Номер провадження: 11-кп/813/1846/19
Номер справи місцевого суду: 504/1302/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 к
потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

Перекладача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 30.10.2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 ,у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000906 від 21.11.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 30.10.2019 року було задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000906 від 21.11.2017 рокута обвинуваченому ОСОБА_9 бувпродовжний строк тримання під вартою до 28.12.2019 року, оскільки суд прийшов до висновку про те, що ризики, встановлені в попередніх судових рішеннях, якими відносно обвинуваченого був застосований та продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, є необхідність подальшого тримання під вартою обвинуваченого до закінчення дії попередньої ухвали, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать його належну процесуальну поведінку.

Також зазначеною ухвалою було відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Зміст вимог апеляційних скарг.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою та обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, так як судом не було враховано, що прокурором не було доведено про не зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та необхідності подальшого тримання обвинуваченого під вартою, оскільки обвинувачений не має наміру, будь яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, злочин вчинений ненавмисно та він не мав технічної можливості уникнути зіткнення з потерпілим.

Суд не дав належної оцінки наявності у обвинуваченого міцних соціальних зав`язків, оскільки він раніше не судимий, має місце проживання і реєстрацію, має дружину та малолітню дитину.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, потерпілу та її представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

13.06.2019 року рішенням Конституційного суду України №4-р/2019 року було вирішено питання про можливість оскарження стороною захисту ухвал щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або у продовженні його строку.

Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Відповідно до ч.3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Так, в суді першої інстанції триває судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України, а тому встановлення на даному етапі його вини у чинні інкримінованих кримінальних правопорушень відноситься до компетенції суду першої інстанції.

Приймаючи до уваги зазначене, апеляційний суд вважає, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України, на даній стадії вже не перевіряється.

Оскаржуваною ухвалою був продовжний строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , оскільки суд дійшов висновку про те, що прокурором доведені обставини, передбачені п.1 ч.3 ст.199 КПК України, зокрема, що ризики, передбачені п.п.1,3-5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти встановленим ризикам.
Апеляційним суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що встановлені ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, не зменшились.

Зокрема, ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, підтверджується, тим, що ОСОБА_9 після вчинення злочинів переховувалася.
З врахуванням того, що у кримінальному провадженні не усі особи допитані та не усі докази дослідженні, а також з урахуванням того, що ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України, за вчинення більш тяжкого з інкримінованих кримінальних правопорушень, в разі доведеності його вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 8 років, наявні ризики, передбачені п.3,4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_9 перебуваючи на волі може незаконно впливати на потерпілих, свідків та може перешкоджати кримінальному провадженню.

Крім того, апеляційний суд вважає наявний ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, так як з метою уникнення від кримінальної відповідальності обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.
На думку суду апеляційної інстанції, зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що до теперішнього часу не зменшилися ризики, передбачені п.п.1,3-5 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановленні в попередніх судових рішеннях. Таким чином, зазначені обставини та однакові підстави є предметом дослідження при визначенні судом запобіжного заходу обвинуваченому.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до пунктів 34-36 рішення Європейського суду «Москаленко проти України», обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла бути підставою для його першого взяття під вартою.

При цьому апеляційний суд приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений раніше не судимий, має місце проживання і реєстрацію, має дружину та малолітню дитину, проте вважає, що зазначені обставини не зменшують існування вищезазначених ризиків та не спростовують висновок слідчого судді.
З огляду на це, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Доводи обвинуваченого про те, що кримінальне провадження судом першої інстанції не розглянуто у розумні строки, апеляційний суд не приймає до уваги, так як згідно вимог кримінального процесуального закону, під час вирішення питання про продовження строку тримання під вартою, це питання не вирішується.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою.

При таких обставинах, відповідно до вимог ст. 407 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою, тому апеляційна скарга обвинуваченого підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 30.10.2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 ,у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000906 від 21.11.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошено 06.12.2019 року о 16 годині 00 хвилин в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4