Справа № 204/5351/19
Провадження № 1-кп/204/619/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 вересня 2019 року м. Дніпро
Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
за участю захисника: ОСОБА_4 ,
за участю обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 01 червня 2010 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.186, ч.1 ст.185, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;
- 09 грудня 2010 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України поглинути призначене покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01.06.2010 року, до відбуття 4 роки позбавлення волі, за ч.2 ст.185 КК України на строк 2 роки позбавлення волі на підставі ст.71 КК України частково приєднати за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01.06.2010 року, до відбуття 4 роки 2 місяці позбавлення волі;
- 11 жовтня 2011 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.12.2010 року, до відбуття 4 роки 3 місяці позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 11.11.2013 року з Біленьківської ВК №99 Запорізької області відповідно до ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 01.11.2013 року згідно ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 12 місяців 15 днів;
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.357 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та повторно, у червні 2019 року став на шлях вчинення умисного кримінального правопорушення проти власності.
Так, ОСОБА_7 , 03 червня 2019 року, близько 17.40 години, знаходився у приміщенні квартири АДРЕСА_2 разом з раніше знайомою йому потерпілою ОСОБА_8 , де побачив в кімнаті квартири за вищевказаною адресою сумку, в якій знаходився гаманець з грошовими коштами в сумі 1200 гривень та офіційний документ - банківська картка «Ощадбанку» № НОМЕР_1 , що перебувала у користуванні потерпілої ОСОБА_9 , а також на столі в кімнаті квартири за вищевказаною адресою мобільний телефон марки «TP-link» моделі «Neffos С9 (TP707A24UA)», іmеі НОМЕР_2 , ішеі2 НОМЕР_3 та мобільний телефон марки «Samsung» моделі «GT-E 1195 SEK», іmеі НОМЕР_4 , при цьому у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна та офіційного документу - банківської картки «Ощадбанку» № НОМЕР_1 , що перебувала у користуванні потерпілої, та він визначив вказане майно предметом свого злочинного посягання.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, 03 червня 2019 року, близько 17 години 40 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи спільно з потерпілою ОСОБА_8 на балконі квартири АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повідомив потерпілій ОСОБА_9 що йому необхідно відлучитись з балкону, при цьому покинувши балкон та ввійшовши в приміщення квартири за вищевказаною адресою, зачинив металопластикові двері балкону, де знаходилась потерпіла ОСОБА_8 , забезпечивши таким чином собі вільний доступ до майна потерпілої та позбавив її можливості чинити опір його діям. Після цього, ОСОБА_7 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, скориставшись тим, що воля потерпілої ОСОБА_9 до вчинення можливого опору подавлена, діючи умисно, усвідомлюючи, що його злочинні дії носять відкритий характер, повторно, з корисливих спонукань та з метою наживи, шляхом вільного доступу заволодів чужим майном, що належить потерпілій ОСОБА_9 , а саме: гаманцем з грошовими коштами в сумі 1200 гривень та офіційним документом - банківською карткою «Ощадбанку» № НОМЕР_1 , що перебувала у користуванні потерпілої, мобільним телефоном марки «TP-link» моделі «Neffos С9 (TP707A24UA)», imei НОМЕР_2 , ішеі2 НОМЕР_3 , ринкова вартість якого відповідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 19/12.1/797 від 20.06.2019 року, станом на 03.06.2019 року, складала 1800,00 гривень; мобільним телефоном марки «Samsung» моделі «GT-E 1195 SEK», imei НОМЕР_4 , ринкова вартість якого відповідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 19/12.1/797 від 20.06.2019 року, станом на 03.06.2019 року, складала 301,00 гривня, а всього майна на загальну суму 3301,00 грн.
Після цього, ОСОБА_7 , утримуючи при собі викрадене майно, покинув приміщення квартири АДРЕСА_2 , отримавши таким чином можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 3301,00 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю і підтвердив та не оспорював обставини, зазначені в обвинувальному акті, просив суворо не карати. Пояснив суду, що дійсно, в час та у місці, зазначеному у обвинувальному акті, а саме: 03 червня 2019 року, близько 17 години 40 хвилин, він зачинив на балконі квартири АДРЕСА_2 свою знайому ОСОБА_8 та забрав належній останній речі, а саме: мобільний телефон марки «TP-link» моделі «Neffos С9 (TP707A24UA)», imei НОМЕР_2 , ішеі2 НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Samsung» моделі «GT-E 1195 SEK», imei НОМЕР_4 , банківську картку «Ощадбанку» № НОМЕР_1 і з квартири, з вказаним майном втік. Банківську карту викрав, оскільки потерпіла повинна була йому гроші але не віддала. У вчиненому розкаюється.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Зазначила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого вона не має, цивільний позов заявляти не буде, покарання просить призначити на розсуд суду. Не заперечує проти розгляду справи в порядку ст.349 КПК України.
У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 (а.п.157-171), протоколи огляду від 03.06.2019 року, з фототаблицею (а.п.14-18,19-20), протоколи пред`явлення речей для впізнання від 04.06.2019 року, з фототаблицею (а.п.35-44, 45-52), протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.06.2019 року (а.п.53-55); висновок судово-товарознавчої експертизи №19/12.1/797 від 20.06.2019 року (а.п.114-117); довідку про витрати на проведення експертизи (а.п.113), постанови про визнання речовими доказами (а.п.26,100,124) та визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та у викраденні офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання судом враховуються вимоги, передбачені ст. 65 КК України, а саме, суд призначає покарання у межах санкції ч.2 ст.186, ч.1 ст.357 КК України , з урахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів, особи обвинуваченого, обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Так, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисний тяжкий злочин та умисний злочин невеликої тяжкості за обставинами, викладеними у вироку, раніше судимий, має не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, на обліку у лікаря психіатра не знаходиться, перебуває на консультативному обліку з 03.09.2018 року з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання психостимуляторів та опіоїдів, вживання зі шкідливими наслідками, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно.
Як пом`якшуючі покарання обставини, відповідно до ст.66 КК України, суд враховує щире каяття обвинуваченого. Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України, є рецидив злочинів.
Відповідно до положень ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
На підставі викладеного, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, що відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, цілям його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає, оскільки будь-яких обставин, які б суттєво знижували тяжкість скоєного кримінального правопорушення по даному кримінальному провадженню не встановлено.
Згідно ч.2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 фактичну вартість проведення судово-товарознавчої експертизи, згідно наданої довідки.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлений.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 349, 370, 371, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд
ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.357 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.2 ст. 186 КК України - у вигляді 4 років позбавлення волі;
- за ч.1 ст. 357 КК України - у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_12 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у виді застави скасувати.
Обрати ОСОБА_12 міру запобіжного заходу тримання під вартою та взяти під варту у залі суду негайно, а строк покарання рахувати з моменту затримання з 12 вересня 2019 року.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку суду не пізніше наступного дня після ухвалення вироку направляється учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1