КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 02 вересня 2019 року апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 липня 2019 року,

за участі: прокурора адвоката ОСОБА_7 , ОСОБА_5
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 , погоджене прокурором управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, із забороною розпоряджатися та користуватися ним, вилучене під час обшуку, проведеного 20 червня 2019р., на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13.06.2019р., в садовому будинку АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :06:004:0014), а саме:
- мобільний телефон Iphone, IMEI: НОМЕР_1 ;
- мобільний телефон Samsung SM-G965F/DS, IMEI: НОМЕР_2 , IMEI: НОМЕР_3 з мобільною карткою пам`яті Samsung 256 EvoBlus MB-MC256G;
- ноутбук Dell, s/n: G6KLPNZ, MFG YR:2018.

Врахувавши правову підставу для накладення арешту майна, можливість використання даного майна як доказу в кримінальному провадження, слідчий суддя прийшов до висновку, що вказане в клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому з метою забезпечення збереження речових доказів, підлягає арешту.

Не погоджуючись з таким рішенням, адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 липня 2019 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого детектива про накладення арешту на майно.
Щодо строку апеляційного оскарження зазначає, що клопотання старшого детектива про арешт майна розглянуто слідчим суддею за відсутності власника майна та його представників, копію прийнятого рішення їм не направлено. Власник майна з текстом оскаржуваного рішення ознайомився лише 26 липня 2019 року шляхом отримання його повного тексту наручно захисником, про що міститься відмітка в матеріалах справи. Враховуючи наведене, апелянт просить вважати строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді пропущеним з поважних причину, а отже таким, що підлягає поновленню.
В обґрунтування апеляційних вимог адвокат зазначає, що оскаржувана ухвал є такою, що постановлена внаслідок введення суду в оману, а, отже, є незаконною і необґрунтованою, висновки суду, викладені в судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи.
Так, автор апеляційної скарги вказує про те, що 20 червня 2019 року на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13 червня 2019 року проведено обшук у приміщенні за адресою: садовий будинок АДРЕСА_1 , у ході якого, відповідно до протоколу обшуку вилучено наступні предмети: Мобільний телефон Iphone чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 ; Мобільний телефон Samsung SM - G965F/DS ІМЕ: НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_3 , S/N НОМЕР_4 з мобільною карткою пам`яті Samsung 256 EvoBlus MB-MC256G; Ноутбук чорного кольору марки Dell S/N G6KLPNZ, MFG YR:2018.
Внаслідок відсутності правових підстав утримувати належне ОСОБА_6 майно у детектива ОСОБА_10 , адвокатом ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_6 подано скаргу до Солом`янського районного суду м. Києва на бездіяльність детектива, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна під час обшуку 20 червня 2019 року, яку 18 липня 2019 року ухвалою слідчого судді задоволено та зобов`язано детектива негайно повернути ОСОБА_6 належне йому майно.
Старший детектив Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 повторно звернувся з клопотанням про накладення арешту на майно ОСОБА_6 .
Однак, на момент звернення сторони обвинувачення до суду з клопотанням про накладення арешту на майно та його задоволення шляхом постановлення оскаржуваної ухвали, існувало інше судове рішення, яке набрало законної сили й суперечило суті поданого клопотання та постановленої ухвали, оскільки зобов`язувало детектива ОСОБА_10 негайно повернути ОСОБА_6 належне йому майно.
Заслухавши доповідь судді, доводи адвоката, який підтримав подану апеляційну скарги та просив їх задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Відповідно до положень ч. 1. ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Оскільки з матеріалів судового провадження вбачається, що клопотання детектива про арешт майна розглянуто слідчим суддею 22 липня 2019 року без участі власника майна, копію оскаржуваної ухвали отримано адвокатом 26 липня 2019 року, що підтверджено матеріалами провадження, апеляційну скаргу подано 31 липня 2019 року, строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді пропущено з поважних причин, у зв`язку з чим такий строк підлягає поновленню.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 24 березня 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000209, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Голова та члени Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби та діючи в інтересах Генеруючих компаній теплових електростанцій, умисно, з метою створення умов для отримання ГК ТЕС надприбутків від виробництва та продажу електричної енергії в Оптовий ринок електроенергії (ДП «Енергоринок»), пiд час розробки (підготовки) Порядку формування прогнозованої оптової ринкової ціни електричної енергії (далі-Порядок), а саме у період з жовтня 2015 по березень 2016 року, забезпечили включення до нього завідомо необґрунтованої формули із визначення вартості енергетичного вугілля, що використовується у виробництві електроенергії, а таким чином, як наслідок, створили всі необхідні умови для штучного зростання ціни продажу електричної енергії в Оптовий ринок електроенергії, що виробляється ПАТ «Центренерго», ПАТ «Донбасенерго», ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго», ТОВ «ДТЕК Східенерго» та ПАТ «ДТЕК Західенерго».

13 червня 2019 року ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надано дозвіл на проведення обшуку в садовому будинку АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :06:004:0014), який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_12 , з метою відшукання та вилучення: терміналів мобільного зв`язку із сім-картами абонентських номерів, стаціонарних персональних електронно - обчислювальних машин, комп`ютери, ноутбуків, нетбуків, планшетів та інших електронних носіїв інформації (оптичні диски, USB-флеш накопичувачі, карти пам`яті або флеш-картки), що використовувались і використовуються ОСОБА_6 та можуть містити дані про листування із ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та іншими невстановленими слідством особами стосовно підготовки (розроблення) Порядку формування прогнозованої оптової ціни електричної енергії, що затверджений постановою НКРЕКП № 289 від 03.03.2016 року, здійснення розрахунків з формування (встановлення, обчислення) Прогнозованої оптової ринкової ціни електричної енергії у період 2016-2018 років, а також надіслані, отриманні, збережені або видалені документи, зображення та інші файли, які стосуються обставин з обговорення, підготовки, розроблення та затвердження Порядку формування прогнозованої оптової ціни електричної енергії, здійснення відповідних розрахунків згідно Порядку та розрахунків вхідних даних, які використовувались при формуванні прогнозованої ОРЦ на 2016-2018 роки; документів, на підставі яких готувався (розроблявся) Порядок формування прогнозованої оптової ринкової ціни електричної енергії, що затверджений постановою НКРЕКП від 03.03.2016 року № 289 (листи, розрахунки, офіційні дані до цін на вугілля, висновки, експертизи, дослідження, протоколи та ін.), у тому числі протоколів нарад НКРЕКП, на яких узгоджувались зауваження та пропозиції до проекту Порядок формування прогнозованої оптової ринкової ціни електричної енергії в період з вересня 2015 по березень 2016 року.
20 червня 2019 року проведено обшук в садовому будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_12 та яким користується ОСОБА_6 , який був членом НКРЕКП та відповідав за розробку, прийняття та реалізацію Порядку формування прогнозованої оптової ринкової ціни електричної енергії, в ході якого було вилучено: мобільний телефон Iphone, IMEI: НОМЕР_1 ; мобільний телефон Samsung SM-G965F/DS, IMEI: НОМЕР_2 , IMEI: НОМЕР_3 з мобільною карткою пам`яті Samsung 256 EvoBlus MB-MC256G; ноутбук Dell, s/n: G6KLPNZ, MFG YR:2018, які належать ОСОБА_6
19 липня 2019 року старший детектив Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 , за погодженням прокурора управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва клопотанням про накладення арешту на майно, із забороною розпоряджатися та користуватися ним, вилучене під час обшуку, проведеного 20 червня 2019р., на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13.06.2019р., в садовому будинку АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :06:004:0014), а саме: мобільний телефон Iphone, IMEI: НОМЕР_1 ;мобільний телефон Samsung SM-G965F/DS, IMEI: НОМЕР_2 , IMEI: НОМЕР_3 з мобільною карткою пам`яті Samsung 256 EvoBlus MB-MC256G; ноутбук Dell, s/n: G6KLPNZ, MFG YR:2018, із забороною користування та розпорядження ними ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва 22 липня 2019 року вказане клопотання детектива задоволено.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Під час розгляду апеляційних скарг колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст. 132, 170, 171, 172, 173 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, а саме забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000209, про накладення арешту на вилучене під час обшуку, проведеного 20 червня 2019р., на підставі ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 13 червня 2019 року, в садовому будинку АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :06:004:0014), майнослідчий суддя, заслухав доводи детективів, дослідив матеріали, додані до клопотання, та прийшов до правильного висновку, що вказане в клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому з метою забезпечення збереження речових доказів, підлягає арешту.

Такі висновки слідчого судді доведені матеріалами судового провадження, специфікою обставин вчинення та розслідування самого злочину, що потребує проведення певних слідчих дій. Арештоване майно є доказом злочину, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, що підтверджується відповідним процесуальним рішенням, а саме постановою детектива ОСОБА_8 від 11 липня 2019 року про визнання його речовим доказам (а.с.59-63). Метою ж арешту майна є забезпечення кримінального провадження, його завданням є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що прямо передбачено ст.170 КПК України в якості правових підстав застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у діяльність ОСОБА_6 з потребами кримінального провадження.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Крім того, відповідно до листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2013 року № 223-559/0/4-13, у разі подання особами, визначеними у ст. 174 КПК, скарги на ухвалу слідчого судді суду першої інстанції про арешт майна у зв`язку з необґрунтованістю його накладення, судді судів апеляційної інстанції мають перевірити, чи подавалось цими особами клопотання про скасування цього заходу забезпечення слідчому судді місцевого суду та в разі негативної відповіді на зазначене питання, можуть залишити ухвалу без змін. Іншими словами, з підстави необґрунтованості накладення арешту на майно, особи, перелік яких визначено у ч. 1 ст. 174 КПК, вправі звернутися до слідчого судді суду першої інстанції із клопотанням про скасування ним своєї ухвали (абз. 2 ч. 2 ст. 174 КПК), а уже потім, у разі незгоди з прийнятим рішенням, вправі оскаржити ухвалу про арешт майна в апеляційному порядку згідно зі ст. 309 КПК

Посилання апелянта на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого дослідив всі обставини, з`ясування яких, могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.
Що стосується посилань апелянта на те, що на момент звернення сторони обвинувачення до суду з клопотанням про накладення арешту на майно та його задоволення шляхом постановлення оскаржуваної ухвали, існувало інше судове рішення, яке набрало законної сили й суперечило суті поданого клопотання та постановленої ухвали, оскільки зобов`язувало детектива ОСОБА_10 негайно повернути ОСОБА_6 належне йому майно, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки на момент звернення детектива з відповідним клопотанням існували необхідні правові підстави для його задоволення, що підтверджуються матеріалами провадження.
Інші доводи на які посилається автор апеляційної скарги також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки були відомі слідчому судді та враховані ним при прийнятті рішення.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, автором апеляційної скарги не надано та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

На підставі викладених обставин, керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити адвокату ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 липня 2019 року.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 липня 2019 року, якою задоволено клопотання старшого детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 , погоджене прокурором управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, із забороною розпоряджатися та користуватися ним, вилучене під час обшуку, проведеного 20 червня 2019р., на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13.06.2019р., в садовому будинку АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :06:004:0014), а саме: мобільний телефон Iphone, IMEI: НОМЕР_1 ;
мобільний телефон Samsung SM-G965F/DS, IMEI: НОМЕР_2 , IMEI: НОМЕР_3 з мобільною карткою пам`яті Samsung 256 EvoBlus MB-MC256G;
ноутбук Dell, s/n: G6KLPNZ, MFG YR:2018, - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_20 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11сс/824/4648/2019 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_21
Категорія ст.170 КПК Доповідач ОСОБА_20