Справа № 309/889/17
Провадження № 1-кп/303/597/19
Номер рядка стат. звіту 11
УХВАЛА

13 вересня 2019 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі колегії: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Мукачеві клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору, яке підтримане захисником адвокатом ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному 22 січня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000069 про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Потьомкіне Високопільського району Херсонської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, раніше судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:
прокурора Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:
26 липня 2019 року до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 22 січня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000069 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, відповідно до ухвали Закарпатського апеляційного суду від 25 липня 2019 року.
Ухвалою від 26 липня 2019 року призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні.
05 серпня 2019 року у ході судового засідання захисник адвокат ОСОБА_5 подав клопотання про повернення прокурору обвинувального акту, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Зокрема, формулювання в ньому обвинувачення текстуально співпадає з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, що дає підстави стверджувати, що слідчий і прокурор не виклали або взагалі не встановили всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, доказування яких відповідно до ст..ст. 91, ч.1 ст. 92 КПК України, є їх обов`язком, не розрізняють цих термінів? їх значення, у такий спосіб дезорієнтують сторону захисту , потерпілого і суд щодо розуміння фактичних обставин кримінального правопорушення, суті і обсягу обвинувачення, істотно обмежують процесуальні права учасників судового розгляду, передбачені ст..ст. 42, 56 цього Кодексу. В даному випадку для встановлення події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого, форми вини, мотиву, мети, правової кваліфікації, ступеня суспільної небезпечності кримінального правопорушення істотне значення мають відомості про особу потерпілого і обвинуваченого, їх взаємовідносини, події, які відбулись після їх зустрічі і передували вчиненню кримінального правопорушення, причина їх конфлікту, послідовність їх дій на місці події, місце нанесення удару ножем, взаємне розташування при цьому потерпілого і особи, яка нанесла удар, сліди на одязі обвинуваченого і наявні у нього тілесні ушкодження, а також всі інші обставини, які можуть мати значення для кримінального провадження і до встановлення яких зобов`язує слідчого і прокурора не виконаний ними припис ч.2 ст. 91 КПК України. Із змісту доказів, які надав прокурор, зокрема, показань потерпілої ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_10 , висновків експертів, показань експерта ОСОБА_11 вбачається, що розслідуванням вказаних обставин слідчий і прокурор почасти займались, однак установленими їх не визнали і в обвинувальному акті, всупереч вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, не визнали, обмеживши у такий спосіб можливість визначитися у фактичних обставинах кримінального правопорушення. В обвинувальному акті від 16 липня 2019 року, який направлений до суду, також відсутні будь які дані, які б свідчили про усунення порушень вимог ст. 291 КПК України, що встановлені ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 18.03.2019 року. Таким чином, відповідність обвинувального акту вимогам ст.. 294 КПК України є вирішальним у питанні прийняття до розгляду судом кримінального провадження.
У підготовчому судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 підтримав письмове клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про повернення прокурору обвинувального акту підтримав з підстав, наведених у клопотанні, просив клопотання задовольнити.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання адвоката про повернення прокурору обвинувального акту.
У підготовчому судовому засіданні прокурор заперечив проти задоволення клопотання захисника. Вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону, підстави для повернення обвинувального акту відсутні.
У підготовче судове засідання потерпіла ОСОБА_12 та її представник адвокат ОСОБА_13 не з`явилися. Від адвоката ОСОБА_13 до суду надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання без його участі та участі потерпілої ОСОБА_12 , вимоги, наведені в позовній заяві до обвинуваченого ОСОБА_7 підтримують в повному обсязі, міру запобіжного заходу до обвинуваченого просять залишити без змін у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши думку осіб, які беруть участь в підготовчому судовому засіданні, вивчивши обвинувальний акт та додатки до нього, суд приходить до висновку, що даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з таких підстав.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема, відноситься законність, що в силу ч.2 ст.9 КПК України передбачає обов`язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, окрім іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи помякшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Згідно з ч.2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, в кримінальному провадженні у формі публічного обвинувачення покладається на слідчого, прокурора.
Це означає, що метою доказування і обов`язком слідчого, прокурора, є встановлення всіх обставин, які мають значення для кримінального провадження, і не тільки тих, які зазначені в ч.1 ст. 91 КПК України.
Пунктом першим частини третьої статті 42 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують. Пунктами другим і десятим частини першої статті 56 цього Кодексу передбачено, що потерпілий має право знати сутність підозри та обвинувачення, право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.
Виклад всіх обставин, що підлягають доказуванню згідно зі ст. 91 КПК України, як їх вважають установленими слідчий, прокурор, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення, обставини, які обтяжують чи помякшують покарання, розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, відповідно до ч.4 ст. 110 і ч.2 ст. 291 КПК України, мають міститися в обвинувальному акті процесуальному рішенні, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і завершує досудове розслідування.
Відповідно до п. 13 ч.1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч.4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Формулювання обвинувачення повинно складатись з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого в його вчиненні, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь його тяжкості.
Правова кваліфікація дій особи повинна містити в собі не тільки посилання на окрему статтю (частину статті) кримінального закону, але і точне формулювання об`єктивної сторони кримінального правопорушення, його кваліфікуючих ознак.
Правильне відображення в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, виражених у формулюванні обвинувачення, але і для реалізації прав обвинуваченого (на захист), потерпілого (знати сутність обвинувачення) та для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді, а також ухвалення судом законного, обґрунтованого і вмотивованого рішення у відповідності до ст. 370 КПК України.
Перевірка відповідності обвинувального акта вимогам КПК України і прийняття, в залежності від встановленого, відповідного рішення, згідно зі ст. 314 КПК України, віднесено до компетенції суду першої інстанції на стадії підготовчого провадження. Після отримання обвинувального акта суд призначає і проводить підготовче судове засідання, в якому, в разі, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, має прийняти рішення про повернення його прокурору
Згідно з ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а отже і в межах викладу фактичних обставин кримінального правопорушення.
Як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 24 жовтня 2003 року «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві», суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
Вказаний принцип закріплений у пункті 3 (а) ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно й детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.
Європейський суд з прав людини у п. 59 справи «Матточчіа проти Італії» (рішення від 25 липня 2000 року, заява №23969/94) зазначає, що пункт 3 (а) ст.6 Конвенції вказує на необхідність приділяти особливої уваги до повідомлення особи про обвинувачення; деталі злочину відіграють вирішальну роль у кримінальному процесі, тому що саме з моменту вручення обвинувального акту підозрюваний офіційно повідомляється про фактичні та юридичні підстави для його обвинувачення (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Камасінські проти Австрії» від 19 грудня 1989 року, серія А, №168, п.79). Обвинувачений має бути повідомлений негайно і детально про причину обвинувачення, тобто реальні факти проти нього, які становлять основу обвинувачення, та про характер обвинувачення, а саме правову кваліфікацію цих фактів. Суд нагадує, що в кримінальних справах вимога надання повної та докладної інформації стосовно обвинувачення проти підсудного є суттєвою передумовою для забезпечення справедливого провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25 березня 1999 року, заява №25444/94, п. 51-52).
З огляду на те, що обсяг детальної інформації, про яку йдеться у цьому положенні, змінюється залежно від конкретних обставин кожної справи, у будь-якому разі обвинуваченому має надаватися достатня інформація, необхідна для того, щоб повністю зрозуміти ступінь висунутого проти нього обвинувачення з метою підготовки належного захисту. У зв`язку з цим достатність інформації має оцінюватися згідно з пунктом 3 (b) ст.6 Конвенції, який надає кожному право на необхідний час та заходи щодо підготовки захисту, а також у контексті більш загального права на справедливе судове провадження, яке містить у собі пункт 1 ст.6 Конвенції (п.60 рішення у справі «Матточчіа проти Італії»).
Також, як вбачається з позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 24 листопада 2016 року у справі №5-328кс16, важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Проте, всупереч вищевказаним вимогам чинного законодавства України, конвенційним нормам та практиці Європейського суду з прав людини, фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладено неповно та суперечливо, що призводить до порушення права обвинуваченого ОСОБА_7 бути негайно й детально проінформованим про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.
Так, згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Приписам частини другої ст. 291 КПК України, надісланий до суду обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 не відповідає.
Викладаючи фактичні обставин кримінального правопорушення у обвинувальному акті прокурор зазначив: «22 січня 2017 року, приблизно о 04 годин 30 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , після вживання алкогольних напоїв з власником будинку ОСОБА_14 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на умисне протиправне заподіяння ОСОБА_14 смерті, який виник на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправність, караність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно небезпечних наслідків, взяв в руки перочинний ніж, яким наніс ОСОБА_14 один удар в область грудної клітки, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки справа у шостому міжребер`ї по парастернальної лінії, з ушкодженням серцевої сорочки та правого передсердя та садна-подряпини у шостому міжребер`ї грудної клітки справа, які, згідно висновку проведеної судово-медичної експертизи № 16 від 22.02.2017, супроводжувалися масивною внутрішньою кровотечею, ускладнились гіповолемічним шоком, що і являло причиною смерті ОСОБА_14 , який помер на місці». При цьому, прокурор зазначив, що за таких обставин встановлено достатньо підстав для повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, а також навів докази, які підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, а не його обвинувачення.
