Справа № 183/5821/18
№ 1-кп/183/572/19
В И Р О К
іменем України

Ухвалено 05 серпня 2019 року в м. Новомосковськ Дніпропетровської області.

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 :

розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000001 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

07 серпня 2015 року приблизно о 17 годині 50 хвилин водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем RENAULT SANDERO STEPWEY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по 39-му кілометру автодороги Мінськ-Молодечно-Нарочь в напрямку м. Мінська, Республіка Білорусія, з порушенням вимог наступних пунктів Правил дорожнього руху, затверджених Наказом Президента Республіки Білорусь від 28.11.2005 року № 551: підпункту 7.1.4. пункту 7, відповідно до якого: Учасники дорожнього руху повинні знати та дотримуватися вимог, які відносяться до них дійсних Правил і керуватися горизонтальною та вертикальною дорожньою розміткою відповідно додатку 3 дійсних Правил, пункту 76, відповідно до якого: На дорозі з двостороннім рухом при наявності в напрямку руху двох та більше смут руху забороняється виїжджати на зустрічну смугу руху, пункту 87, відповідно до якого: При виборі швидкості руху водій повинен враховувати обмеження швидкості, встановлені пунктами 88, 89 дійсних Правил и технічними засобами організації дорожнього руху, а також інтенсивність руху, видимість дороги, особливості і стан транспортного засобу та вантажу, погодні (метеорологічні) умови та інші фактори, зменшуючи прозорість атмосфери та які впливають на видимість в напрямку руху, проявив злочинну неуважність і необережність, при виборі швидкості не врахував інтенсивність руху, а також видимість дороги, в результаті чого при перестроюванні попереду їдучого в попутному напрямку невстановленого автомобіля на праву смугу руху та виявленні на своїй полосі руху стоячого для здійснення маневру повороту ліворуч автомобіля марки FIAT BRAVA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , змінив напрямок руху ліворуч, виїхав на полосу зустрічного руху, виконавши перетин лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.3, внаслідок чого допустив дотичний наїзд на стоячий автомобіль марки FIAT BRAVA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також зіткнення з автомобілем марки BMW 730d, реєстраційний номер НОМЕР_3 , водій якого ОСОБА_7 рухалася в зустрічному напрямку та не мала технічної можливості уникнути зіткненню з моменту виникнення небезпеки для руху шляхом застосування екстреного гальмування.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля марки BMW 730d, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у виді відкритої черепно-мозкової травми середнього ступеню тяжкості, перелому потиличної кістки з переходом на основу черепа, перелому піраміди лівої скроневої кістки, забійних ран на голові, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою, як небезпечні для життя.
Порушення водієм ОСОБА_3 вимог підпункту 7.1.4 пункту 7, пункту 76 та пункту 87 Правил, знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, які спричинили тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_7 .
Відповідно до законодавства України, дії ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, від дачі показань відмовився з огляду на те, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю їх підтверджує. У скоєному щиро кається.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд провадження за її відсутності, в якій зазначила, що цивільний позов не заявляла, щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , залишила вирішення цього питання на розсуд суду.

Представники цивільних позивачів Установи охорони здоров`я «Мінська ордену Трудового Червоного Знамені обласна клінічна лікарня» та Установи охорони здоров`я «Мінська центральна районна лікарня» ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , відповідно, в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд провадження за їх відсутності, в яких зазначили, що цивільні позови підтримують у повному обсязі.

В судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує те, що обвинувачений за місцем мешкання характеризується позитивно, а також думку потерпілої, яка просила призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає - щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

При цьому, суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, а також готовністю нести кримінальну відповідальність.

Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, враховуючи те, що ОСОБА_3 вину визнав повністю, на обліку у лікарів не перебуває, раніше не судимий, разом з обставиною, яка пом`якшує покарання, дає суду підстави для призначення ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Також, враховуючи тяжкість тілесних ушкоджень, завданій потерпілій ОСОБА_7 , а також те, що ОСОБА_3 тривалий час переховувався від органів досудового слідства, не прийняв жодних мір щодо відшкодування шкоди, завданої потерпілій ОСОБА_7 , суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_3 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Враховуючи те, що прокурором в судовому засіданні не було надано суду жодних постанов про визнання будь-чого речовими доказами по даному кримінальному провадженню, тому суд не вирішував питання щодо речових доказів відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України.

У даному кримінальному провадженні цивільним позивачем Установою охорони здоров`я «Мінська ордену Трудового Червоного Знамені обласна клінічна лікарня» заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 на їх користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням злочину, у розмірі 11 076,73 гривень.

05.06.2019 року на адресу суду надійшов лист Установи охорони здоров`я «Мінська ордену Трудового Червоного Знамені обласна клінічна лікарня» від 10.05.2019 року № 1123 про те, що 12.04.2019 року зарахована сума в розмірі 412 доларів США, яка оплачена ОСОБА_3 11.04.2019 року та еквівалентна 11 076,73 грн.

Отже, враховуючи те, що на момент розгляду справи сума матеріальної шкоди відшкодована ОСОБА_3 у повному обсязі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. А відтак, в задоволенні позову необхідно відмовити.

У даному кримінальному провадженні цивільним позивачем Установою охорони здоров`я «Мінська центральна районна лікарня» заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 66 білоруських рублів 05 білоруських копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням злочину.

Ухвалою суду від 21.12.2018 року зазначений цивільний позов залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, і роз`яснено, що якщо він у встановлений строк не усуне зазначені недоліки, то позовна заява буде вважатися неподаною і повернута.

Вимоги суду, викладені в ухвалі, до цього часу виконані не були.

Отже, суд доходить висновку про необхідність повернення позовної заяви у зв`язку з не усуненням її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи № 6/10.1/694 від 03.08.2018 року у сумі 790 гривні 96 копійок.

В задоволенні цивільного позову Установи охорони здоров`я «Мінська ордену Трудового Червоного Знамені обласна клінічна лікарня» про стягнення з ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням злочину, у розмірі 11 076,73 гривень відмовити.

Цивільний позов Установи охорони здоров`я «Мінська центральна районна лікарня» про стягнення з ОСОБА_3 66 білоруських рублів 05 білоруських копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням злочину повернути.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1