Справа № 158/2270/19
Провадження № 1-кп/0158/165/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року Ківерцівський районний суд Волинської області

В складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

особи, щодо якої вирішується клопотання ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_4 ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

представника ССД ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ківерці клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000444 від 17 червня 2018 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, учня 7-го класу філії «Сенкевичівська» Володимир-Волинського ліцею «Центр освіти» Волинської обласної ради, раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Ківерцівського районного суду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке надійшло в суд із клопотанням про застосування до останнього примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження та передачу під нагляд матері.

16 червня 2018 року, в період часу з 12 по 14 годину, малолітній ОСОБА_4 , перебуваючи на прибудинковій території житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , діючи з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, умисно, таємно, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер вчинених дій, скориставшись відсутністю поряд людей, шляхом відривання москітної сітки з кватирки дерев`яного вікна, проник через вищевказане вікно в середину даного будинку, де з гаманця коричневого кольору, який лежав під одягом на полиці дерев`яної шафи у кімнаті-спальні, вчинив крадіжку грошових коштів в сумі 1200 гривень купюрами номіналом по 200 гривень кожна, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на відповідну суму.

Також, 20 серпня 2018 року, в період часу з 04 по 05 годину, малолітній ОСОБА_4 , перебуваючи на прибудинковій території житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , діючи з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, повторно, умисно, таємно, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер вчинених дій, скориставшись відсутністю поряд людей, шляхом відкривання незачинених на замок вхідних дверей проник через вказані двері в середину даного будинку, де з гаманця коричневого кольору, який знаходився на системному блоці в кімнаті-спальні, вчинив крадіжку грошових коштів в сумі 2000 гривень купюрами номіналом по 200 гривень кожна, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на відповідну суму.

Таким чином, ОСОБА_4 скоїв суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні малолітній ОСОБА_4 вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, ствердив обставини вказані у клопотанні, зобов`язується не вчиняти суспільно-небезпечних діянь.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просить застосувати до малолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі неповнолітнього під нагляд матері.

Потерпілі не заперечили щодо задоволення клопотання.

Законний представник неповнолітнього та його захисник проти клопотання не заперечили.

Представник служби у справах дітей підтримала клопотання, вважає що даний захід виховного характеру сприятиме перевихованню ОСОБА_4 .

Згідно з ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу.

Відповідно до ст. 22 КК України кримінальна відповідальність за кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 185 КК України настає з чотирнадцяти років, що свідчить про те, що малолітній ОСОБА_4 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність.

Вирішуючи питання щодо застосування до малолітнього ОСОБА_4 конкретного виду із заходів виховного характеру, суд виходить з наступного.

За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.

Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього ОСОБА_4 , суд враховує особу малолітнього, яка характеризуються позитивно по місцю проживання та навчання, не перебуває на обліку в службі у справах дітей, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг 14 років і таким чином не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння.

У зв`язку з цим до ОСОБА_4 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру в виді застереження та передачі під нагляд матері.

Відповідно до п. 5, 7 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» застереження (п. 1 ч. 2 ст. 105 КК України, яке є одним із найм`якших заходів виховного характеру, може бути зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, - та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину. Передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Особами, які заміняють батьків, є, зокрема, усиновителі, опікуни і піклувальники.

Питання про передачу малолітньої особи під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує, чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру якщо слід, то який саме.

Оцінивши зібрані по даному кримінальному правопорушенню докази, суд вважає, що вина ОСОБА_4 в скоєнні нею суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, доведена в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне застосувати до малолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі малолітньої під нагляд матері.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні підлягають стягненню на користь держави із ОСОБА_5 , яка є законним представником особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_4 .

Речові докази:

- спец пакети, передані на зберігання в камеру схову речових доказів Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області залишити при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов заявлено не було.

На підставі ст. 22, ч. 2 п. 1, 3 ст. 105 КК України, керуючись ст. ст. 500, 501 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Застосувати щодо неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру, передбачені п. 1, 3 ч. 2 ст. 105 Кримінального кодексу України, у виді:

- застереження: роз`яснити неповнолітньому ОСОБА_4 наслідки його протиправних дій, завдання шкоди потерпілому, оголосити осуд неповнолітньому за ці дії;

- передачі під нагляд матері ОСОБА_5 строком на 2 (два) роки з метою забезпечення останньою постійного контролю за неповнолітнім.

Стягнути із ОСОБА_5 в дохід держави судові витрати пов`язані з проведенням судових експертиз у розмірі 1256 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) грн. 08 коп.

Речові докази:

- спец пакети, передані на зберігання в камеру схову речових доказів Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області залишити при матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Волинського апеляційного суду через Ківерцівський районний суд протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Суддя

Ківерцівського районного суду ОСОБА_1