Єдиний унікальний номер: 343/1022/19
Номер провадження: 1-кп/0343/121/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про відмову в затвердженні угод про визнання винуватості

14 червня 2019 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області кримінальне провадження № 0000051 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Погреби Глобинського району Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Чутове Чутівського району Полтавської області, жителя АДРЕСА_2 , та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Ціпки Гадяцького району Полтавської області, жителя АДРЕСА_3 , що зареєстрований в АДРЕСА_4 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 28, ст. 198, ч.3 ст. 28, ч.1 ст. 204 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В Долинський районний суд Івано-Франківської області з прокуратури Івано-Франківської області для розгляду 22.05.2019 року поступив обвинувальний акт та додані до нього документи у кримінальному провадженні № 0000051 про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 28, ст. 198, ч.3 ст. 28, ч.1 ст. 204 КК України, який ухвалою суду від 24.05.2019 року призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Обвинувальний акт надійшов до суду разом з угодами про визнання винуватості, що укладені 17 травня 2019 року між прокурором начальником відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Івано-Франківської області старшим радником юстиції ОСОБА_4 та підозрюваними ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,у присутності їх захисника ОСОБА_5 , згідно з якими підозрювані під час досудового розслідування повністю визнали свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 28, ст. 198, ч.3 ст. 28, ч.1 ст. 204 КК України при обставинах, викладених у повідомленнях про підозру, і сторони узгодили призначення покарання: за ч.3 ст. 28, ч.1 ст. 204 КК України у виді штрафу в розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 грн. всім підозрюваним, та за ч.3 ст. 28, ст. 198 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 4 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000,00 грн. підозрюваному ОСОБА_6 , а підозрюваним ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в розмірі по 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000,00 грн., на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, узгодили остаточне покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_6 у виді штрафу в розмірі 4 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000,00 грн., а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в розмірі по 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000,00 грн.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , їх захисник адвокат ОСОБА_5 , а також прокурори ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили затвердити угоди про визнання винуватості, додатково вказавши, що обвинувачені раніше несудимі, позитивно характеризуються по місцю проживання, щиро розкаялися та активно сприяли у розкритті вчинених ними злочинів. Одночасно просили вирішити питання відшкодування витрат на проведення експертиз, речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження.
Заслухавши думки учасників кримінального провадження та перевіривши надані матеріали, суд приходить до висновку, що в затвердженні угод про визнання винуватості слід відмовити та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування, виходячи з наступного:
Згідно з п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу.
Відповідно до п.п. 1,2 ч.7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, а такожне відповідають інтересам суспільства.

Згідно п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11.12.2013 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень: а) затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення, або б) відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом III КПК; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.
Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року Девеер проти Бельгії (Deweer v.Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та, не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Як вбачається з обвинувального акту та угод про визнання винуватості, дії ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.3 ст. 28, ст. 198 КК України, як такі, що виразилися в заздалегідь необіцяному придбанні, зберіганні та збуті майна, завідомо здобутого злочинним шляхом, вчиненим в складі організованої групи, а також за ч.3 ст. 28, ч.1 ст. 204 КК України (в редакції Закону 1019-VІІІ від 18.02.2016 року) незаконному придбанні з метою збуту, зберіганні та транспортуванні з цією метою, а також збуті незаконно виготовлених підакцизних товарів, вчиненими у складі організованої групи. При цьому, досудовим розслідуванням вставлено, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вказані злочини вчинили протягом серпня-грудня 2018 року.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» № 2628-VIII від 23.11.2018 року, cтаттю 204 КК України викладено в новій редакції, а саме: н езаконне придбання з метою збуту або зберігання з цією метою, а також збут чи транспортування з метою збуту незаконно виготовлених спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, пива, тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну, пального або інших підакцизних товарів - карається штрафом від п`яти тисяч до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів.

Таким чином, судом встановлено, що на час вчинення обвинуваченими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вказаних діянь, зокрема станом на грудень місяць 2018 року був чинним КК України із змінами, внесеними згідно Закону України № 2628-VIII від 23.11.2018 року, відповідно до якого за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 204 КК України, встановлено кримінальну відповідальність у виді штрафу в розмірі від п`яти тисяч до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів.
Як вбачається з обвинувального акту в даному кримінальному провадженні та укладених угод про визнання винуватості, дії обвинувачених кваліфіковано за ст. 204 ч.1 КК України в редакції Закону 1019-VІІІ від 18.02.2016 року, хоч станом на грудень місяць 2018 року дана стаття вже діяла в редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» № 2628-VIII від 23.11.2018 року.

