н/п 1-кс/640/9797/19
"07" серпня 2019 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
встановив:
Згідно висновку аналітичного дослідження про результати дослідження фінансово-господарської діяльності ТОВ "ШЕНЬЧЖЕНЬ КОНСТРАКШН УКРАЇНА" код 42249665, по взаємовідносинам з ТОВ "СПЕЦТРАНССЕРВІС" код 31626517, ТОВ "БИТКОНТ" код 41305655, ТОВ "БУДІВЕЛЬНА ГРУПА "СІОН" код 41380617 щодо наявності ознак правопорушень, пов`язаних з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, та/або інших правопорушень за період з 01.01.2017 по 30.04.2019 складеного головним державним ревізором - інспектором відділу боротьби з відмиванням доходів, одержаних злочинним шляхом ГУ ДФС у Харківській області, радником податкової та митної справи ІІ рангу, ОСОБА_8 , встановлено, що за результатами проведення вищенаведених фінансових операцій існує ймовірність: наявності ознак вчинення дій, які СУ ГУНП в Харківській області розглядаються за заявою Ган Чі Мен, про те що ОСОБА_9 , перебуваючи у місті Харкові шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами у розмірі 9738611 грн., з використанням рахунків підприємств, а саме: в 9:50:28 на рахунок НОМЕР_2 в Ф-лія «КИЇВСІТІ» АТ КБ ПРИВАТ, ТОВ "БУДІВЕЛЬНА ГРУПА "СІОН" код 41380617 перераховано 4 730 800, 00 грн, за виконання будівельних робіт з матеріалом згідно рахунку №15; в 9:50 на рахунок НОМЕР_3 в АТ «СБЕРБАНК», ТОВ "БИТКОНТ" код 41305655- 3 513 811, 00 грн. за матеріали згідно договору П 2705/7; в 11:28 на рахунок НОМЕР_4 в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» ТОВ "СПЕЦТРАНССЕРВІС" код 31626517ООО - 1 494 000, 00 гривен., за скраплений газ, без відома директора ВАН ВАН ЦЗЯНЬШЕН, що ймовірно пов`язане з вчиненням дій, спрямованих на приховання чи володіння активами (грошові кошти), прав на такі активи, переміщення, зміну їх форми (перетворення), а так само набуттям, володінням або використанням активів, одержаних внаслідок вчинення злочину що передувало легалізації (відмиванню) доходів.
Згідно рапорту оперуповноваженого УЗЕ в Харківській області до заволодіння грошовими коштами ТОВ «ШЕНЬЧЖЕНЬ КОНСТРАКШН Україна» причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Під час проведення вказаних обшуків досягнуто їх мети та вилучені предмети та документи, на які надано дозвіл на відшукання та вилучення в ухвалі слідчого судді на проведення обшуку.
В передбачений КПК строк подання клопотання тривали вихідні дні, у зв`язку з чим подати вказане клопотання про арешт майна не виявилось можливості.
Орган досудового розслідування має підстави вважати, що вилучене майно, відповідає вимогам ст.170 Кримінального процесуального кодексу України з наведених нижче підстав.
Вищевказане майно вилучене під час обшуку визнано у кримінальному провадженні речовими доказами, у зв`язку із тим, що воно відповідає критеріям ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Сторона обвинувачення зазначає, що вилучена документація та печатки містять в собі інформацію про вчинене кримінальне правопорушення.
В судове засідання прокурор не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, до канцелярії суду 07.08.2019 надійшла заява від прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 , в якій він просить провести судове засідання за його відсутності. Клопотання підтримує в повному обсязі (а.с. 112).
В судове засідання власник майна ОСОБА_4 не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, причини неявки суду не повідомив.
Неприбуття в судове засідання власника майна, прокурора, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання. Володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
02.08.2019 на підставі вказаної ухвали Київського районного суду м. Харкова від 02.08.2019, згідно протоколу обшуку, проведено обшук: в домоволодінні АДРЕСА_1 , в ході якого, згідно протоколу обшуку від 02.08.2019 вилучено майно, перелічене в даному клопотанні прокурора (а.с. 101-109).
