Номер провадження: 11-кп/813/1469/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 16.07.2019 р. в рамках кримінального провадження №0000848 від 20.10.2017 р. відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2016 р.н., працюючого по найму, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України;
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та йому призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді трьох років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Міру запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 відраховано з моменту його фактичного затримання 19.07.2018 р.
Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати за проведення експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів у сумі 6864 грн.
Вирішено питання щодо долі речових доказів.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він, маючи умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання та перевезення особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, у невстановлений час, у невстановленому місці, у невстановленої особи, при невстановлених обставинах придбав невстановлену кількість порошкоподібної речовини, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), яку став незаконно зберігати з метою подальшого збуту наркозалежним особам.
Після цього, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут порошкоподібної речовини, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, 15.12.2017 р. під`їхав з невстановленим чоловіком на мопеді, марка та держномер якого не встановлені, та за попередньою домовленістю зустрівся на вулиці Старосінній у м. Одесі з ОСОБА_9 , який проводив санкціоновану оперативну закупку, та збув останньому порошкоподібну речовину блакитного кольору, яка знаходилась в полімерному пакетику із застібкою біля замка, отримавши взамін грошові кошти в сумі 800 грн.
У ході досудового розслідування встановлено, що порошкоподібна речовина блакитного кольору масою 0,183 г, в полімерному пакеті з пазовим замком, яку ОСОБА_7 незаконно збув ОСОБА_9 , містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,122 г.

Окрім того ОСОБА_7 за місцем свого мешкання, а саме в квартирі АДРЕСА_2 , зберігав з метою розфасовки та подальшого незаконного збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) 23 полімерних пакета, металеву фасувальну ложку, електронні ваги у кількості двох одиниць.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, зазначила, що вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого з огляду на те, що призначаючи ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 років позбавлення волі, суд першої інстанції не в повній мірі врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тотожних злочинів.

Посилаючись на такі доводи, прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до приписів ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Частиною 1 ст. 370 КПК України, передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається із журналу судового засідання (а.с. 118-119) та мотивувальної частини вироку суду першої інстанції (а.с. 120, зворотна сторона), обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, внаслідок чого, суд, за погодженням учасників судового провадження, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав за недоцільне дослідження доказів, обмежившись лише допитом обвинуваченого.

При цьому, суд встановив, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, правильно їх розуміють та їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 307 КК України в апеляційній скарзі прокурором не оскаржуються та в апеляційному порядку сторони обвинувачення та захисту наведені вище обставини не заперечували, у зв`язку із чим колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання та перевезення особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції, посилаючись на приписи ст. 65 КК України, зазначив у вироку, що враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем роботи до затримання, на обліку у лікаря психіатра та на диспансерному обліку не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд першої інстанції визнав щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом встановлено не було.
Окрім того, погоджуючись із висновком суду першої інстанції, апеляційний суд наголошує на характеристиці особи обвинуваченого ОСОБА_7 , який має на утриманні малолітню дитину 2016 року народження (а.с. 117), за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 35), а також до затримання був працевлаштований (а.с. 75).
Посилаючись на такі підстави, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі, але, з урахуванням повного визнання провини, щирого каяття у вчиненому злочині та характеристики особи обвинуваченого, суд першої інстанції зазначив у вироку, що вважає за можливе застосувати відносно ОСОБА_7 дію ст. 69 КК України, призначивши йому основне покарання нижче від найнижчої межі санкції ч. 2 ст. 307 КК України саме у виді 3 років позбавлення волі.
Відтак, суд першої інстанції мотивував своє рішення належним чином, тому колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого необґрунтованими через їх невідповідність фактичним обставинам справи.
Що стосується посилання прокурора на те, що судом першої інстанції не було враховано, що ОСОБА_7 раніше притягувався до відповідальності за вчинення тотожних злочинів, колегія суддів приймає їх до уваги, проте зазначає, що в силу ст. 89 КК України останній є таким, що судимостей не має.
Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.
Отже, апеляційний суд вважає оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим, а призначене покарання справедливим, необхідним та достатнім, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 16.07.2019 року, яким ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4