Даний факт свідчить про те, що укладені в цьому кримінальному провадженні угоди між прокурором та підозрюваними ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визнання винуватості суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального кодексів України.
При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що згідно викладених в обвинувальному акті обставин ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 інкриміновані їм злочини вчинили протягом серпня-грудня 2018 року. Однак, з реєстру матеріалів досудового розслідування та долучених прокурором в судовому засіданні матеріалів вбачається, що за місцем незаконного зберігання краденого майна в АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 було проведено обшуки та вилучення краденого майна 15.02.2019 року, після чого 16.02.2019 року затримано всіх обвинувачених. Таким чином незрозуміло, чому період з грудня 2018 року по 15.02.2019 року не враховано до обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , оскільки жодних документів, що підтверджували б факт виділення матеріалів по розслідуванню дій обвинувачених за вказаний період суду не надано.
Як вбачається з пред`явленого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачення, їм інкриміновано вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст. 28, ст. 198, ч.3 ст. 28, ч.1 ст. 204 КК України, в складі організованої групи. В якості пом`якшуючих обставин зазначено щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а в якості обтяжуючої вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Згідно змісту укладених угод, сторони досягли згоди щодо призначення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 узгодженого покарання, а саме: за ч.3 ст. 28, ч.1 204 КК України - у виді штрафу в розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 грн.; за ч.3 ст. 28, ст. 198 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 4 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000,00 грн. ОСОБА_6 , а підозрюваним ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в розмірі по 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000,00 грн., на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, узгоджено остаточне покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_6 у виді штрафу в розмірі 4 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000,00 грн., а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в розмірі по 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000,00 грн.

Узгоджена сторонами міра покарання не відповідає вимогам закону, так як ними належно не обгрунтовано підстави для застосування ст. 69 КК України, оскільки наявність тільки 2 пом`якшуючих покарання обставин при наявності обтяжуючої обставини та факту вчинення злочину в складі організованої групи, що суттєво підвищує йогог суспільну небезпечність, на думку суду, не дає підстав для застосування ст. 69 КК України та призначення обвинуваченим за ч.3 ст. 28, ст. 198 КК України більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції цієї статті.

Узгоджене сторонами остаточне покарання, на думку суду, свідчить про те, що умови укладеної між сторонами угоди суперечать інтересам суспільства, оскільки вартість вилучених в обвинувачених нафтопродуктів та пального, яка міститься у відкритих джерелах, в багато разів перевищує суми штрафів, що узгоджені сторонами як остаточне покарання.

Крім того, як вбачається з укладених в даному кримінальному провадженні угод про визнання винуватості обов`язки підозрюваних у зв`язку з укладенням угод визначаються досить формально. Відсутність конкретизації сутності таких зобов`язань, зокрема того, про яке саме розслідування чи інші кримінальні правопорушення йде мова, по-перше, не дає суду змогу пересвідчитися у реальності й можливості їх виконання, по-друге, зважаючи на передбачені ст. 476 КПК наслідки невиконання угоди, вже на етапі укладення такої угоди виникає значна ймовірність її подальшого скасування.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11.12.2013 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», що стосується обов`язків підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою, то у будь-якому разі обов`язки підозрюваного, обвинуваченого мають бути зазначені у такий спосіб, щоб можна було пересвідчитися у реальності та можливості їх виконання.
Прокурором в підготовчому судовому засіданні необґрунтовано наявність в діях обвинувачених обставин активного сприяння розкриттю злочину, не наведено фактів надання обвинуваченими будь-якої допомоги в установленні невідомих осіб та обставин справи, а відтак у суду відсутні належні правові підстави вважати, що умови угод відповідають суспільним інтересам, оскільки у них відсутня конкретизації сутності таких зобов`язань з використанням лише загальних формулювань, що унеможливлює суд пересвідчитися у реальності і можливості їх виконання, у зв`язку з чим, з огляду на передбачені ст. 476 КПК наслідки невиконання угоди, такий виклад є неприпустимим.
Крім того, вивченням угод про визнання винуватості судом встановлено, що в даних угодах, а також в обвинувальному акті не вказані усі характеризуючі відомості щодо обвинувачених, які повинні враховуватися судом при призначенні покарання, що має індивідуальний характер, а зазначено лише дату та місце народження, місце проживання та що вони є громадянами України, однак, не вказані їх освіта, сімейний стан, наявність утриманців, місце роботи, наявність чи відсутність судимостей.
За таких обставин суд приходить до висновку, що умови угод про визнання винуватості від 17 травня 2019 року, укладених між прокурором начальником відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Івано-Франківської області старшим радником юстиції ОСОБА_4 та підозрюваними ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000051 за ч.3 ст. 28, ст. 198, ч.3 ст. 28, ч.1 ст. 204 КК України, суперечать вимогам КК України, КПК України та не відповідають інтересам суспільства, в зв`язку з чим на підставі ч.7 ст. 474 КПК України, слід відмовити у затвердженні цих угод.

Оскільки угоди про визнання винуватості було укладено під час досудового розслідування, обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для продовження досудового розслідування, тому що клопотання про відсутність необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення прокурори не подавали.
На підставі викладеного, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11.12.2013 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», керуючись ст.ст. 314, 337, 472, 474 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити в затвердженні угод про визнання винуватості від 17 травня 2019 року, що укладені між прокурором начальником відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Івано-Франківської області старшим радником юстиції ОСОБА_4 та підозрюваними ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000051 про обвинувачення останніх за ч.3 ст. 28, ст. 198, ч.3 ст. 28, ч.1 ст. 204 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000051, повернути прокурору для продовження досудового розслідування.
Ухвала суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: