В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.12.2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002239 від 08 серпня 2019 року відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 24 березня 2005 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.4 ст.186, ч.2 ст.15, ст.69, ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. Згідно ст.75, ст.104 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном 2 роки;

- 10 листопада 2008 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. Згідно ст.75, ст.76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном 2 роки;

- 30 вересня 2011 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст.152, ст.69 КК України до позбавлення волі строком на 5 років;

- 11 грудня 2017 року Переяслав - Хмельницьким міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.309 КК України до сплати штрафу в сумі 850 гривень;

- 06 листопада 2018 року Переяслав - Хмельницьким міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.309, ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. Згідно ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном 2 роки;

- 05 березня 2019 року Переяслав - Хмельницьким міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.309, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. Згідно ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном 3 роки;

- 13 червня 2019 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднане невідбуте покарання за вироком Переяслав - Хмельницьким міськрайонним судом Київської області та призначене покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі,-

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , маючи не зняту та не погашену в установленому порядку судимість за вчинення тяжких злочинів проти власності, на шлях виправлення не став та повторно вчинив нові умисні злочини проти власності за наступних обставин.

05 серпня 2019 року близько 17 години 00 хвилини ОСОБА_3 , маючи намір на вчинення крадіжки, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом віджиму металопластикового вікна проник до будинку АДРЕСА_2 звідки умисно, повторно, з корисливих мотивів здійснив крадіжку телевізора марки «Самсунг» моделі 5020ZR діагоналлю 27 дюймів, вартістю 800 гривень та ТВ-тюнера марки «Eurosky» моделі «ES-15» вартістю 380 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_5 .

В подальшому ОСОБА_3 з місця злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 1180 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану з проникненням у житло.
Крім того, 18 вересня 2019 року близько 16 години 15 хвилини, ОСОБА_3 , знаходячись поблизу під`їзду №2 будинку АДРЕСА_3 побачив малолітню ОСОБА_6 , у якої в руках знаходився мобільний телефон марки «Lenovo» моделі S850 рожевого кольору. У цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на незаконне заволодіння вказаним мобільним телефоном.

Реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння зазначеним мобільним телефоном, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 зайшовши до ліфту під`їзду №2 будинку АДРЕСА_3 , де перебувала малолітня ОСОБА_6 та шляхом ривка відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Lenovo» моделі S850 рожевого кольору вартістю 1526 гривень 67 копійок, таким чином умисно, повторно, заволодів мобільним телефоном, який належить останній, чим заподіяв матеріальної шкоди на суму 1526 гривень 67 копійок. В подальшому ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник та розпорядився здобутим незаконним чином майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав у повному обсязі та повністю підтвердив обставини, вказані вище, щодо місця, часу, способу, спрямованості умислу та мети при вчиненні крадіжки та грабіжу чужого майна, не оспорюючи виду та найменування такого майна, а також його вартості. Про вчинене обвинувачений дуже шкодує, просить його суворо не карати.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів у справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає; останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За викладених вище обставин суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому злочинів є доведеною.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 в будинку АДРЕСА_2 , які мали місце 05 серпня 2019 року, суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 поблизу під`їзду №2 будинку АДРЕСА_3 , які мали місце 18 вересня 2019 року, суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому за вчинені злочини, у відповідності зі ст.ст.65-68 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчинених особою діянь, ступінь здійснення злочинних намірів та причини, внаслідок яких злочини було доведено до кінця, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до ст.12 КК України злочини, передбачені ч.3 ст.185 КК України, та ч.2 ст.186 КК України, відносяться до тяжких злочинів.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття, активне сприяння в розкритті злочинів.
Обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочинів, а саме той факт, що після ухвалення відносно ОСОБА_3 вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2019 за ч.3 ст.185 КК України, останній, маючи не зняту і не погашену судимість, вчинив нові тяжкі злочини, повторно.
За місцем проживання на обвинуваченого скарг не надходило, він офіційно не працевлаштований, має середню освіту, має постійне місце проживання в м. Біла Церква, не одружений, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, був раніше неодноразово судимий.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та розміру покарання суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі за кожен злочин окремо, після чого в порядку ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити йому остаточне покарання за сукупністю злочинів.
Крім того, встановлено, що після постановлення 13 червня 2019 року вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч.3 ст.185 КК України, засуджений ОСОБА_3 винен ще в кількох злочинах, два з яких - після постановлення першого вироку. У такому випадку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст.70, так і ст.71 КК України.
Тому суд, за правилами ст.71 КК України вважає за необхідне визначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом приєднання до покарання, призначеного за новим вироком у виді позбавлення волі, невідбуте ним покарання за попереднім вироком у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.
Суд дійшов висновку про те, що перевиховання ОСОБА_3 та його виправлення наразі не можливі без ізоляції від суспільства.
Враховуючи неналежну процесуальну поведінку обвинуваченого та наявність в нього попереднього невиконаного вироку, суд дійшов висновку про існування у даному кримінальному провадженні ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК. Обвинувачений, перебуваючи на волі, може вчиняти нові кримінальні правопорушення. З метою забезпечення виконання вироку, ухваленого в даному кримінальному провадженні, а також з метою запобігання вищеназваному ризику, суд вважає за необхідне обвинуваченому ОСОБА_3 залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Судові витрати відсутні.
Цивільні позови не заявлено.
Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 374, 376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;
- за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом приєднання до призначеного за цим вироком покарання не відбутого покарання, призначеного ОСОБА_3 за попереднім вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2019 року за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі 4 роки 1 місяць, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 5 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня його затримання, а саме: з 19 вересня 2019 року.
Речові докази у справі:

- картонну кольорову коробку, яка слугує упаковкою для ТВ-тюнера марки «Eurosky» моделі «ES-15», гарантійний лист до телевізора марки «Самсунг» моделі 5020ZR діагоналлю 27 дюймів, які знаходяться на зберіганні у потерпілої залишити у володінні ОСОБА_5 ;

- чек магазину «АЛЛО» №5493 від 16 липня 2015 року та коробку, яка слугує упаковкою до мобільного телефону марки «Леново», які знаходяться на зберіганні у законного представника малотітньої потерпілої залишити у володінні ОСОБА_7 ;

- мобільний телефон марки «ЛЕНОВО» (імеі: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ) рожевого кольору, який знаходиться на зберіганні у потерпілої залишити потерпілій ОСОБА_7 ;

-чек №115001 від 19 вересня 2019 року залишити в матеріалах кримінального провадження;

- паперовий пакет білого кольору із вмістом одного сліду та первинним пакуванням (висновком експерта №17-2/738 від 02 вересня 2019 року), спец пакети №0022211, №0022212 з вмістом у них об`єктів дослідження тапервинні пакування (висновком експерта №17-1/1397 від 19 вересня 2019 року), які передані на зберігання до камери схову Білоцерківського ВП знищити.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії вироку у той же строк.

Суддя
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області ОСОБА_1