04.07.2019 Єдиний унікальний номер 205/6250/18
Провадження №1кп/205/715/19
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 року Ленінський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Дніпро, об`єднанні кримінальні провадження, які зареєстровані в ЄРДР за №0002115 від 12 серпня 2018 року та за №0002134 від 14 серпня 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня, не одруженого, раніше засудженого: 26.03.1992 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.140 ч.3 КК України до 6 років позбавлення волі; 21.11.1995 року Тернопільським районним судом за ст.140 ч.2, 140 ч.3 КК України до 8 років позбавлення волі; 22.08.2000 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.140 ч.4 КК України до 4 років позбавлення волі; 23.04.2002 року Славяносербським районним судом за ст.391 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 01.09.2005 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.2, 263 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі; 22.10.2010 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.263 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік; 18.02.2011 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.309 ч.1, 185 ч.2 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 01.06.2011 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.2 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 03.10.2013 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.15 ч.3-185 ч.2, 185 ч.3 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі; 12.12.2018 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим за ст.185 ч.2 КК України та вчиняючи злочин повторно, 10 серпня 2018 року, приблизно о 17 годині, знаходився біля магазину «Аврора», який розташований по вул.Старий шлях 6, в м.Дніпро, де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, яке належить потерпілій ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_4 , в той же день та час, перебуваючи у зазначеному місці, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, із корисливих міркувань, підійшов до велосипеда «Bellini», який стояв біля магазину, сів на нього та з місця злочину зник, таким чином таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_5 , завдавши їй майнову шкоду на суму 2700 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність та вчиняючи злочин повторно, обвинувачений ОСОБА_4 , 11 серпня 2018 року, приблизно о 16 годині 20 хвилин, знаходився біля магазину «АТБ», який розташований по вул.Старий шлях 6, в м.Дніпро, де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, яке належить потерпілому ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_4 , в той же день та час, перебуваючи у зазначеному місці, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, із корисливих міркувань, підійшов до велосипеда «Славутич», який стояв біля магазину, сів на нього та з місця злочину зник, таким чином таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_6 , завдавши йому майнову шкоду на суму 1366 грн.67 коп.

Допитаний в якості обвинуваченого, ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся за вчинене та підтвердив суду, що дійсно він, при вказаних в обвинувальному акті обставинах, у вказаних місцях та часі, вчинив крадіжки майна потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 повністю підтвердив конкретні обставини вчинених ним кримінальних правопорушень, зазначивши перелік та вартість майна, яким він заволодів за кожним епізодом злочинної діяльності.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним допит потерпілих та свідків в судовому засіданні, а також дослідження письмових доказів та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого.
Таким чином, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст.12 КК України, належать до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово засуджений, характеризується посередньо, неповнолітніх дітей на утриманні не має.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , передбачених ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачене законом, судом не встановлені, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 , вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2018 року був засуджений за ст.185 ч.2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі та до ухвалення зазначеного вироку вчинив новий злочин, у зв`язку з чим суд вважає необхідним призначити покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України, поглинувши призначеним покаранням покарання, призначене за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2018 року.

На підставі ст.122 ч.2, 124 ч.2 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експертів при проведенні судових товарознавчих експертиз у сумі 170 грн. та 170 грн.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік та сім місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, призначити покарання за сукупністю злочинів, поглинувши призначеним покаранням покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі, призначене за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2018 року та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на один рік та сім місяців.

Строк покарання ОСОБА_4 відраховувати з 20 листопада 2018 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні:

-судово-товарознавчої експертизи №3490 від 20 вересня 2018 року в розмірі 170 гривень;

-судово-товарознавчої експертизи №3297 від 30 серпня 2018 року в розмірі 170 гривень.

Речові докази, якими було визнано:

- СD-R диск «Verbatim» - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- велосипед «Славутич» - залишити за належністю у потерпілого ОСОБА_6 ;

- велосипед «Bellini» - залишити за належністю у потерпілої ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1