Справа №577/5794/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/692/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 травня 2019 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, з базовою середньою освітою, зарестрованого в АДРЕСА_1 , фактично проиваючого в АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останнього разу

- 19.07.2013 року вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 в якій він не опорючи фактичних обставин справи, правильності правової кваліфікації його дій, просив застосувати відносно нього положення ст. 69 та ст. 82 КК України і призначить більш м`яке покарання.

Вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 травня 2019 року ОСОБА_7 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 429 грн. процесуальних витрат.

До вступу вироку в законну силу визначено застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту із зала суду, і строк відбуття покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з 17 травня 2019 року.

Речовий доказ шуруповерт зеленого кольору марки «Vorskla ПМЗ 18 Н» повернуто потерпілому ОСОБА_9 , а накладений на нього ухвалою слідчого судді від 21.11.2018 року арешт, скасовано.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений наглошував на тому, що суд призначаючи йому покарання не врахував ряд обставин, які могли на нього вплинути як пом`якшуючі, а саме те, що у скоєному він щиро розкаявся, сприяв слідству у розкритті злочину, має слабке здоров`я, на його утриманні перебувавє дідусь похилого віку 91 рік і його діями не завдано матеріальних та моральних збитків.

Потім обвинуваченим ОСОБА_7 подано ще скарги в яких останній наголошував на тому, що після звільнення з місць позбавлення волі він вів нормальний спосіб життя, в селі де проживав допомагам людям похилого віку, завжди мав роботу, потім його без будь-яких підстав правоохоронці вивезли за межі села, знущались, сказали щоб він співпрацював зі слідством і тоді вони допоможуть йому в суді тоді коли насправді в домогосподарстві потерпілого він взагалі не був, крадіжки не вчиняв, говорили про те, що з цього домогосподарства було все винесено та вивезено, а потім заявлено про те, що там було викрадення майна. Правоохоронцями було залучено свідків та сказано їм про те, щоб свідчили проти нього. В ході вирішення справи суд не взяв до уваги навіть стан його здоров`я, у зв`язку з яким він навіть в армії не служив, безпідставно засудив за вчинення злочину, якого він наспврді не вчиняв. З огляду на викладене, ОСОБА_7 просив колегію суддів звернути увагу на вкзані ним обсавтини та винести справедливе рішення, за яким просив звільнити його від покарання як не винного, а бо ж призначити покаарння з випробуванням.

На апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 прокурором ОСОБА_10 подано заперечення, в яких він просив вирок суду першої інстанції відносно обвинуваченого залишити без зміни, а вимоги апеляційнох скарги обвинуваченого, без задволення. Стверджував про те, що ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочиуну визнав повністю, ним не оспорювались фактичні обставини справи, що вказувало на його щире каяття та стало для суду підставою для призначення йому покарання в мінімальних межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України. Підстав для сксування вироку чи застосування ст. 69 КК України, як просив обвинувачений, прокурор не вбачав.

Інші учасники кримінального провадження потерпілий та прокурор, апеляційні скарги на судове рішення не подавали.

Як було встановлено судом першої інстанції, 13.11.2018 року близько 17:00 години ОСОБА_7 проходячи по АДРЕСА_2 не горить світло. Переконавшись, що його дії є таємними для оточуючих, через хвіртку зайшов до вказаного господарства, підійшов до вхідних дверей будинку і ключем, який висів над дверима, відімкнувши двері проник до житла звідки, діючи повторно, викрав шуруповерт марки «Vorskla ПМЗ 18 Н» з двома акумуляторами та зарядним пристроєм, вартістю 944,00 грн., належні потерпілому ОСОБА_9 , що знаходились під лавкою. Після цього покинув місце злочину, а викрадений шуруповерт зберігав за місцем свого мешкання.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які вимоги апеляційної скарги обвинуваченого підтримали, просили їх задовольнити та звільнити обвинуваченого з іспитовим строком або ж застосувати відносно нього положення ст. 69 КК України призначивши більш м`яке покарання, при цьому обвинувачений наголошував на тому, що злочин він не вчиняв, а вину визнав під тиском правоохоронних органів, думку прокурора ОСОБА_6 , яка проти задоволення апеляційної скарги заперечила, просила вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вирок суду, в якому вирішено обвинувачення по суті, повинен відповідати вимогам ст. 370 КПК України і бути законним, тобто бути ухваленим згідно з нормами матеріального права і дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК суд має право прийняти рішення про проведення скороченого судового розгляду і визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи та розміру цивільного позову, які ніким не оспорюються. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку, а сторони позбавляються права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Головуючий зобов`язаний з`ясувати, чи правильно обвинувачений та інші учасники судового розгляду розуміють зміст тих обставин, які вони не оспорюють, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, одночасно роз`яснює їм, що у випадку, коли суд прийме рішення про скорочений судовий розгляд, вони будуть позбавлені права оскаржити визнані ними фактичні обставини. Суд приймає рішення про скорочений судовий розгляд, якщо дійде висновку, що сторони вважають, що обставини справи доведені наявними в справі доказами, вони не потребують дослідження у ході судового розгляду. На підтвердження такої позиції сторони повинні надати належні письмові докази. Визнання обвинуваченим своєї вини ще не є безумовною підставою для прийняття рішення про скорочений судовий розгляд, оскільки визнання ним своєї вини у вчиненому злочині може бути покладено в основу обвинувачення тільки за умови підтвердження цього визнання сукупністю доказів, які є наявними у провадженні, а вина доведена в законному порядку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, саме в такому порядку без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд здійснив розгляд матеріалів справи відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , однак в повній мірі вимог закону передбаченого ч. 3 ст. 349 КПК України, не дотримався.