05.08.2019 о 12.07 год. до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 , в якому прокурор просив накласти арешт на тимчасово вилучене в ході проведення обшуку майно, а саме: майно, вилучене в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , зазначене в клопотанні.
Згідно копії розписки, вказана ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06.08.2019 отримана прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 06.08.2019 о 12.00 год. (а.с. 113).
В поданому до суду клопотанні про арешт майна прокурор просить поновити строки накладення арешту на майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Вказаною статтею передбачається не просто можливість, а й обов`язковість поновлення строку виконання процесуальних дій, пропущеного з поважних причин. Поважність причин визначається слідчим суддею у разі неможливості своєчасного подання відповідного документа через будь-які обставини, що не дозволили учасникові процесу завчасно подати відповідний документ.
Принципом кримінального судочинства є доступ до правосуддя (ст. ст. 7, 21 КПК України), який впроваджує у вітчизняне кримінальне процесуальне законодавство міжнародно-правовий стандарт, який міститься у ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Порядок тимчасового вилучення майна врегульовано у ст. 168 КПК України. Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку.
Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України.
За правилами абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Як зазначено вище, стороною обвинувачення після вилучення в ході проведення обшуку 02.08.2019 майна, який закінчився о 12.11 год., 05.08.2019 о 12.07 год. подано до суду клопотання про арешти майна, вилученого під час вказаного обшуку, тобто прокурором пропущено строк, визначений у абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України.
Відповідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Тобто, згідно норм чинного законодавства, розглядаючи клопотання слідчого або прокурора про арешт майна, слідчий суддя, суд повинні з`ясувати, чи відповідає таке клопотання вимогам ст. 171 КПК України, а частиною 3 ст. 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без дотримання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
За змістом ч. 3 ст. 172 КПК України, у такому випадку, тобто в разі повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення недоліків, тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Як встановлено слідчим суддею, 06.08.2019 о 14.25 год. до Київського районного суду м. Харкова, після усунення недоліків в межах встановленого строку, надійшло клопотання прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 , в якому прокурор просить накласти арешт на вище зазначене майно, вилучене в ході обшуку 02.08.2019 за вище зазначеною адресою.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання сторони обвинувачення та поновлення процесуального строку слідчому, прокурору на звернення до суду з клопотаннями про арешт майна, пропущеного із поважних причин.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Прокурором доведено, що зазначені в клопотанні печатка ВАТ КБ «Надра» м. Київ відділення №16 в корпусі зеленого кольору із кришкою, печатка з дерев`яним кліше «Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 із штемпельною подушкою у пластиковому корпусі, мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, прокурор в цій частині довів слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаній частині відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Однак, не підлягає задоволенню клопотання щодо накладення арешту на інше майно, виходячи з наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно вимог ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
Відповідно до ч.1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Таким чином, в разі звернення процесуальної особи, що здійснює кримінальне провадження, з клопотанням до слідчого судді про проведення обшуку, норми діючого кримінального процесуального законодавства, прямо встановлюють обов`язок цієї особи звертатися з таким клопотанням саме в рамках конкретного провадження, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у зв`язку із розслідуванням якого подається клопотання та відомості щодо вчинення саме цього кримінального правопорушення.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав до задоволення клопотання у вказаній частині, оскільки прокурором не зазначено в клопотанні та не доведено під час його розгляду наявність підстав вважати, що вказане майно, за встановлених вище обставин, має значення для досудового розслідування, та може бути доказом у даному кримінальному провадженні.
Всупереч ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 132; ст. ст. 170, 171, 173 КПК України, прокурором не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні виправдовують на теперішній час такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться у вказаній частині клопотання, оскільки правові підстави до арешту майна відсутні. З вказаних підстав клопотання сторони обвинувачення у вказаній частині задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 117, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,
Ухвалив:
Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку 02.08.2019 за адресою: м. Харків, вул. Дніпропетровська, 21, а саме: печатку ВАТ КБ «Надра» м. Київ відділення №16 в корпусі зеленого кольору із кришкою, печатку з дерев`яним кліше «Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 із штемпельною подушкою у пластиковому корпусі до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Визначити місцем зберігання арештованого майна СУ ГУНП в Харківській області.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1