Справа №463/5890/19
Провадження №1-кс/463/3013/19
У Х В А Л А

19 липня 2019 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 09.07.2019 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000228 від 18.03.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України.

В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що 08.07.2019 року він звернувся до слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові з клопотанням про залучення його в якості потерпілого у кримінальному провадженні за № 0000228 від 18.03.2019 року, а також просив допитати його в якості потерпілого, а не в якості свідка. 09.07.2019 року слідчим ОСОБА_4 було винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання про визнання його потерпілим. Вважає постанову слідчого незаконною, необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам ч.2 ст.55 КПК України. Факти, викладені у постанові слідчого від 09.07.2019 року є перекрученими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Протиправними діями слідчого під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000218 від 02.04.2014 року за ч.2 ст.286 КК України йому заподіяно як майнову, так і моральну шкоду. А тому, просить визнати протиправною бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 , скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 09.07.2019 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000228 від 18.03.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України та зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 визнати ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000228 від 18.03.2019 року.
Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав з мотивів викладених у такій, просить скаргу задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги, не повідомив суд про причини своєї неявки, а тому, відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарги проведено без його участі.
Заслухавши пояснення скаржника, вивчивши та дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Як зазначає скаржник у поданій скарзі, 08.07.2019 року він звернувся до слідчого із клопотанням про залучення його в якості потерпілого у кримінальному провадженні за № 0000228 від 18.03.2019 року.

Слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 09.07.2019 року винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000228 від 18.03.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Частина 5 ст.55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Згідно з положеннями ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Під час судового розгляду слідчим суддею не здобуто підтвердження про те, що вказаним вище кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.3 ст.365 КК України, станом на день розгляду скарги ОСОБА_3 завдана майнова та моральна шкода. Скаржником до матеріалів скарги не долучено жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому майнової та моральної шкоди. Такі докази не надано і на момент розгляду скарги. Слідчим суддею встановлено, що кримінальне провадження за № 0000228 від 18.03.2019 року не завершене, а ОСОБА_3 перебуває в статусі свідка, що на даному етапі виключає можливості однозначно дійти до висновку про заподіяння йому матеріальної та моральної шкоди.
Враховуючи наведене, постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 09.07.2019 року, ОСОБА_3 правомірно відмовлено у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000228 від 18.03.2019 року.
Відповідно до ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст.303, 304, 306, 307, 372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1