У формулюванні обвинувачення в обвинувальному акті прокурор зазначив: «22 січня 2017 року, приблизно о 04 годин 30 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , у якому проживав його власник ОСОБА_14 , та з яким спільно вживали спиртні напої, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, затіяв сварку з ОСОБА_14 .. Вийшовши на подвір`я даного будинку, під час раптово виниклої суперечки, маючи умисел на протиправне заподіяння ОСОБА_14 смерті, усвідомлюючи протиправність, караність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_7 дістав з кишені складний перочинний ніж та наніс ОСОБА_14 один удар в область грудної клітки, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення…».
Зазначене дає суду підстави стверджувати, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, суперечить формулюванню обвинувачення, що в свою чергу дає підстави стверджувати, що слідчий і прокурор не виклали або взагалі не встановили всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, доказування яких, відповідно до ст. 91. ч.1 ст. 92 КІІК України, є їх обов`язком, і у такий спосіб дезорієнтують сторону захисту, потерпілого і суд щодо розуміння фактичних обставин кримінального правопорушення, суті і обсягу обвинувачення, істотно обмежують процесуальні права учасників судового розгляду, передбачені ст.ст. 42 і 56 цього Кодексу, процесуальні можливості прокурора при підтриманні державного обвинувачення, унеможливлюють правильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а в решті - виконання завдань кримінального провадження.
В даному випадку для встановлення події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого, форми вини, мотиву, мети, правової кваліфікації, ступеня суспільної небезпечності кримінального правопорушення істотне значення мають відомості про особу потерпілого і обвинуваченого. їх взаємовідносини, події, які відбулись після їх зустрічі і передували вчиненню кримінального правопорушення, причина їх конфлікту, послідовність їх дій на місці події, місце нанесення удару ножем, взаємне розташування при цьому потерпілого і особи, яка нанесла удар, сліди на одязі обвинуваченого і наявні у нього тілесні ушкодження, а також всі інші обставини, які можуть мати значення для кримінального провадження і до встановлення яких зобов`язує слідчого і прокурора не виконаний ними припис ч.2 ст. 91 КПК України. Через відсутність в обвинувальному акті чіткого викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, тобто всіх обставин, які мають значення для кримінального провадження, з посиланням на відповідні докази, враховуючи, що всі інші можливі версії вчинення кримінального правопорушення органом досудового розслідування не досліджені і не відкинуті, суд погоджується з твердженнями сторони захисту про те, що фактичні обставини кримінального правопорушення стороною обвинувачення не встановлені.
Зазначені недоліки та необхідність їх усунення вказувалися в ухвалі Закарпатського апеляційного суду від 18.03.2019 року, при скасуванні вироку Хустського районного суду від 18.06.2018 р. В своїй ухвалі апеляційний суд також звертав увагу на встановлені порушення органом досудового розслідування та недотримання вимог визначених ст.20 КПК України під час розслідування по даному кримінальному провадженню стосовно ОСОБА_7 , яке пов`язано із забезпеченням права підозрюваного (обвинуваченого) на захист.
В обвинувальному акті, який направлений до суду щодо ОСОБА_7 , також відсутні будь-які дані, які б свідчили про усунення порушень вимог ст.291 КПК України, що встановлені ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 18.03.2019 року, а також ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 18 червня 2019 року.
Згідно ч.3 ст. 415 КПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.
Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
На підставі вищевказаного, суд дійшов висновку, що направлений до суду обвинувальний акт складено прокурором з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства, у зв`язку з чим обвинувальний акт у відповідності до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України необхідно повернути прокурору.
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 05 серпня 2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк по 04 жовтня 2019 року включно.
Керуючись ст. ст. 291, 314, 371, 372, 379 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору, яке підтримане захисником адвокатом ОСОБА_6 , - задовольнити.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 22 січня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000069 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 115 КК України - повернути прокурору Хустської місцевої прокуратури для усунення порушень вимог КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 - в цей строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Повний текст ухвали проголошено о 08 год. 15 хв. 16 вересня 2019 року в приміщені Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області за адресою: м. Мукачево, вул. Л.Толстого, 13 Закарпатської області.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3