ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/2494/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 644/8521/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2019року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові судове провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 2 липня 2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И В:

Цією ухвалою продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 на 60 днів, а саме до 30 серпня 2019 року та відмовлено в клопотанні про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник посилається на те, що клопотання прокурора не містить жодних підтверджуючих матеріалів щодо існування ризиків, а також обґрунтування неможливості запобігання ризикам, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Крім того захисник вказав, що суд необґрунтовано прийшов до висновку про можливість впливу на свідків з боку ОСОБА_8 , оскільки всі свідки допитані, окрім залегендованої особи ОСОБА_10 , дані якого обвинуваченому невідомі, а також свідка ОСОБА_11 , явку якого прокурор не може забезпечити вже понад 6 місяців.

Також указала, що жодного разу стороною обвинувачення не надавалася копія клопотання про продовження строків триманні під вартою, чи було неодноразово порушено права на захист.

Зазначила, що суд не врахував, що ОСОБА_8 працював неофіційно, раніше не судимий, опікувався матір`ю, яка є пенсіонеркою похилого віку, приділяв увагу своєму сину, має постійне місце проживання, та в нього відсутній умисел на переховування від суду.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали свою апеляційну скаргу, думку прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу захисника належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Посилання захисника про невручення стороні захисту копії клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, спростовується наявністю письмово клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 02 липня 2019 року, в якому зазначено обґрунтування всіх наявних ризиків, які прокурор вважає встановленими. Крім того, наявність цього клопотання в судовому провадженні свідчить про можливість ознайомлення сторони захисту зі змістом цього клопотання.

Колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останні з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину можуть вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні двох епізодів тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, а також середньої тяжкості у цій же сфері, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_8 на момент затримання одружений, але проживає не з сім`єю, а зі співмешканкою, що свідчить відсутність міцних соціальних зв`язків, законних джерел заробітку не має, що може свідчити про наявність ризику, що обвинувачений може продовжити свою незаконну діяльність.

Посилання захисника на необхідність опікуватися здоров`ям матері, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки, ця обставина існувала на час вчинення правопорушення, і не стала стримуючим фактором для ОСОБА_8 від противоправних дій.

Крім того, матеріали провадження містять дані щодо наявності у справі свідка ОСОБА_12 , який брав участь у проведенні негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки та наразі не допитаний в суді першої інстанції. Хоча ім`я цього свідка є засекреченим, однак обвинувачений ОСОБА_8 , згідно фактичних обставин, зазначених в обвинувальному акті, бачився зі свідком ОСОБА_12 та достеменно знає, як останній виглядає, що підтверджує наявність ризику щодо імовірного впливу на свідка з боку обвинуваченого ОСОБА_8 .

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст.177, 178, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 2 липня 2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді

________________ ________________ _______________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4