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження 29.12.2018 року прокуратурою було спрямовано до суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , підготовче судове засідання призначено на 12.02.2019 року (а.с. 10), а справу до судового розгляду на 11.04.2019 року і відкладено на 11.05.2019 року (а.с. 15, 22).

Відповідно до журналу судового засідання від 11.05.2019 року та звукозапису судового засідання за вказану дату, в судовому засіданні прокурором оголошено зміст обвинувального акту відносно ОСОБА_7 , головуючим суддею з`ясовано в останнього його анкетні дані та поставлено перед ОСОБА_7 питання чи зрозуміла йому суть обвинувачення, на що той відповів ствердно зрозуміло, на запитання суду чи визнає він свою вину ОСОБА_7 відповів про те, що визнає, кається, чи повністю визнає, відповів, що повністю. Далі, суд в учасників кримінального провадження з`ясовує про порядок дослідження доказів, на що прокурор ОСОБА_10 просила його провести у спрощеному порядку, згідно положень ст. 349 КПК України. ОСОБА_7 судом роз`яснено положення ст. 349 КПК України та її наслідки і з`ясовано в нього чи погоджується ОСОБА_7 на такий порядок дослідження доказів, на що той відповв про те, що в цьому нічого він не розуміє, тоді суд знову повторив положення ст. 349 КПК України, і аж після цього ОСОБА_7 відповів згодою. Після цього, суд встановлює фактичні обставини вчинення ОСОБА_7 злочину, зокрема зачитує і ставить перед ОСОБА_7 уточнюючі запитання чи правильно викладено в обвинувальному акті події вчинення ним злочину, однак відповіді ОСОБА_7 на питання суду містять значні розбіжності з фактичними обставинами події викладеними в обвинувальному акті. Тому судом було прийнято рішення про повний порядок дослідження доказів, зокрема допит свідків, потерпілого і розгляд справи було відкладено.

Разом з тим, суд першої інстанції, в наступному судовому засіданні 17.05.2019, не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_7 в самому початку розгляду справи вказував, що він не розуміє положень ст. 349 КПК України, її наслідків, надав пояснення, які різняться з викладеними в обвинувальному акті фактичними обставинами справи, знову змінивши порядок дослідження доказів із повного на спрощений і не вислухавши добровільних і вільних пояснень ОСОБА_7 , суд фактично сам зачитав ОСОБА_7 обставини викладені в обвинувальному акті та лише вислухав короткі, ствердні відповіді ОСОБА_7 - «так».

Колегія суддів вважає, що за таких обставин, суд першої інстанції безпідставно розглянув справу в порядку передбаченому ст. 349 КПК України, чим порушив право обвинуваченого на захист.

Відповідно до ст. 412 КПК України, порушення прав на захист є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що тягне за собою скасування судового рішення з призначенням нового розгляду в суді.

Оскільки допущені судом першої інстанції порушення вимог КПК України при судовому розгляді не дають можливості колегії суддів в ході апеляційного перегляду виправити зазначені порушення вимог КПК шляхом дослідження певних доказів, оскільки, як зазначалося вище, порушення стосуються безпосередньо процедури судового розгляду, його принципів та забезпечення прав учасників судового провадження при судовому розгляді в суді першої інстанції, тому керуючись загальними процесуальними засадами кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України.

У зв`язку зі скасуванням вироку по істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, колегія судів, відповідно до вимог ч.2 ст.415 КПК України, не входить в обговорення інших доводів апеляційної скарги обвинуваченого, та не вирішує наперед питання про доведеність чи недоведеність його вини, достовірність або недостовірність доказів. Ці всі доводи апеляційної скарги з доповненнями необхідно перевірити при новому розгляді кримінального провадження по суті суду першої інстанції, та з дотриманням вимог закону постановити законне й обґрунтоване рішення.

Таким чином, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволеню.

Крім того, у зв`язку зі скасуванням вироку суду першої інстанції, яким обвинуваченому було застосованого запобіжний захід у виді тримання під вартою, та призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне скасувати і запобіжний захід та не вбачає підстав для обрання ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 травня 2019 року відносно ОСОБА_7 , скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувати та звільнити ОСОБА_7 з-під варти в залі апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4