Справа № 522/8219/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А ЇН И
26 липня 2019 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше не судимого,

підозрюваного в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000054 від 02.03.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_4 , -

В С Т А Н О В И В:

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за наступних обставин.

В провадженні слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області знаходиться кримінальне провадження № 0000054 від 02.03.2018 року, за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до ст.1 Конституції України передбачено, що Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава, територія якої в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державний кордон України», державний кордон України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору.

Згідно ст.2 цього Закону України охорона державного кордону України є невід`ємною складовою загальнодержавної системи захисту державного кордону і полягає у здійсненні Державною прикордонною службою України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах, а також Збройними Силами України у повітряному та підводному просторі відповідно до наданих їм повноважень заходів з метою забезпечення недоторканності державного кордону України.

Відповідно до ч. ч.2, 5 ст.2. Закону України «Про прикордонний контроль» прикордонний контроль здійснюється з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон, незаконній міграції, торгівлі людьми, а також незаконному переміщенню зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон та забезпечується шляхом установлення режиму в пунктах пропуску через державний кордон та здійснення контролю за його додержанням.

Разом з цим, відповідно до ч.4 ст.6 Закону України «Про прикордонний контроль» прикордонний контроль вважається закінченим після надання уповноваженою службовою особою Державної прикордонної служби України дозволу на перетинання державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем або після доведення до відома відповідної особи рішення про відмову у перетинанні державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем.

Згідно ст.3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», порядок перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення відповідних документів.

Починаючи з 27.04.2014 у м. Луганську створено організацію «ЛНР», одним із основних завдань якої є зміна меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України (зокрема ст. ст. 2, 73), та яка відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом», є терористичною організацією, тобто стійким об`єднанням трьох і більше осіб, яке створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів. При цьому, згідно із положеннями ст.1 вказаного Закону організація визнається терористичною, якщо хоч один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників (керівних органів) усієї організації.

Крім того, «Зверненням Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором», затвердженим постановою Верховної Ради України №129-VIII від 27.01.2015; «Заявою Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян»», схваленою постановою Верховної Ради України №145-VIII від 04.02.2015; «Заявою Верховної Ради України «Про відсіч збройної агресії Російської Федерації та подолання її наслідків»», схваленою постановою Верховної Ради України №337-VIII від 21.04.2015, «ЛНР» визнано терористичною організацією.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» та наказу ДФС України № 331 від 27.11.2014 «Про ліквідацію та створення окремих митних постів Донецької та Луганської митниць ДФС» пункт пропуску «Ізварине» Луганської митниці ДФС через бойові дії з боку «ЛНР» було ліквідовано.

Відповідно до Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого Наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей 14.04.2017 № 222-ог), пункту 1.4. - громадяни України за умови пред`явлення документів, що посвідчують особу, а іноземці та особи без громадянства - паспортного документу або документу, що його замінює (відповідно до п.п.1 п. 2 Положення про прикордонний режим, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 року № 1147), а також внесення даних про таку особу до електронного реєстру, мають право на вільний та безперешкодний перетин лінії зіткнення через БП, КПВВ. Перетин лінії зіткнення поза визначеними БП чи КПВВ заборонено.

Таким чином, будь-яке переправлення осіб через державний кордон України в пункті пропуску «Ізварине», а також в інших пунктах, що тимчасово не підконтрольні державним органам України, та знаходяться на тимчасово окупованій території Луганської області, є незаконним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим слідством час та місці, але не пізніше 2014 року, невстановлена особа, діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, з території Російської Федерації на ділянці Державного корону України, що тимчасово не підконтрольна державним органам України в районі тимчасово окупованих територій Луганської області, обрав у якості джерела накопичення засобів існування діяльність з організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, за що отримував грошові кошти від осіб, яким необхідно було виїхати на непідконтрольну Україні територію Луганської області через закриті пункти пропуску.

За для реалізації вищевказаного злочинного умислу невстановлена особа залучила ОСОБА_4 та ОСОБА_7 та інших невстановлених осіб, розділивши між ними певні функції у здійсненні організованих ним злочинів.

Далі, ОСОБА_4 через створений ним Інтернет-сайти: www.vip-buss.com.ua, www.minibus.in.ua, www.skyexpress.lg.ua, розмістив повідомлення про надання послуг автоперевезення осіб по території України, в тому числі до Луганської області через Російську Федерацію, не розкриваючи маршрут їх перевезення через закриті та непідконтрольні пункти пропуску Державного кордону України на лінії Державного кордону України (в районі Луганської області) з Російською Федерацією, приймав замовлення фізичних осіб на пасажирські перевезення, бронював для них місця в автобусі, повідомляв їм про марку та державний реєстраційних номер автобусу, визначав для пасажирів маршрут руху автобусу, місце збору пасажирів та місьця стоянки, час відправлення, інформував про порядок проходження прикордонного контролю та оформлення відповідних документів, особисто та через інших невстановлених осіб, які супроводжували пасажирів по маршруту руху автобусу.

Так, 10.04.2019, невстановлена особа, з метою незаконної організації переправлення осіб через державний кордон України, підозрюваний, опрацювавши замовлення пасажирів на перевезення, організувавши транспортний засіб для перевезення, визначив водію автобусу марки «Setra», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та пасажирам, які оформили та оплатили послуги, в сумі 1300 гривень (з однієї особи), за перевезення, серед яких були ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , (які прямували до м. Луганськ - тимчасово окупована територія) місце посадки, час їх відправлення, а також маршрут руху, а саме: місто Одеса (адміністративна будівля Одеського залізничного вокзалу, на перехресті вул. Одеса-Головна/ Італійський бульвар, стела «Я люблю Одесу» - Миколаїв Херсон - м. Мелітополь Запорізької область (на автостоянці біля житлового будинку, що розташований за адресою: Запорізька обл., м. Мелітополь, вул. Брив-ла-Гайярд, 11, де здійснюється організована пересадка пасажирів до іншого автобусу), який продовжує рух по маршруту Дніпро Харків Білгород (Російська Федерація - Росія) Россошь (Російська Федерація - Росія) - Богучар (Російська Федерація - Росія) - Ізварине (закритий пункт пропуску Державного кордону України) Краснодон (Луганської область - тимчасова окупована територія) Луганськ (Луганська область тимчасово окупована територія), чим спільно з ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами, здійснив організацію незаконного переправлення осіб через Державний кордон України, керував такими діями та сприяв їх вчиненню, шляхом надання пасажирам порад засобами телефонного зв`язку про порядок руху маршруту, порядок інформування прикордонної служби України при перетині державного кордону України з Російською Федерацією, що перевезення здійснюється до Російської Федерації, а не до тимчасово окупованої території Луганської області, через територію Російської Федерації.

В подальшому, ОСОБА_7 , яка супроводжувала пасажирів, діючи спільно з ОСОБА_4 та іншими невстановленими особами, під час рейсу по вказаному вище маршруту, з метою забезпечення незаконного перетинання (перевезення) осіб, через державний кордон України до тимчасового окупованої території Луганської області через територію Російської Федерації, перебуваючи о 23 годині 30 хвилин 10.04.2019 в пункті пропуску «Гоптівка», Дергачівського району Харківської області (Україна), провели інструктаж з пасажирами рейсу та надавала поради по внесенню ними при заповненні міграційних карток та інформування працівників прикордонної служби України про кінцевий рух маршруту до території Російської Федерації, без зазначення дійсного маршруту руху автобусу до тимчасово окупованої території Луганської області, через територію Російської Федерації в зоні діяльності закритих пунктів пропуску державного кордону України.

Продовжуючи умисні дії направлені на незаконне переправлення осіб через державний кордон України з Російської Федерації через закриті пункти пропуску державного кордону України в районі тимчасово окупованої території Луганської області, ОСОБА_4 , 24.07.2019 за попередньою змовою з іншими невстановленими особами, керуючись корисливим мотивом, сформував групу громадян України, які прямували з м. Одеса до м. Луганськ, за вищевказаним маршрутом, через непідконтрольний пункт пропуску ДПС України з Російською Федерацією.

Так, приблизно о 05 год. 00 хв. 25.07.2019 в пункті пропуску «Гоптівка», Дергачівського району Харківської області (Україна), ОСОБА_7 , діючи із злочинним умислом із ОСОБА_4 та інших невстановлених досудовим слідством особами, провела інструктаж з пасажирами рейсу, які прямували до м. Луганськ та надала поради по внесенню ними при заповненні міграційних карток та інформування працівників прикордонної служби України про кінцевий рух маршруту до території Російської Федерації, без зазначення дійсного маршруту руху автобусу до тимчасово окупованої території Луганської області, через територію Російської Федерації в зоні діяльності закритих пунктів пропуску державного кордону України. Після проведення вищевказаного інструктажу, злочинні дії ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та інших невстановлених осіб, щодо незаконного переправлення осіб через державний кордон України були припинені.

