справа № 991/477/19
провадження №11-сс/991/89/19
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

23 жовтня 2019 року місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 від 15.10.2019 р. на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 03.10.2019 р. про повернення скарги на бездіяльність уповноважених службових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -
в с т а н о в и л а:

18 жовтня 2019 року до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_5 від 15.10.2019 р. на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 03.10.2019 р. про повернення суб`єкту звернення скарги на бездіяльність уповноважених службових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань з підстав її непідсудності Вищому антикорупційному суду.
Посилаючись на помилковість висновків оскаржуваної ухвали, в апеляційній скарзі зазначається, що заяви/повідомлення про кримінальні правопорушення (звернення № 2/26-НАБУ до депутата Верховної Ради ОСОБА_6 разом із заявою № 26/2-ВРУ-КРП до Директора НАБУ) від 29.06.2019 р., містили відомості про кримінальне правопорушення, передбачене статтею 364 КК України. Водночас, під час прийняття слідчим суддею рішення про непідсудність справи Вищому антикорупційному суду не враховано, що в заяві зазначено про факт скоєння злочину, передбаченого ст. 364 КК України, та не взято до уваги статус суб`єктів зазначених злочинів. З наведених підстав ОСОБА_5 просить оскаржувану ухвалу від 03.10.2019 р. скасувати та повернути справу для розгляду судом першої інстанції.
В судовому засіданні, яке за клопотанням ОСОБА_5 проводилося в режимі відеоконференції, останній заявив відвід складу суду, яким розглядається його апеляційна скарга, посилаючись на наявність у нього сумнівів у неупередженості колегії суддів.
Ухвалою від 23.10.2019 р. у задоволенні заяви ОСОБА_5 про відвід відмовлено.
Враховуючи, що ОСОБА_5 залишив судове засідання до виходу суду з нарадчої кімнати під час розгляду його заяви про відвід, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України розгляд апеляційної скарги продовжено у відкритому судовому засіданні без проведення фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи за скаргою ОСОБА_5 , що надійшли з Вищого антикорупційного суду, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з такого.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Частиною 1 ст. 306 КПК України визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.
У відповідності до ч. 2 ст. 33-1 КПК України, слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.
З матеріалів провадження вбачається, що звернення ОСОБА_5 за № 2/26-НАБУ, № 26/2-ВРУ-КРП від 29.06.2019 р., адресовані голові Комітету Верховної Ради України з питань правової політики та правосуддя та до Національного антикорупційного бюро України, містять посилання на можливе вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 365, 382 КК України.

Відомостей, які б підтверджували факт направлення зазначених звернень адресатам, а також документального підтвердження їх отримання останніми, матеріали провадження не містять.

Супровідним листом № 15/4/7-39034-19 від 16.09.2019 р. за підписом прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві Генеральної прокуратури, звернення ОСОБА_5 за № 2/26-НАБУ, № 26/2-ВРУ-КРП від 29.06.2019 р. на підставі Закону України «Про звернення громадян» та Закону України «Про статус народного депутата України» скеровано до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, для розгляду в межах компетенції та надання відповіді ініціатору звернення.

30 вересня 2019 року ОСОБА_5 звернувся до Вищого антикорупційного суду із скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, з приводу невиконання ними вимог ст. 214 КПК України, що полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його зверненням від 29.06.2019 р. відомостей щодо кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 365, 382 КК України, вчинених службовими особами Державного бюро розслідувань. З цих підстав, просив слідчого суддю Вищого антикорупційного суду зобов`язати директора (уповноважених посадових осіб) Державного бюро розслідувань виконати вимоги ст. 214 КПК України, які їм належить виконати при отриманні заяви (повідомлення) про кримінальні правопорушення за його зверненням до Голови Комітету Верховної Ради України з питань правової політики та правосуддя від 29.06.2019 р.
Тобто, ОСОБА_5 оскаржує бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відолмостей за його зверненням, яке подане 29 червня 2019 року.
Відповідно до абз. 1 п. 20-2 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду» № 100-IX від 18.09.2019 р., який набрав чинності 22.09.2019 року), підсудність Вищого антикорупційного суду, передбачена цим Кодексом, як суду першої інстанції, суду апеляційної інстанції та слідчих суддів, поширюється на кримінальні провадження, відомості за якими про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду», - якщо досудове розслідування здійснюється або здійснювалося Національним антикорупційним бюро України та закінчено прокурорами Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.
Частиною 1 ст. 5 КПК України визначено, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Враховуючи, що скарга, подана ОСОБА_5 до Вищого антикорупційного суду, стосується бездіяльності посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, яка мала місце в період до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду», вона не підлягає розгляду слідчим суддею Вищого антикорупційного суду в порядку здійснення судового контролю під час досудового розслідування.
Доводи ОСОБА_5 про те, що злочин, про вчинення якого він зазначав у зверненні до голови Комітету Верховної Ради України з питань правової політики та правосуддя, підслідний Національному антикорупційному бюро України, у зв`язку з чим підсудний Вищому антикорупційному суду, не є обґрунтованими, оскільки скарга до Вищого антикорупційного суду подана останнім саме з приводу бездіяльності службових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, а не Національного антикорупційного бюро України.
Бездіяльність Національного антикорупційного бюро України щодо заяви ОСОБА_5 № 26/2-ВРУ-КРП від 29.06.2019 р. останнім в межах даного провадження не оскаржується.

За викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що скарга ОСОБА_5 не підсудна Вищому антикорупційному суду, оскільки орган досудового розслідування, бездіяльність якого оскаржується, не відповідає критеріям, визначеним у п. 20-2 розділу XI «Перехідні положення» КПК України.
Отже, слідчим суддею обґрунтовано прийнято рішення про повернення скарги в порядку до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України.
Доводи апеляційної скарги щодо факту кримінального правопорушення за ст. 364 КК України, статусу фігурантів заяви та справи не спростовують зазначених висновків, оскільки не стосуються положень п. 20-2 розділу XI «Перехідні положення» КПК України, якими визначено підсудність Вищого антикорупційного суду.
На підставі вищевикладеного, керуючисьст.ст. 369-372, 407, 418, 419, 532, п. 20-2 розділу XI «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
1. У задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 03.10.2019 р. про повернення скарги на бездіяльність уповноважених службових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.
2. Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 03.10.2019 р. залишити без змін.
Ухвала є остаточною, набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3