ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1215/18
Провадження №1-кп/477/49/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області об`єднане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000584 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Миколаєва, не одруженого, який на утриманні неповнолітніх дітей або інших непрацездатних осіб не має, не працюючого, проживаючого за останньою відомою адресою: АДРЕСА_1 , без відмового місця реєстрації, неодноразово судимого, а саме:
- вироком від 08 червня 2000 року Жовтневого районного суду Миколаївської області за ч. 1 ст. 215-3, ч. 2 ст. 140, ст., 42 та ст. 43 КК України 1960 року до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, умовно з іспитовим строком на 2 роки та сплатою штрафу в сумі 680 грн;
- вироком від 22 листопада 2001 року Жовтневого районного суду Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 цього Кодексу, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, звільненого 20 травня 2004 року умовно-достроково з невідбутим терміном покарання 1 рік, 3 місяці і 14 днів позбавлення волі;
- вироком від 19 вересня 2005 року Баштанського районного суду Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 304 КК України, із застосуванням ст. 70 та ст. 71 цього ж Кодексу, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 6 місяців, звільненого 27 липня 2008 року умовно-достроково з невідбутим терміном покарання 8 місяців і 5 днів позбавлення волі;
- вироком від 27 вересня 2012 року Заводського районного суду м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту строком на 6-ть місяців;
- вироком від 17 січня 2014 року Жовтневого районного суду Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, звільненого цим же вироком від відбуття даного покарання за ст. 75 та ст. 76 КК України з іспитовим строком на 1 рік;
- вироком від 31 березня 2014 року Баштанського районного суду Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік та 3 місяця, звільненого відповідно до ст. 75 КК України від відбуття цього покарання з іспитовим строком на 1 рік;
- вироком від 07 липня 2015 року Жовтневого районного суду Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст.ст. 70, 71, 72 КК України, до остаточного пкарання виді позбавлення волі строком на 3 роки і шість місяців, звільненого умовно-достроково 13 вересня 2017 року з невідбутим терміном покарання 1 рік та 10 днів обмеження волі;
у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України;
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
а також потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В:
В один із днів у грудні 2017 року, точну дату та час під час слідства встановити не виявилося можливим, ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи повторно, оскільки мав не зняті та не погашені судимості за вчинення корисливих злочинів проти власності, реалізуючи корисливий мотив, отримавши шляхом обману від ОСОБА_7 , під приводом начебто ремонту, мобільні телефони: HTC Desire 310dual sim (IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ) вартістю 400 грн, Samsung GT-S5230 (IMEI 1: НОМЕР_3 ) вартістю 100 грн, марки Nokia Lumia 920 (IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 ) вартістю 500 грн, не маючи на меті їх повернення, заволодів ними, чим спричинив їй матеріальну шкоду на загальну суму 1000 грн.
Тим самим він вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
Крім того, в один із днів у березні 2017 року, точної дати під час слідства встановити не виявилося за можливе, приблизно о 08.00, ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні будинку свого знайомого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , побачивши на ліжку мобільний телефон марки LG E612, вирішив його таємно викрасти.
Тоді ж, ОСОБА_3 , відразу реалізуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, скориставшись тим, що власник ОСОБА_6 спить, таємно викрав належний йому мобільний телефон марки LG E612 (IMEI: НОМЕР_6 ), вартістю 300 грн., в якому перебувала сім-картка оператора мобільного зв`язку ПрАТ ВФ Україна (Водафон) з абонентським номером НОМЕР_7 вартістю 20 грн, та, утримуючи його при собі, залишив будинок, спричинивши власнику майна збиток на загальну суму 320 грн.
За вчинення цих дій передбачена кримінальна відповідальність за
ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав частково. Не заперечував вчинення крадіжки мобільного телефону ОСОБА_6 , але не згодився, що протиправно, шляхом обману, заволодів мобільними телефонами ОСОБА_7 . Пояснив, що взяв у неї три мобільні телефони для їх ремонту, але для його проведення необхідно було здійснити ряд додаткових закупок, як наприклад для ремонту телефону марки HTC потрібно було замовити та купити новий екран. В подальшому він повідомляв про це як саму власницю телефонів, так і її чоловіка. Але вони не вчиняли ніяких дій для ремонту телефонів, або ж для їх повернення. Підтвердив, що таємно викрав мобільний телефон ОСОБА_6 , коли був у нього дома. Проси його суворо не карати, оскільки на теперішній час має порядне життя і не вчиняє правопорушень.
