Справа №:755/9977/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ "12" серпня 2019 р.

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений строк у кримінальному провадженні №0004950,-

в с т а н о в и в :
адвокат ОСОБА_3 звернулась в порядку ст. 303 КПК України зі скаргою на бездіяльність слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, в якій просить зобов`язати слідчого розглянути клопотання у кримінальному провадженні №0004950.

В обґрунтування скарги адвокат посилається на те, що 23.07.2019 року вона звернулась до слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві з клопотанням в інтересах ОСОБА_4 про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0004950, однак слідчим клопотання не розглянуто у визначений строк, та відповіді про результат його розгляду не надано.

Вивчивши доводи скарги, дослідивши надані до скарги докази, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.
Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.
Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, що оскарженню підлягають такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового провадження, як бездіяльність, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, вказаний перелік є вичерпним.
Згідно з приписами ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій, та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника, слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання.

Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься мотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Тобто, з огляду на приписи ст. 220 КПК України, слідчий зобов`язаний був розглянути подане клопотання з дотриманням положень кримінального процесуального закону, а саме виконати вимоги як ч. 1, так і ч. 2 ст. 220 КПК України.

Як вбачається з матеріалів доданих до скарги, 23 липня 2019 року адвокат ОСОБА_3 звернулась до слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0004950, яке було отримане Дніпровським УП ГУНП у м. Києві, згідно штампу, 24 липня 2019 року № С-3655, проте на даний момент жодних підтверджень розгляду слідчим клопотання не надано, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає за необхідне скаргу задовольнити.

Керуючись ст. 22, 40, 220, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя
ухвалив :
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений строк у кримінальному провадженні №0004950 задовольнити.
Зобов`язати слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, який здійснює досудове розслідування у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0004950, вчинити одну з дій передбачених ст. 220 КПК України (клопотання задовольнити або відмовити у його задоволенні шляхом постановлення умотивованої постанови) за клопотанням адвоката ОСОБА_3 від 23 липня 2019 року (С-3655) в строки визначені ст. 220 КПК України з повідомленням про результат особи, яка заявила дане клопотання.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя