Справа №333/883/18
Провадження №1-кп/333/73/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2019 року м. Запоріжжя
Колегія суддів Комунарського районного суду м.Запоріжжя у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

захисників ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судового засідання клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у кримінальній справі №333/883/18 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, який має середню освіту, не працевлаштований, не одружений, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27, ч. 3 ст. 199, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 199 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, який має середню освіту, не працевлаштований, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч. 3 ст. 199, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 199, ч. 2 ст. 309 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українки, громадянки України, уродженки с. Володимирівське, Запорізької області, яка має середню освіту, не працевлаштована, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_5 , раніше судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч. 3 ст. 199, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 199 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , українця, громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 199, ч. 2 ст. 15 ст. 3 ст. 199 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя на розгляді перебуває зазначений вище обвинувальний акт.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що останнім 03.09.2019 року було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який закінчується 01.11.2019 року. Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, останні є особами раніше судимими, не працевлаштовані, не одружені, тобто не мають стійких соціальних зв`язків. Таким чином, на думку прокурора, обвинувачені, перебуваючи на волі, можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор ОСОБА_6 розгляд зазначеного клопотання надав на розсуд суду.

Захисники ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Розглянувши клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заслухавши думку інших учасників процесу, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується (ч. 1). Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Пунктом 5 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Як вбачається із змісту рішення Європейського суду з прав людини у справі «Геращенко проти України» від 07.11.2013 р., пункт 4 статті 5 Конвенції забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових та процесуальних умов, які з точки зору Конвенції є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обгрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою (також Рішення у справі «Буткевичюс проти Литви»).

Крім того, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»).

З огляду на викладене, суд вважає, що обґрунтованість підозри відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , станом на час розгляду заявленого прокурором клопотання, підтверджується відомостями з Реєстру матеріалів досудового розслідування про результати проведення слідчих та процесуальних дій, а також поясненнями допитаних в судовому засіданні потерпілих та свідків.

Приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, дані про осіб обвинувачених, характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим та їх взаємозв`язок з можливими ризиками по справі.
В судовому засіданні встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення. Про наявність зазначених ризиків свідчать наступні обставини: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, останні є особами раніше судимими, не працевлаштовані, не одружені, тобто не мають стійких соціальних зв`язків. За таких обставин, суд вважає, що не має ґрунтовних підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, вважає їх не достатніми для запобіганню ризиків та виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків.
В судовому засіданні прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.
Отже, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строком на 60 діб підлягає задоволенню судом.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 331, 372 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

1.Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задовольнити.
2.Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 продовжити строком на 60 діб - по 19.12.2019 року включно.
3.Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 продовжити строком на 60 діб - по 19.12.2019 року включно.
4.Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» у м. Запоріжжя.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя, протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3