24.07.2019 року слідчим відділом Управління СБ України в Одеській області, в порядку ст.208 КПК України, затримано громадянина України ОСОБА_4 , за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

25.07.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру в незаконному переправленні (перевезенні) осіб через державний кордон України з території Російської Федерації на ділянці державного корону України, що тимчасово не підконтрольна державним органам України в районі тимчасово окупованих територій Луганської області, в зоні діяльності закритих пунктів пропуску державного кордону України, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, керівництвом такими діями, сприянні їх вчиненню порадами та вказівками, наданням засобів, щодо декількох осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України.

У зв`язку з чим, слідчий звернувся до суду із клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити в повному обсязі, застосувавши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших співучасників злочину у цьому провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого. Вважають, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, відсутні, оскільки ОСОБА_4 є громадянином України, не збирається переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Підозрюваний ОСОБА_4 є інвалідом III групи, хворіє на сахарний діабет, епілепсію. Просили застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, допитавши підозрюваного та заслухавши його захисника, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, який карається позбавленням волі на строк до дев`яти років з конфіскацією майна, підозрюваний офіційно не працевлаштований, не одружений, тобто в нього відсутні міцні соціальні зв`язки, а тому є підстави вважати, що підозрюваний зможе переховуватись від органу досудового розслідування та вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки в останнього відсутнє офіційне джерело доходу для існування.

Можливість призначення підозрюваному, у разі визнання його винним, покарання у вигляді позбавлення волі, дані про особу підозрюваного, а саме, що він офіційно не працевлаштований, не одружений, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний зможе переховуватись від органу досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного є запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, вказаним у клопотанні.

Інші, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Пред`явлена підозрюваному ОСОБА_4 підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні та наданими до клопотання доказами, а саме: протоколом обшуку від 24.07.2019 року проведеного за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено записники, зі списками пасажирів, які прямували з м. Одеси до м. Луганськ, через непідконтрольні ДПС України пункти пропуску, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 15.05.2019 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 15.05.2019 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 14.05.2019 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 31.05.2018 року, протоколом огляду Інтернет сайтів www.minibus.in.ua, www.skyexpress.lg.ua.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Погоджуючись з прокурором, слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

З урахуванням конкретних обставин справи та практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Зважаючи на положення ч.3 ст.183 КПК України, приймаючи до уваги дані про особу підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, зважаючи на те, що у досудовому розслідуванні кримінального провадження проводяться першочергові слідчі дії, вважаю за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Зважаючи на те, що підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, офіційно не працевлаштований, не одружений, з урахуванням майнового стану підозрюваного, інформація про який вказана в клопотанні слідчого та доведена прокурором в судовому засіданні, враховуючи положення ч.5 ст.182 КПК України, слідчий суддя, у виключних випадках, має право призначити заставу яка перевищує максимальну межу, передбачену за відповідне кримінальне правопорушення, а тому вважаю за доцільне визначити розмір застави як альтернативного запобіжного заходу у розмірі спричинених інкримінованим ОСОБА_4 злочином, тобто у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор», строком на 2 (два) місяці.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 576 300 (п`ятсот сімдесят шість тисяч триста) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за підозрюваного; провадження по справі 1-кс/522/14498/19.

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1)прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора в розумні строки;

2)не відлучатися за межі м. Одеси, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному проваджені з приводу обставин вчинення кримінального правопорушення.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою становить 2 (місяці) і обчислюється з моменту фактичного затримання підозрюваного, тобто з 24.07.2019 року.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 22.09.2019 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Адміністрацію та уповноважених осіб ДУ «Одеській слідчий ізолятор» зобов`язати забезпечити надання необхідної медичної допомоги ув`язненому ОСОБА_4 з урахуванням наявних в нього хвороб в умовах ДУ «Одеській слідчий ізолятор» або закладах МОЗ України.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

26.07.2019