Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-сс/4809/355/19 Слідчий суддя ОСОБА_1
Доповідач в суді ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2019 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 липня 2019 року, якою накладено арешт на автопоїзд у складі вантажного контейнеровоза DAF FX 95.430, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом - платформа KRONE AZW 18, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_7 шляхом заборони права розпорядження та користування зазначеним майном, який зберігається на території ДП «Кіровоград-Інформ-Ресурси», м. Кропивницький, вул. Панфіловців, 22а,

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_9 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про накладення арешту на майно.
Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 20.06.2019 року близько 09 год. 45 хв. ОСОБА_10 , керуючи автомобілем КІА Sorento, реєстраційний номер НОМЕР_3 рухаючись на 654 км + 196 м авто дороги Стрій - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка, на території Маловисківського району, Кіровоградської області, зі сторони м. Умань, в напрямку м. Кропивницький виїхала на смугу зустрічного руху, де допустила зіткнення з лівим переднім та заднім колесами причепа - платформа KRONE AZW 18, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився в складі автопоїзду з вантажним контейнеровозом DAF FX 95.430, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_11 , який рухався зі сторони м. Кропивницький в напрямку м. Умань.

Після зіткнення з причепом - платформою на тій же зустрічній смузі руху ОСОБА_10 , допустила зіткнення з автомобілем Mersedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_12 , після зіткнення з автомобілем Mersedes-Benz Sprinter, ОСОБА_10 на тій же зустрічній смузі руху допустила лобове зіткнення з автомобілем Geely СК реєстраційний номер НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_13 , який рухався зі сторони м. Кропивницький в напрямку м. Умань.

В результаті ДТП водій автомобіля Gееlу СК, ОСОБА_13 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди, а водій автомобіля КІА Sorento, ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження та була доставлене до Маловисківської ЦРЛ.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 липня 2019 року задоволено зазначене клопотання слідчого та накладено арешт на автопоїзд у складі вантажного контейнеровоза DAF FX 95.430, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом - платформа KRONE AZW 18, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_7 шляхом заборони права розпорядження та користування зазначеним майном, який зберігається на території ДП «Кіровоград-Інформ-Ресурси», м. Кропивницький, вул. Панфіловців, 22а.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що вилучений автопоїзд DAF FX 95.430, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом - платформа KRONE AZW 18, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є знаряддям та предметом вчинення кримінального правопорушення, а також те, що дана річ, зберегла на собі сліди та інші відомості, які можуть бути використані як доказ, потрібні для проведення необхідних слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні, зокрема експертиз, отже вказане майно у відповідності до ст. 98 КПК України має ознаки речових доказів, які мають суттєве значення в подальшому для досудового розслідування, а тому з метою їх збереження на вказане майно необхідно накласти арешт.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу. Якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Однак майно на яке накладено арешт було вилучено як вказано в ухвалі слідчого судді 20.06.2019 року, після чого на початку липня 2019 року повернули власнику, а клопотання про арешт майна подане лише 25 липня 2019 року. Але попри дане порушення слідчий суддя все ж постановив ухвалу про арешт майна.
Слід наголосити на тому, що ОСОБА_7 не є жодним, з перелічених у ч. 5 ст. 170 КПК України, суб`єктом кримінального провадження, є законним та добросовісним власником заарештованого майна, що було придбано та зареєстровано у передбаченому законом порядку та реалізовував своє право щодо свободи користування та розпорядження, як добросовісний набувач майна. Наявність підстав вважати, що існує правова підстава для арешту майна взагалі спростовується.
На думку адвоката арешт, накладений на особисте майно, є необґрунтованим та таким що підлягає скасуванню.
Разом з тим в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, оскільки її було постановлено за відсутності особи, яка її оскаржує, копія ухвали отримана 30.08.2019 року на почті, а 04.09.2019 року апеляційна скарга подана до апеляційного суду.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали клопотання слідчого про накладення арешту на майно, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з таких підстав.

Враховуючи те, що під час розгляду матеріалів клопотання слідчого в районному суді сторони кримінального провадження були відсутні та в матеріалах справи відсутні відомості про отримання копії ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до висновку про те, що адвокату ОСОБА_8 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 необхідно поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 липня 2019 року.

В ході апеляційного розгляду, жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею вищевказаного рішення, колегія суддів в матеріалах клопотання про накладення арешту на майно не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання слідчого, є обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги захисника є такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ч.2 ст. 171 КПК України, відповідно до якої, у ньому має бути зазначено правові (законні) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, а також перелік та види майна, що належить арештувати, документи що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим третіми особами таким майном.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, згідно якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Арешт майна з підстав передбачених ч.2 ст.170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, відповідно до ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
В даному випадку слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 170-173 КПК України, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а саме правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні тощо.

Колегією суддів під час апеляційного розгляду встановлено, що 20.06.2019 року близько 09 год. 45 хвилин на 654 км + 196 м авто дороги Стрій - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка, на території Маловисківського району, Кіровоградської області, відбулось потрійне ДТП за участю транспортних засобів КІА Sorento, Mersedes-Benz Sprinter, автопоїзд у складі вантажного контейнеровоза DAF FX 95.430 з причепом - платформа KRONE AZW 18. В результаті дорожньо-транспортної пригоди зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження, водій автомобіля Gееlу СК, ОСОБА_13 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди, а водій автомобіля КІА Sorento, ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження та була доставлене до Маловисківської ЦРЛ.

Під час огляду автопоїзда у складі вантажного контейнеровоза DAF FX 95.430, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом - платформа KRONE AZW 18, реєстраційний номер НОМЕР_2 органами досудового розслідування встановлено, що на даному автопоїзді маються пошкодження лівих коліс причепа. Даний автопоїзд є речовим доказом по кримінальному провадженню.
Отже, колегія суддів приходить до висновку про те, що вилучений автопоїзд DAF FX 95.430, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом - платформа KRONE AZW 18, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є безпосереднім предметом злочину, а також те, що дана річ, зберегла на собі сліди та інші відомості, які можуть бути використані як доказ для встановлення вини особи, яка вчинила дорожньо-транспортну пригоду наслідком якої настала смерть людини.
Однак, слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого не в повній мірі враховано вимог ч. 2 та ч.4 ст. 173 КПК України, а саме наслідки арешту майна для інших осіб, оскільки накладення арешту призвело до неможливості використовувати вантажний контейнеровоз у господарській діяльності, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Більш того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор повідомив про те, що на даний час у даному кримінальному проваджені проведені усі експертизи.

Так, згідно ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя також повинен врахувати розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Наслідки арешту майна для третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

При вирішенні клопотання слідчому судді слід було врахувати практику Європейського суду з прав людини, згідно якої для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Об`єднаного Королівства»). Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Стаття 1 Протоколу Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод забороняє будь-яке невиправдане втручання у право власності державних органів.

Разом із тим, колегія суддів перевіривши матеріали клопотання колегія суддів доходить переконливого висновку, що на даний час немає необхідності в забороні користування автопоїзду DAF FX 95.430, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом - платформа KRONE AZW 18, реєстраційний номер НОМЕР_2 , оскільки на даний час експертизи по кримінальному провадженні вже проведені.

Оскільки, прокурором не доведено у клопотанні та у судовому засіданні необхідність заборони користування автопоїздом, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, тому апеляцію в частині скасування заборони користування майном слід задовольнити, а ухвалу слідчого судді слід скасувати, а клопотання слідчого задовольнити частково.

Як встановлено в ході перевірки ухвали слідчого судді у суді апеляційної інстанції вказане майно дійсно належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів та не оспорювалось прокурором в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить переконливого висновку, що слідчий суддя накладаючи арешт не в повній мірі врахував вимоги ч. 4 ст. 173 КПК України та те, що власник майна, після проведення експертизи, має право на використання вантажного контейнеровозу, а тому арешт належної їм техніки у даному випадку призведе до можливого зупинення або надмірного обмеження права користування, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 173 КПК України.

Вимоги апелянта стосовно порушення слідчим вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, а саме те, що слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на майно після спливу одного місяця з моменту вилучення, є такими, що не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки з клопотання слідчого про накладення арешту на майно складено 21.06.2019 та цього ж дня воно було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 . При цьому тривалий розгляд клопотання про арешт майна не маже бути підставою для скасування рішення слідчого судді та як наслідок повернення вилученого майна.
Також не можуть бути задоволені вимоги апелянта стосовно того, що ОСОБА_7 не є жодним, з перелічених у ч. 5 ст. 170 КПК України, суб`єктом кримінального провадження, колегією суддів не можуть бути задоволено, оскільки відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів арешт може бути накладений на майно, яке перебуває у власті добросовісного набувача.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката

ОСОБА_8 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а ухвала районного суду скасуванню.

Керуючись статтями 170, 173, 376, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити адвокату ОСОБА_8 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 липня 2019 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 , - задовольнити частково.

Скасувати ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 липня 2019 року, якою накладено арешт на автопоїзд у складі вантажного контейнеровоза DAF FX 95.430, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом - платформа KRONE AZW 18, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_7 шляхом заборони права розпорядження та користування зазначеним майном, який зберігається на території ДП «Кіровоград-Інформ-Ресурси», м. Кропивницький, вул. Панфіловців, 22а.
Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Кіровоградській області у кримінальному провадженні № 0000158 від 20.06.2019 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК Українипро накладення арешту на майно.

Накласти арешт на майно, а саме:

- автопоїзд у складі вантажного контейнеровозу DAF FX 95.430, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом - платформа KRONE AZW 18, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_7 .
Заборонити ОСОБА_7 , який є власникомцього майна - розпоряджатись та відчужувати його.

Надати ОСОБА_7 можливість володіти та користуватись цим майном та негайно передати йому вказаний транспортний засіб на відповідальне зберігання.

Ухвалу апеляційного суду направити процесуальному прокурору, СУ ГУ НП в Кіровоградській області та ДП «Кіровоград-Інформ-Ресурси»для негайного виконання.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4