1Справа № 335/8389/19 1-кс/335/5205/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, працює зварювальником у ТОВ «Дизелькомфорт» місце реєстрації за адресою: м. Запоріжжя, пров. Злітний буд. 10, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

за участю сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

З наданих суду матеріалів вбачається, що в провадженні СВ Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001644 від 17 липня 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17 липня 2019 року, приблизно о 04 годині 52 хвилини, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи групою осіб, вчинили хуліганські дії відносно потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 за наступних обставин: 17 липня 2019 року, приблизно о 04 годині ЗО хвилин, ОСОБА_4 та ОСОБА_13 , маючи умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливої зухвалістю, із застосування невстановленої в ході досудового розслідування вогнепальної зброї та бейсбольної біти, прибули до нічного кафе «Понеслось», яке розташоване по вулиці Набережна магістраль у місті Запоріжжі (бульвар Шевченка, будинок № 77-г), при цьому заздалегідь підготувавшись до вчинення хуліганських дій, ОСОБА_4 мав при собі вогнепальну зброю - мисливську рушницю невстановленого зразка, а ОСОБА_4 предмет, заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень - бейсбольну біту. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на вчинення хуліганських дій, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що перебуває у громадському місці, тримаючи за спиною спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень предмет - бейсбольну біту, 17 липня 2019 року, приблизно 04 годині 30 хвилин, підійшов до входу кафе «Понеслось», яке розташоване по вулиці Набережна магістраль у місті Запоріжжі (бульвар Шевченка, будинок № 77-г), де в цей час знаходилися потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та інші працівники вказаного кафе, діючи умисно та узгоджено з ОСОБА_8 , групою осіб, з особливою зухвалістю, наніс один удар бейсбольною битою по тулубу потерпілого ОСОБА_10 , після чого одразу замахнувся та намагався знову вдарити потерпілого, однак не влучив в останнього. У той час ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на вчинення хуліганства групою осіб та із застосуванням вогнепальної зброї, знаходився на відстані приблизно 10 - 12 метрів від входу до приміщення вказаного кафе, тримаючи у руках приведену у бойову готовність та направлену дульним зрізом у бік входу в кафе «Понеслось» мисливську рушницю невстановленого зразка, чим приборкував волю відвідувачів та охорони закладу до супротиву та забезпечував доведення спільного злочинного наміру до кінця. Побачивши злочинні дії ОСОБА_15 , з метою їх припинення, ОСОБА_12 та ОСОБА_14 вибігли із приміщення кафе у напрямку ОСОБА_4 , у відповідь на що останній почав відступати, розмахуючи перед собою бейсбольною битою, намагаючись нанести удари ОСОБА_12 та ОСОБА_16 , які наближалися до нього. При цьому ОСОБА_4 , продовжуючи свої хуліганські дії, наніс декілька ударів бейсбольною бітою ОСОБА_12 , завдавши йому фізичного болю, від чого останній впав на бетонне покриття та, не зупиняючись на досягнутому, намагався нанести удар тією ж бейсбольною битою ОСОБА_17 , який перебував поряд, однак не влучив у нього та наніс декілька ударів руками по голові та тулубу ОСОБА_17 завдавши йому фізичного болю. Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, яке кваліфікується як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, із застосуванням вогнепальної зброї та предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий звернувся до суду з клопотанням, у якому просить суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили його задовольнити у повному обсязі, пояснили, що наявні ризики передбачені ч.ч. 1,2,3,5 ст. 177 КПК України. Також пояснили, що 25.07.2019 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру та з цього часу місце його перебування було не відоме, що свідчить про те, що ОСОБА_4 переховувався від органів досудового слідства.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого, пояснив, що він не переховувався від органів досудового розслідування, а знаходився у відрядженні по роботі та йому не було відомо про наявність кримінального провадження відносно нього. Після повернення з відрядження, він одразу добровільно з`явився до суду.

Захисник - адвокат ОСОБА_7 проти клопотання слідчого заперечував з тих підстав, що сторона обвинувачення не надала суду доказів про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Тяжкість злочину не є підставою для застосування такого запобіжного заходу. Прокурором та слідчим не доведено наявності підстав для застосування іншого запобіжного заходу. Також пояснив, що ОСОБА_4 врегулював конфлікт з потерпілими (відшкодував матеріальну шкоду), має стійкі соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні сина 2017 року народження, дружина знаходиться у декретній відпустці, має місце роботи, раніше не судимий, визнає свою провину та співпрацює зі слідством. У зв`язку з чим просить застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, дослідивши докази, надані стороною захисту, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що 17.07.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001644 від 17 липня 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

25.07.2019 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

30.07.2019 слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

17.09.2019 на адресу суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , в якому повідомлено, що при повернені з відрядження 17.09.2019, ОСОБА_4 стало відомо про існування кримінального провадження за ознаками злочину , передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, в рамках якого у їх домоволодінні проводилися обшуки та були залишені копії ухвал про їх проведення, а також повідомлення про підозру ОСОБА_8 та ОСОБА_4 .