В той же час, його вина у пред`явленому обвинуваченні повністю підтверджується наступними дослідженими під час судового розгляду доказами.
1. Показами потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні пояснив, що в один із днів у березні 2017 року до нього додому прийшов знайомий його батька ОСОБА_3 , який попросився переночувати. Він йому дозволив, але наступного дня виявив відсутність свого мобільно телефону марки LG, який залишав перед сном на своєму ліжку. На ранок наступного дня ОСОБА_8 вже не не було, тому він запідозрив, що телефон викрав саме він, що і було потім підтверджено під час слідства.
2. Показами потерпілої ОСОБА_7 , яка у судовому засіданні підтвердила, що в грудні 2017 році вона передала три свої телефони для ремонту ОСОБА_3 , який повідомляв їй раніше, що може їх відремонтувати. Серед переданих телефонів телефон марки HTC потребував заміни екрану, а в телефонах марки Samsung та Nokia необхідно було прокачати-розігнати батареї живлення. В той же час, начебто такий ремонт зайняв значний час більше як шість місяців. Вона зверталася до ОСОБА_3 з питанням про закінчення ремонту чи повернення телефонів, але той повідомляв, якісь видумані причини: то він був на роботі і не міг повернути телефони, то тимчасово проживав у своєї матері, то ще інше. Телефони їй він так і не повернув. Тому вимушена була звернутися із заявою до поліції про те, що він незаконно ними заволодів. Під час слідства було встановлено, що два телефони перебували у ОСОБА_3 , а третій він продав іншій особі. Заперечила той факт, що ОСОБА_3 повідомляв її чоловіку про необхідність забрати телефони. Навпаки, підтвердила, що на повідомлення ОСОБА_3 про необхідність замовлення нового екрану для телефону марки HTC відповіла згодою, але ніяких дій по реалізації цього, ним здійснено не було.
3. Протоколом від 25 червня 2018 року прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_7 повідомила Вітовському відділенню Корабельного відділу поліції ГУ МВС України в Миколаївській області, про необхідність прийняття заходів відносно ОСОБА_8 , який у грудні 2017 року взяв у неї на ремонт три мобільні телефони: HTC, Samsung та Nokia, але до теперішнього часу не повернув їх.
4. Товарним чеком від 20 грудня 2017 року приватного підприємця ОСОБА_9 , відповідно до якого вартість телефонів, які були у користуванні, складає: HTC Desire 310dual sim - 400 грн., Samsung GT-S5230 - 100 грн, Nokia Lumia 920 - 500 грн.
5. Заявою ОСОБА_3 від 26 червня 2018 року про добровільну видачу співробітникам поліції мобільних телефонів марки HTC та Samsung, які йому передала ОСОБА_7 .
6. Протоколом їх огляду від тієї ж дати, відповідно до якого під час огляду було встановлено, що мобільний телефон марки HTC Desire 310dual sim має чорний колір корпусу із сенсорним пошкодженим екраном у виді тріщини по всій його довжині, на його корпусі у середині є маркування - IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ; інший мобільний телефон має марку Samsung GT-S5230, корпус чорного кольору, на корпусі у середині мається маркування - IMEI 1: НОМЕР_3 .
7. Заявою ОСОБА_10 від 26 червня 2018 року про добровільну видачу співробітникам поліції мобільного телефону марки Nokia та протоколом його огляду від тієї ж дати, відповідно до якого телефон має марку Nokia Lumia 920 IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 .
8. Протоколом від 23 травня 2018 року прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_6 повідомив Вітовському відділенню Корабельного відділу поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області про необхідність прийняття заходів відносно ОСОБА_8 , який у 20-х числах березня 2018 року за місцем його мешкання в АДРЕСА_3 , таємно викрав його мобільний телефон марки LG, спричинивши збиток на суму 320 грн.
