Справа № 349/1874/18
Провадження № 11-кп/4808/377/19
Категорія ст.197 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в м. Івано-Франківську матеріали за апеляційною скаргою (далі АС) обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Долинського районного суду від 08 серпня 2019 року про продовження щодо нього строку тримання під вартою, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Долинського районного суду від 08 серпня 2019 року продовжено строк тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 на 60 діб до 06 жовтня 2019 року.

Своє рішення суд мотивував тим, що на час розгляду судом першої інстанції клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 ризики, передбачені ст. 177 КПК, які існували на час обрання обвинуваченому даного запобіжного заходу, продовжують існувати. Зокрема, ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, які ще не допитані в судовому засіданні, чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

При постановленні оскаржуваної ухвали судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_8 ніде не працює, не має міцних соціальних зв`язків, є уродженцем іншої держави, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, хоч судимість погашена, обвинувачується в тому числі і у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який відповідно до норм КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна, а відтак останній усвідомлює неминучість покарання, що може спонукати його переховуватися від суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що клопотання захисника обвинуваченого про зміну обраного щодо останнього запобіжного заходу на більш м`який є необґрунтованим та недостатнім, а твердження захисника про те, що показання допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_10 суттєво змінюють кваліфікацію дій ОСОБА_8 , невідповідними, оскільки такий висновок суд зможе зробити тільки в нарадчій кімнаті при оцінці всіх зібраних доказів, в їх сукупності, при вирішенні питання винуватості чи невинуватості. Підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому немає, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недоцільним, а продовження строку тримання під вартою обумовлено вимогами суспільного інтересу у справі, який полягає у встановленні істини та запобіганню зазначеним ризикам.

Не погодившись з ухвалою судді, обвинувачений ОСОБА_8 , подав АС, в якій зазначив, що висновки суду є недостатніми для продовження тримання його під вартою, оскільки вони не відповідають ні матеріалам провадження, ні процесуальній практиці ЄСПЛ. Судом констатовано лише особливу тяжкість злочину, продовження існування ризиків і висновок, що жоден інший більш м`який запобіжний захід ризикам запобігти не зможе, що, на думку апелянта, не виправдовує таке тривале тримання його під вартою. Апелянт також вказує на відсутність обґрунтованої підозри за ч. 4 ст. 187 КК, з огляду на показання свідка ОСОБА_10 , який ствердив, що сльозоточивою рідиною собі в обличчя вприснув сам (що вказує про відсутність насильства, небезпечного для життя чи здоров`я), та уточнив суму збитків (180 тис. грн. не є великими чи особливо великими розмірами). Стверджує, що він перебуває тривалий термін під вартою, а деякі ризики на даний час відпали, або істотно зменшилися, зокрема ризик впливу на потерпілого, оскільки свідки та потерпілі були допитані в судовому засіданні. Зазначає, що має сім`ю та малолітню дитину на утриманні, тобто має тісні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та реєстрацію, є громадянином України, позитивно характеризується за місцем проживання, вважається таким, що не має судимості, а в зв`язку з різким погіршенням стану його здоров`я потребує тривалого лікування, яке не можливо забезпечити в умовах УВП №12 м. Івано-Франківська. Орган державного обвинувачення не надав суду будь-яких ґрунтовних доказів спроб його переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілого та свідків, ін.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу, постановити нову, якою змінити йому запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

13.06.2019 року Конституційний суд України вирішив визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 КПК щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті. Тому питання продовження строку тримання під вартою підлягає апеляційному перегляду, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України, в межах апеляції, доводів та заперечень сторін кримінального провадження, згідно приписів ст. 404, 405, 407 КПК. Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 , які підтримали подану АС, просять ухвалу суду скасувати та задовольнити апеляційні вимоги; пояснення прокурора ОСОБА_7 , який вважає АС обвинуваченого необгрунтваною, просить залишити її без задволення, а ухвалу суду без зміни; перевіривши матеріали контрольного кримінального провадження, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог закону суд в повній мірі дотримався.

Покликання обвинуваченого в АС на те, що суд безпідставно продовжив йому строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є необґрунтованими, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно положень ст. 197 КПК, строк тримання під вартою може бути продовжений в межах строку досудового розслідуванням, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні поданому до суду в порядку ст. 199 цього ж Кодексу, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Доводи обвинуваченого щодо необґрунтованості висунутої підозри, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суди першої та апеляційної інстанцій на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, а встановлені судами обставини (об`єктивні відомості) дають підстави для переконання суду в тому, що ОСОБА_8 вірогідно вчинив інкримінований йому злочин і існують ризики, визначені ст. 177 КПК.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на те, що тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим, у сукупності із даними про особу підозрюваного, спростовує доводи про відсутність ризиків, передбачених приписами ст. 177 КПК, а відтак і можливість застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу. Ці ризики, існують не зважаючи на постійне місце проживання, громадянство України, сімейний стан та неповнолітню дитину обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладені обставини, ухвала Долинського районного суду Івано-Франківської області від 08 серпня 2019 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , постановлена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, АС обвинуваченого ОСОБА_8 не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 418 419, 422 КПК, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу Долинського районного суду від 08 серпня 2019 року про продовження щодо нього строку тримання під варою без зміни.

Ухвала оскраженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5