В силу ст.ст.131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25. 04. 2003 року № 4 Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Клопотання слідчого вмотивоване тим, що досудовим слідством встановлена причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України; наявністю ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України); знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п.2 ч. 1 ст.177 КПК України); незаконно впливати на достовірність показань свідків або інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні (п.3 ч. 1 ст.177 КПК України); вчинити нове кримінальне правопорушення (п. 5 ст. 177 КПК України).

При вирішенні питання запропонованого запобіжного заходу належить оцінити у сукупності всі інші обставини, що відповідно до положень ст. 178 КПК України враховуються судом при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей.

Як вбачається з доданих до клопотання про застосування запобіжного заходу матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, підтверджується зібраними з дотриманням вимог КПК України доказами, а саме: показами потерпілого ОСОБА_10 ; показами потерпілого ОСОБА_9 ; показами потерпілого ОСОБА_12 ; показами потерпілого ОСОБА_18 ; протоколом огляду відеозаписів з камер відеоспостереження із фасаду кафе «Понеслось», під час якого встановлено механізм нанесення тілесних ушкоджень збоку ОСОБА_4 та ОСОБА_4 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_10 , під час якого потерпілий вказав на ОСОБА_4 як на особу, яка наносила тілесні ушкодження персоналу кафе «Понеслось» бейсбольною битою; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_16 , під час якого потерпілий вказав на ОСОБА_4 як на особу, яка наносила тілесні ушкодження персоналу кафе «Понеслось» бейсбольною битою;

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Частина ч. 2 ст. 194 КПК України, передбачає обов`язок слідчого судді, суду постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи із приписів ст. 184 КПК України слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у ст. 177 КПК України, послатися на обставин, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Проте, в порушення наведеної норми процесуального права, прокурором та слідчим в суді не доведено існування тих ризиків, на які вони посилаються в клопотанні в обґрунтування обрання відносно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 разом зі своїм адвокатом добровільно з`явилися до суду на розгляд клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_4 з 18.07.2019 по 10.09.2019 перебував у відрядженні у м. Чернівці, що підтверджується копією довідки ТОВ «Дизель-комфорт», а також, з пояснень ОСОБА_4 вбачається, що вказаний період часу він не спілкувався з рідними та близькими, оскільки в місці його перебування був відсутній будь-який зв`язок, що дає суду підстави вважати, що ОСОБА_4 не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Крім того, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися з врахуванням Факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Разом із цим, прокурором в клопотанні не розкрито та не конкретизовано наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. В клопотанні прокурор лише послався на можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків або інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що в даному випадку прокурором не доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний добровільно з`явився в судове засідання, що засвідчує відсутність намірів переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Разом із цим, що стосується ризику передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, про існування якого зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя вважає його безпідставним, оскільки цей ризик має бути усуненим шляхом проведення слідчих дій. Крім цього, даний ризик є необґрунтованим та неконкретизованим, а органом досудового розслідування не надано жодного доказу на його підтвердження, та є лише припущеннями, які не можуть бути покладені в основу судового рішення. Зазначене в рівному ступені стосується і ризику, передбаченому п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Більш того, в матеріалах провадження відсутні відомості про вчинення будь-якого протизаконного впливу з боку підозрюваного на потерпілих, свідків та іншого підозрюваного у кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що під час розгляду клопотання прокурором також не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), то слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2,3 частини першої цієї статті.

Проаналізувавши пояснення учасників процесу та вищеприведені норми закону, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя доходить висновку, що прокурор у судовому засіданні довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінального правопорушення, однак не довів обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої статті 194 КПК України, відтак відсутні підстави для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання слід відмовити

Матеріалами, доданими до клопотання встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину; раніше не судимий; має постійне місце проживання; одружений; на утриманні знаходиться малолітній син 2017 року народження; має місце роботи; відшкодував матеріальну шкоду потерпілим та конфлікт з останніми урегульовано, що підтверджено слідчим у судовому засіданні.

Аналізуючи обставини справи, дані про особу підозрюваного, запропоновані законодавцем запобіжні заходи, слідчий суддя приходить до висновку, що в даній, конкретній справі, найбільш дієвим заходом процесуального примусу попереджувального характеру, застосованим до підозрюваного ОСОБА_4 може бути особисте зобов`язання із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 184, 194 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч 4 ст. 296 КК України.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, строком на два місяці в межах строку досудового розслідування, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;

- не виїжджати за межі міста Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального процесу;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання, роботи.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 положення ч. 2 ст. 179 КПК України, у відповідності до якої, у разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала в частині відмови в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1