9. Заявою ОСОБА_3 від 24 травня 2018 року , якою він добровільно видав слідчому Вітовського ВП Корабельного ВП ГУ Національної поліції в Миколаївській області мобільний телефон марки LG E612 (IMEI: НОМЕР_6 ) з карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ ВФ номером НОМЕР_7 , який він викрав в кінці березня 2018 року у ОСОБА_11 с. Грейгове, та протоколом його огляду від тієї ж дати.
10. Товарним чеком від 20 березня 2018 року приватного підприємця ОСОБА_9 , відповідно до якого вартість телефону марки LG E612, який був у використанні, складає 300 грн.
Таким чином в судовому засіданні було достовірно підтверджено вину ОСОБА_3 в пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 190 та ч. 2 ст. 185 КК України.
Суд не приймає покази обвинуваченого, якими він заперечує незаконне, шляхом обману, заволодіння мобільними телефонами ОСОБА_7 , оскільки тривалий термін, за якого телефони перебували у володінні ОСОБА_3 не підтверджують що він мав намір здійснити їх ремонт, до того ж один із переданих йому телефонів марки Nokia Lumia 920 був переданий третій особі. Також не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду і посилання обвинуваченого про повідомлення чоловіка потерпілого щодо необхідності забрати телефони або ж здійснити закупку запчастин до них, так як доказів про це суду не представлено.
При призначенні покарання обтяжуючих та пом`якшуючих його вину обставин судом не встановлено.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що за останніми відомим місцем його проживання скарг на нього не надходило, на утриманні неповнолітніх дітей або інших непрацездатних осіб не має, вчинив злочини не вперше, до того ж раніше неодноразо вчиняв корисливі злочини проти власності, за що судимий, офіційної роботи не має, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, які відносяться до категорії середньої тяжкості, вчинення злочинів не вперше, розмір завданого збитку, суд прийшов до висновку про необхідність призначення йому покарань, які будуть достатніми для виправлення і недопущення в майбутньому вчинення нових злочині, у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, визначеного санкціями ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України, але з їх реальним відбуттям, а остаточне покарання призначити йому за правилами ч. 1 ст. 70 КК України шляхом їх часткового складання.
Крім того, останнім вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 07 липня 2015 року він був засуджений за ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 та ст.ст. 71 і 72 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 6 місяців. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 06 березня 2017 року невідбутий строк призначеного йому покарання за даним вироком, який склав 1 рік, 6 місяці і 10 днів замінено на обмеження волі. А ухвалою Новобугського районного суду Миколаївської області від 05 вересня 2017 року він був звільнений умовно-достроково з невідбутим строком покарання 1 рік і 10 днів обмеження волі.
За такого, з врахуванням вчинення ним злочинів у грудні 2017 року та березні 2018 року, тобто під час умовно-дострокового звільнення, остаточне покарання суд повинен призначити йому за положеннями ст. 71 КК України за сукупністю вироків із застосуванням правил ч. 1 ст. 72 КК України, якою визначено, що при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий, в тому числі: два дні обмеження волі відповідають одному дню позбавлення волі.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Цивільні позови не заявлялися.
Речові докази у виді мобільних телефонів відповідно до ст. 100 КПК України необхідно повернути власникам.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373 374 КПК України,
З А С У Д И В:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України, і призначити йому наступні покарання за їх вчинення:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік;
- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначити ОСОБА_3 , остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на один рік і шість місяців.
Відповідно до ст. 71 та ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом частково складання покарань за цим вироком та за вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 07 липня 2015 року, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на один рік і дев`ять місяців.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного його приведення до виконання.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 не обрати.
Речовий доказ у виді мобільного телефону марки LG E612 (IMEI: НОМЕР_6 ) належний ОСОБА_11 - залишити йому як власнику.

Речові докази у виді мобільних телефонів марки HTC Desire 310dual sim (IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ) та Samsung GT-S5230 (IMEI 1: НОМЕР_3 ) залишити у власності ОСОБА_7 .
Речовий доказ у виді мобільного телефону марки Nokia Lumia 920 (IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 ), який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_12 ( АДРЕСА_4 ) передати власниці ОСОБА_7 , яка мешкає по АДРЕСА_2 .
Вирок суду може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а потерпілим направити поштою не пізніше наступного дня.

Суддя ОСОБА_13