Справа № 149/1596/16-к
Провадження №11-кп/801/1032/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

представника потерпілого: ОСОБА_9

потерпілої: ОСОБА_10

розглянув у закритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0000733 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 23.03.2017, яким

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Качанівка Хмільницького району Вінницької області, раніше не судимого;

засуджено за ч.1 ст.152 КК України до 3 років позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 20 000грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 документально підтверджені витрати на правовому допомогу в розмірі 9 000грн, витрати щодо сплати судового збору в розмірі 551,20грн, витрати пов`язані з прибуттям до суду в розмірі 336,75грн.

Вирішено питання з речовими доказами.

встановив:
Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 був визнаний винним та засуджений за те, що він 17.10.2015 близько 06год 00хв знаходячись біля повороту в напрямку с. Терешпіль, поблизу автобусної зупинки, що розташована по вул. Леніна в с. Качанівка Хмільницького району Вінницької області підійшов до ОСОБА_10 , яка проходила поруч. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на задоволення статевої пристрасті та вступ з потерпілою всупереч її волі у статеві зносини, діючи умисно, з метою вчинення насильницького статевого акту, використовуючи фізичну силу, незважаючи на активний фізичний опір ОСОБА_10 , затягнув її до автобусної зупинки. Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 , з метою подолання опору, який могла б вчинити ОСОБА_10 , застосовуючи до неї фізичне насильство, яке виразилось в утриманні своєю рукою за зап`ястя руки потерпілої, вільною рукою розстебнув джинсові штани ОСОБА_10 та засунув руку під нижню білизну. ОСОБА_10 намагалась вирватись, але не змогла цього зробити. ОСОБА_10 усвідомивши що їй не вдасться подолати фізичне насильство, застосоване ОСОБА_7 , яке виразилось в насильницькому утриманні та намаганні вступити в статеві зносини всупереч її волі, під приводом справити природні потреби спробувала втекти. Проте ОСОБА_7 , наздогнавши ОСОБА_10 , з метою перебороти дійсний активний фізичний опір потерпілої, пов`язаний із небажанням вступити у статеві зносини, обхопив її руками за тулуб, підняв та відніс в сторону від зупинки, де кинув на землю. Продовжуючи свої злочинні дії та бажаючи їх закінчити, незважаючи на активний фізичний опір ОСОБА_10 , її прохання відпустити та крики про допомогу, застосовуючи до потерпілої фізичне насильство, яке виразилось в насильницькому утриманні за тіло всупереч волі останньої, ОСОБА_7 стягнув з неї одяг та вступив у природні статеві зносини. Внаслідок застосування ОСОБА_7 фізичного насильства ОСОБА_10 , згідно висновку експерта №18 від 08.04.2016 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді синців на лівому передпліччі, лівому стегні, саден на попереку та зовнішніх статевих органах.

Прокурор та адвокат ОСОБА_11 в інтересах потерпілої ОСОБА_10 за її погодженням відкликали свої апеляційні скарги та просили закрити по них апеляційне провадження.

Обвинувачений просив в своїй апеляційній скарзі зі змінами вирок щодо нього змінити та призначити йому покарання без позбавлення волі, посилаючись на неврахування пом`якшуючих покарання обставин, його особи, що потягло за собою призначення надто суворого покарання, із-за чого вирок суду підлягає зміні.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення обвинуваченого, його захисника, які просили задовільнити апеляційну скаргу обвинуваченого; прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; потерпілої та її представника, які також просили залишити без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого; дослідивши її доводи, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про зміну судового рішення в частині призначеного покарання із наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, за яке він засуджений при обставинах викладених у вироку правильні та кваліфікація скоєного ніким не оскаржуються, а тому в цій частині вирок суду не переглядається.

Як було встановлено по даному кримінальному провадженні відсутні обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, а обставинами, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання апеляційний суд визнав щире каяття та добровільне відшкодування шкоди завданої злочином, що об`єктивно підтверджується, ОСОБА_7 ще під час попереднього розгляду його апеляційної скарги, коли він повністю визнав свою вину, каявся, неодноразово при даному апеляційному розгляді просив вибачення у потерпілої, яка наполегливо стояла на своїй позиції, що обвинувачений має сидіти в тюрмі, без обґрунтування причин цьому.

Суд апеляційної інстанції врахував, що ОСОБА_7 офіційно працевлаштований трактористом механізованої бригади ВП «Війтовецьке» ТОВ Хмільницьке», що підтвердив довідками, наданими в апеляційній інстанції (т.3 а.с.185-189), має позитивні характеристики з місця роботи та проживання (т.3 а.с.168, 184), має на утриманні дружину та малолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.3 а.с.166, 167).

Також, до Вінницького апеляційного суду надійшло клопотання про передачу ОСОБА_7 на поруки колективу ТОВ Хмільницьке» ВП «Війтовецьке» (т.3 а.с.170-183), де наведені його позитивно характеризуючі дані та відношення обвинуваченого до роботи.

При ухваленні судового рішення суд апеляційної інстанції перевірив вказівки суду касаційної інстанції, які вплинули на скасування попереднього рішення суду апеляційної інстанції.

Щодо тяжкості скоєного злочин, за який ОСОБА_7 був засуджений по ступеню тяжкості належить до категорії середньої тяжкості.

Відносно психологічного стану потерпілої, на час проведення апеляційного розгляду не надано жодної інформації про її звернення до спеціалістів за допомогою.

Хоча, як слідує із залучених доказів, перед подачею позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпіла користувалась допомогою лікаря-психолога, вартість послуг якої була виключена до позовної заяви.

Незважаючи, що потерпіла ні за яких обставин не бажала вибачати обвинуваченого, хоча не заперечувала отримати кошти від обвинуваченого, ОСОБА_7 майже в повній мірі відшкодував потерпілій суму моральної шкоди, завданої його злочинними діями.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

За змістом ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд вправі призначити більш м`яке нижче від найнижчої межі покарання або перейти до іншого більш м`якого виду покарання.

За вчинення злочину середньої тяжкості із відшкодуванням шкоди, за відсутності обставин, що обтяжують покарання та наявності двох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, з урахуванням особи винного та клопотання колективу ВП «Війтовецьке» ТОВ Хмільницьке», суд визнав за можливе застосувати до обвинуваченого норми ст.69 КК України, щодо виду покарання в бік пом`якшення покарання, обравши йому покарання у виді виправних робіт за місцем його теперішньої роботи, де колектив в тому числі зможе здійснювати заходи виховного характеру, спрямовані на недопущення вчинення обвинуваченим нових правопорушень, його перевиховання й виправлення шляхом залучення до активної роботи організації, проведення заходів з підвищення кваліфікації, участі в громадських заходах та профілактичної роботи.

На переконання колегії суддів таке покарання буде реальним, без застосування норм ст.75 КК України, необхідним і достатнім для його виправлення і попередження скоєння інших злочинів як ним самим, так і іншими особами.

Невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості і особі обвинуваченого внаслідок суворості стало підставою до зміни вироку.

На підставі викладеного та керуючись ст.404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:
Закрити апеляційне провадження за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_12 та адвоката ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_10 .

Апеляційну скаргу обвинуваченого задовільнити частково.

Вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 23 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України змінити.

Призначити обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.1 ст.152 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України покарання у виді 2 років виправних робіт за місцем роботи обвинуваченого із відрахуванням в доход держави 20 відсотків заробітку засудженого щомісячно.

В решті оскаржуваний вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу її проголошення та підлягає оскарженню до Касаційного Кримінального суду у складі Верховного Суду в тримісячний строк і з часу її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя