Справа № 139/754/18
Провадження №11-кп/801/558/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9

потерпілого в режимі відеоконференції: ОСОБА_10

представника потерпілого: ОСОБА_11

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000084 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 01.02.2019, яким

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Посухів Мурованокуриловецького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

засуджено за ч.3 ст.187 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.

Строк покарання ОСОБА_7 відраховувати з моменту затримання, зарахувавши відповідно до ст.72 КК України попереднє ув`язнення в строк покарання з 18.05.2018 по 20.05.2018 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільні позови ОСОБА_10 та ОСОБА_12 задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 20 000 гривень у відшкодування моральної шкоди.

В частині цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 24 810грн відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 15 000 гривень у відшкодування моральної шкоди.

В частині цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 600грн відмовлено.

Вирішені питання з речовими доказами, судовими витратами та арештованим майном.

встановив:

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 був визнаний винним та засуджений за те, що він 18.05.2018 в період часу з 00.30 до 02.40 годин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на заволодіння чужим майном, знаючи власників будинку, підійшов до домоволодіння по АДРЕСА_2 , в якому проживають ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , постукавши у вікно та обманувши ОСОБА_10 , що він є працівником поліції, запропонував йому відчинити вхідні двері будинку.

Коли ОСОБА_10 відчинив вхідні двері будинку, ОСОБА_7 увірвавшись до приміщення, повалив ОСОБА_10 на підлогу при вході у будинок, почав здавлювати своїми руками шию останнього і наносити йому удари по обличчю та тілу, внаслідок чого у ОСОБА_10 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №129/23 від 11.06.2018 мали місце наступні тілесні ушкодження: синець на спинці носа та обох крилах носа із двома саднами зліва, синець на переніссі, синець на діафрагмі носа зліва на рівні середньої третини лівої гілки нижньої щелепи, синець в лобній ділянці справа, садно на правому передпліччі у нижній третині, які утворились: синці від дії тупого предмету, а садна від дії предмета з загостреною травмуючою поверхнею, можливо в ніч з 17 на 18 травня 2018 року та належить до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричиняють короткочасний розлад здоров`я більше 6 діб.

Продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном ОСОБА_7 , завівши ОСОБА_10 до кімнати, в якій перебувала ОСОБА_12 , положив ОСОБА_10 на ліжко та узявши ножа, що знаходився у цій же кімнаті, приклав його до грудей ОСОБА_10 , погрожуючи застосувати насильство небезпечне для життя чи здоров`я останнього, при цьому вимагаючи грошові кошти.

Коли ОСОБА_10 повідомив про відсутність у нього грошових коштів, ОСОБА_7 тримаючи ніж у руці, підійшов до ОСОБА_12 , яка перебувала на іншому ліжку у вказаній кімнаті, приклав ніж до шиї в області горла останньої, погрожуючи застосувати насильство небезпечне для життя чи здоров`я та при цьому також вимагав передати йому грошові кошти.

При цьому ОСОБА_10 та ОСОБА_12 сприймали вказані дії, як пряму загрозу своєму життю та здоров`ю, усвідомлюючи, що погрози за таких обставин можуть бути виконані.

Не отримавши інформації про наявність грошових коштів в домоволодінні, ОСОБА_7 почав самостійно здійснювати пошук цінних речей по приміщенню. Однак не знайшовши грошових коштів та цінних речей, повернувся до кімнати, де перебував ОСОБА_10 та помітивши на підвіконнику біля ліжка мобільний телефон марки «Samsung gt-e1200m», відкрито ним заволодів та в подальшому розпорядився на власний розсуд, а саме виходячи з будинку викинув його у відро наповнене водою.

Відповідно до висновку товарознавчої експертизи №448 від 25.05.2018 ринкова вартість мобільного телефону «Samsung gt-e1200m» станом на 18.05.2018 становить 246,67грн. Таким чином ОСОБА_7 заподіяв матеріальної шкоди ОСОБА_10 на суму 246,67грн.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ставиться питання про перекваліфікацію дій на ч.2 ст.186 КК України, призначення покарання із застосуванням вимог ст.75 КК України та часткове задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_10 , стягнення на його користь 5 000 моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення обвинуваченого, який визнав перебування його вночі 18.05.2018 в будинку потерпілого, але заперечив скоєння розбою, захисника ОСОБА_9 , який підтримав доводи апеляційної скарги поданої ним, виступ в судових дебатах адвоката ОСОБА_8 щодо перекваліфікації дій обвинуваченого на ст.162, ч.2 ст.125 КК України; прокурора, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника; дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку про законність прийнятого рішення із наступних підстав.

Колегія суддів визнала вірними висновки суду першої інстанції щодо встановлених обставин скоєного злочину обвинуваченим та дану ним юридичну оцінку.

Апеляційна скарга не містить спростувань доводів, якими обґрунтований вирок суду.

Невизнання обвинуваченим юридичної оцінки скоєного відносно потерпілих, вірно розцінено місцевим судом способом захисту та намаганням уникнути справедливого покарання.

Його доводи, що перебуваючи вночі в будинку потерпілих протягом 15хв з`ясовував обставини боргу матері перед потерпілим, в процесі цього лише штовхнув ОСОБА_10 , забрав у нього мобільний телефон, а інших дій не скоював, не приймаються також апеляційним судом до уваги, оскільки такі твердження не відповідають фактичним обставинам, встановленим судом і не узгоджуються із сукупністю зібраних і оцінених доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття рішення.

Немає підстав не вірити показам потерпілих, які неодноразово, послідовно і логічно стверджували, що ОСОБА_7 знали із дитинства. Вночі, коли вони вже відпочивали, на стук у вікно ОСОБА_10 відкрив двері побоюючись, що щось трапилось із матір`ю обвинуваченого. У відповідь ОСОБА_7 вилив щось йому у очі, штовхнув у плече, від чого він впав, а обвинувачений сів на нього зверху, душив за шию, бив по тулубу, видавлював пальцями очі, вирвав і зламав зубний протез, бив головою об підлогу.

Коли його хвора сестра, яка пересувалась за допомогою допоміжних засобів, намагалась зайти, але їй придавили пальці дверима, тому вона повернулась і лягла і ліжко.

Після чого, ОСОБА_7 взяв великого господарського ножа, який лежав біля ліжка і застосовувався, щоб різати качок та став прикладати до грудей потерпілих, погрожуючи, що заріже в разі непередачі йому грошей. Потерпілі боялись за своє життя та просили їх не чіпати, пояснювали, що у них грошей немає, але готові пробачити борг ОСОБА_13 .

ОСОБА_10 удалось вирватись, сісти на ліжко, де ОСОБА_7 його накрив ковдрою, а обвинувачений сам став ходити по будинку шукати гроші, а незнайшовши їх, забрав 2 мобільні телефони і зник.

Потерпілому ледве вдалося вибратись через розбите вікно, доповзти до сусідки, щоб викликати поліцію. Просив суворо покарати винного і задовільнити його цивільний позов.

Обоє потерпілі, будучи людьми похилого віку, з явними фізичними вадами, сприймали погрози застосування ножа реальними, небезпечними для життя та здоров`я та були спрямовані на передачу грошей, їхнього майна обвинуваченому. Підстав не вірити показам потерпілих немає, вони послідовно їх повторювали з самого початку, до кінця, ніяких психічних відхилень не мають.

Розбій це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства та є найбільш небезпечним корисливо-насильницьким злочином, який посягає одночасно на здоров`я і життя особи та на його право власності.

Незаконне проникнення до будинку потерпілого з метою заволодіння грошима в нічний час, під виглядом працівників поліції, заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, вчинення інших насильницьких дій з застосуванням ножа, з метою подолання опору потерпілих, маскування своєї зовнішності від потерпілих, зокрема обличчя, вимагання негайно передати гроші та самостійний їх пошук все це засвідчує про наявність умислу на скоєння розбійного нападу, а не про з`ясування боргових зобов`язань чи скоєння злочину за менш суворими по санкції за ч.2 ст.186, ст.162, ч.2 ст.125 КК України, як про це просили захисники в своїй апеляційній скарзі та при виступі в апеляційному суді, поза рамками апеляційних вимог.

Відсутність біологічних слідів обвинуваченого на ножі не виключає вчинення ним дій, які визнані судом, що вчинялись ним.

За висновками судово-медичної експертизи №129/23 від 11.06.2018 механізм утворення виявлених у потерпілого ОСОБА_10 безлічі тілесних ушкоджень, що по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, не характерний для падіння людини з висоти власного зросту.

Не підтверджені об`єктивними даними тілесні ушкодження не враховувались судом у вироку при обґрунтуванні доведеності вини обвинуваченого, що засвідчує про неупередженість суддів при прийнятті судового рішення.

Частиною 3 статті 337 КПК України передбачено, що суд вправі вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводився лише стосовно ОСОБА_7 , якому було висунуто обвинувачення за ч.3 ст.187 КК України без кваліфікуючої ознаки вчинення розбою за попередньою змовою групою осіб, лише в межах обвинувального акту, врученого йому.

Суд апеляційної інстанції також діє в тих межах, які передбачені ст.404 КПК України, переглядаючи судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Апеляційна скарга захисника не містись доводів щодо участі ще і інших осіб у скоєнні злочину.

Потерпілі також в цій частині вирок суду оскаржували. Крім того, посилання захисника ОСОБА_8 , що із кола обвинувачених незаконно відкинули участь ще однієї особи в розбійному нападі не узгоджуються із встановленими доказами та вимогами ст.337 КПК України. Нікому, крім ОСОБА_7 за встановлених судом обставин обвинувачення не висувалось. Проте, нікого не позбавлено права звертатись із заявами про внесення відомостей до ЄРДР про скоєний злочин іншими особами, не притягнутими до кримінальної відповідальності.

При вирішенні цивільних позовів потерпілих суд обґрунтовано керувався, вимогами ст.127, 128 КПК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості та враховуючи характер і обсяг фізичних, душевних та психічних страждань потерпілих, тривалості і можливості їх відновлення, їх стану здоров`я суд на законних підставах вирішив цивільний позов потерпілих, ніяких доводів до зменшення суми стягнення моральної шкоди апеляційна скарга не містить.

Зважаючи, що висновки суду, викладені у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження ніяких істотних порушень вимог КПК по справі не допущено, покарання відповідає вимогам ст.50, 69 КК України, тому підстав до скасування чи зміни прийнятого рішення відносно обвинуваченого колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 01.02.2019 відносно обвинуваченого ОСОБА_7 по кримінальному провадженню за ч.3 ст.187 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного Кримінального Суду в складі Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя