ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 653/465/19
Номер провадження : 11-кп/819/1105/19 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.115 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2019 року грудня місяця 17 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар судового засідання: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні в залі Херсонського апеляційного суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0001527, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 20 вересня 2019 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 20 вересня 2019 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Урганч (Ургенч) Шахар Хорезмської області, Республіки Узбекистан, громадянина Республіки Узбекистан, маючого базову загальну середню освіту, не одруженого, не працюючого, не маючого зареєстрованого місця проживання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого визнано винним та засуджено за ч.1 ст.115 КК України на 9 років позбавлення волі. Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою. Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з 23.08.2018 року.

За вироком суду, 22.08.2018 року в період часу з 23:00 по 00:00 годин ОСОБА_7 , знаходячись у будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в ході раптово виниклої сварки, маючи прямий умисел на позбавлення життя ОСОБА_9 , наніс ножем не менше семи ударів в різні частини тіла, а саме: в область грудної клітини, правого та лівого плеча та правої кисті. Таким чином, заподіявши останньому наступні тілесні ушкодження: чотири проникаючі колото-різані рани області грудної клітини з пошкодженням легень, серця, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя; колото-різані рани в області долонної поверхні правої кисті, правої половини області грудної клітини, лівого і правого плеча, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зазвичай тягнуть короткочасний розлад здоров`я; садно задньої поверхні області правого ліктьового суглоба, синець внутрішньої поверхні лівого плеча, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Смерть потерпілого ОСОБА_9 настала в результаті множинних колото-різаних поранень, в тому числі і в область серця, що супроводжувалось крововтратою (понад 2600 мл. крові виявлених в порожнинах), відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 111/Г від 24.09.2018 року.

Вказаними діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.115 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство).

На вказаний вирок суду захисник подав апеляційну скаргу в якій просив вирок суду змінити та кваліфікувати дії ОСОБА_7 за ст. 118 КК України та призначити обвинуваченому покарання у межах санкції цієї статті, у зв`язку з істотними порушенням кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності висновків суду у викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. В апеляції посилається на те, що потерпілий здійсним раптовий напад на обвинуваченого і почав душити, а останній випадково потрапившим під руку ножем захищаючись хаотично наносив удари. Зазначає що висновки суперечать один одному та є припущеннями.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційних скарг, думку прокурора про не підтримку апеляції, обвинуваченого та його захисника, які підтримали свою апеляцію, заслухавши сторони в судових дебатах, які залишилися на своїх позиціях, та останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вимогами ч.1 ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст. 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до вимог ч.4 ст.370 КПК України вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, судом дотримано вимог ст. 91-93 КПК України, спрямованих на встановлення у справі об`єктивної істини. Викладені у вироку висновки суду щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені вказаного кримінального правопорушення, за ч.1 ст.115 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені зібраними у матеріалах провадження доказами.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження і вироку суд навів докази, дав їм відповідну оцінку і мотивував свої висновки стосовно ОСОБА_7 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину не визнав, при цьому не заперечував, що під рукою у нього опинився ніж, яким він наніс ОСОБА_10 удар по руці, після чого останній відпустив його, але він продовжив наносити удари ще два рази, в результаті чого ОСОБА_11 упав на підлогу. Тобто, сам обвинувачений стверджує, що після закінчення так званого нападу, він наніс потерпілому тілесні ушкодження які спричинили смерть останнього.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні правопорушення, за яким його засуджено, за встановлених і викладених у вироку обставин обґрунтовано доказами, які досліджено судом в судовому засіданні, а саме показами свідка ОСОБА_12 яка була ретельно допитана судом першої інстанції, та суду показала, що криків не чула, і коли проснулась та побачила, що потерпілий ОСОБА_13 лежить в крові, обвинувачений ОСОБА_14 був з ножем та стояв над ним. ОСОБА_13 був ще живий та просив її викликати швидку допомогу.

Колегія суддів, вважає що провина обвинуваченого підтверджується протоколами проведення слідчого експерименту від 20.10.2018 року, згідно якого ОСОБА_12 розповіла про обставини, які стались 22.08.2018 року. Знаходячись у кімнаті, де трапилась подія, лежала на дивані, раптово прокинулась, при цьому не чула ніяких криків чи звуків та побачила лежачого на підлозі ОСОБА_15 над ним стояв ОСОБА_16 з ножем у правій руці та замахувався з гори у низ. (т. 3 а.п. 54-57) та

від 22.10.2018 року, згідно якого ОСОБА_7 пояснив та показав, що того дня між ним та ОСОБА_17 виникла сварка в ході якої він схопив ніж та наніс ОСОБА_10 один удар ножем по правій руці, один удар в нижню частину живота та наніс ще один удар у верхню праву чверть грудної клітини. Після цього ОСОБА_11 впав на підлогу .(т. 3 а.п. 58-61).

При цьому порушень ст. 240 КПК України у тому числі щодо місця і мети проведення, допущено не було. Судом обґрунтовано визнано вказані протоколи проведення слідчих експериментів допустимим доказом, в розумінні вимог ст. 86 КПК України, оскільки обвинувачений завдав потерпілому вказані тілесні ушкодження саме в ході сварки.
У вироку сформульовано обвинувачення щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України згідно п.2 ч. 3 ст. 374 КПК України (формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення).

Колегія суддів вважає, що під час дослідження доказів судом першої інстанції не допущено такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення та були підставою для його скасування судом апеляційної інстанції.

Захисник порушує питання про недотримання судом визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання є: кримінально-правові, відносно визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважувальні норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК тощо; індивідуалізація покарання Ї конкретизація виду й розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, котра вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину та його суб`єкта.

За змістом ч. 2 ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд урахував ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого обвинуваченим злочину, який є особливо тяжким злочином, дані про особу винного, який вину у вчиненому злочині визнав фактично частково, за місцем проживання характеризується посередньо, не судимий, обставини, що обтяжують покарання це вчинення злочину в стані сп`яніння.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення покарання, врахував наявність всіх обставин та дійшов правильного висновку призначивши ОСОБА_7 покарання в межах санкцій ч.1 ст.115 КК України у виді 9 років позбавлення волі.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів достовірність доказів та були б підставами для скасування або зміни вироку, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 20 вересня 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: ОСОБА_2 /підпис/ ОСОБА_3 /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_2