Справа № 635/4744/19
Провадження № 1-в/635/490/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого ОСОБА_4 , який утримується у Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)», щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, який не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-09.12.1975 Охтирським районним судом Сумської області за ч.2 ст. 206, ст. 14 КК України (в ред.1960 року) до 2 років позбавлення волі;
-21.07.1977 Охтирським районним судом Сумської області за ч.2 ст. 206, ч.2 ст.145, ст.42, ст.43, ст.14 КК України (в ред.1960 року) до 4 років 11 місяців позбавлення волі;
-19.01.1981 Конотопським міським судом Сумської області за ч.2 ст.188-1, ст.43 КК України (в ред.1960 року) до 3 років позбавлення волі;
-17.06.1993 Охтирським районним судом Сумської області за ч.2 ст. 206, ч.2 ст.118, ст.42, ст.17 КК України (в ред.1960 року) до 4 років позбавлення волі;
-13.10.2010 Охтирським міськрайонним судом Сумської області за ч.1 ст. 126 КК України (в ред.2001 року) до 200 годин громадських робіт,
з а с у д ж е н и й : 08 липня 2011 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області, з урахуванням ухвали Апеляційного суду Сумської області від 22.09.2011 за ч.1 ст.121 КК України до 9 років позбавлення волі;
про умовно-дострокове звільнення, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 засуджений 08.07.2011 Охтирським районним судом Сумської області за ч.1 ст. 115 КК України до покарання у виді 9 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 22.09.2011 апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08.07.2011 відносно ОСОБА_4 змінено, перекваліфіковано дії з ч.1 ст. 115 КК України на ч.2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі, в іншій частині вирок залишено без змін.
Вирок набрав законної сили 22.09.2011.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22.04.2019 ОСОБА_4 у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 18 квітня 2011 року по 22 вересня 2011 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч.5 ст. 72 КК України.

Початок строку відбування покарання 22.09.2011.

Кінець строку відбування покарання 18.04.2020.

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, яким просить вирішити питання про його умовно-дострокове звільнення від покарання на невідбутий строк.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 539 КПК України при вирішенні судом питань, пов`язаних із виконанням вироку у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час місця розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, інші особи у разі необхідності. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причині неприбуття.

Оскільки, особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, в судове засідання не з`явилися, але до суду звернулися з заявами, в яких просили розглянути клопотання без їх участі, суд вважає за можливим на підставі ч. 5 ст. 539 КПК України розглянути клопотання у відсутність осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Суд, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, дослідивши матеріали справи та матеріали особової справи, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 22.04.2011.

Під час тримання в Сумській установі виконання покарань (№25) характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягався. Стягнень та заохочень не мав.

З 18 листопада 2011 року відбував покарання в СВК-36, де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 11 червня 2015 року відбував покарання в Алчевській виправній колонії, мав одне стягнення, заохочень не мав.

З 27 грудня 2017 року відбував покарання в Суходільській виправній колонії (№36), яка перебуває на непідконтрольній території. За час відбування покарання мав чотири дисциплінарних стягнення, заохочень не мав.

З 15 січня 2019 року відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».

До промислової зони установи засуджений ОСОБА_4 не працевлаштований, залучається до робіт з благоустрою установи.

За час відбування покарання характеризується посередньо, порушення режиму тримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень та заохочень не має.

Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, на критику в свою адресу в цілому реагує адекватно.

Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи.

Засуджений ОСОБА_4 дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний нагляд, використовує тільки за призначенням.

До виконання законних вимог персоналу установи виконання покарань ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.

Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.

До виконання робіт із благоустрою установи засуджений відноситься посередньо, ініціативу проявляє рідко.

Засуджений ОСОБА_4 бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження».

Соціально-корисні зв`язки з родичами не підтримує з власної ініціативи.

Питання щодо можливого застосування до засудженого ст. 82 КК України розглянуто 13.02.2019, адміністрацією колонії відмовлено засудженому як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Питання щодо можливого застосування до засудженого ст. 81 КК України розглянуто 13.03.2019, адміністрацією колонії відмовлено засудженому як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання

Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_4 неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів, у тому числі проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, має п`ять судимостей.

Отже, можна зробити висновок, що після звільнення з місць позбавлення волі, засуджений ОСОБА_4 належних висновків для себе не робив та знову вчиняв злочини, за що був засуджений до позбавлення волі.

Зазначені факти свідчать про те, що ОСОБА_4 має стійку тенденцію на систематичне вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення, а також про неефективність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання

Згідно характеристики на засудженого, складеної 09.07.2019, адміністрація установи зробила висновок, що засуджений ОСОБА_4 не довів свого виправлення, застосування до нього ст. 81 КК України у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання неможливе.

Отже, зміст вищезазначених матеріалів не є цілком переконливим для суду у тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 липня 2011 року, та відносно засудженого ОСОБА_4 можливо застосувати положення ст. 81 КК України.

З огляду наведеного, суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_4 є необґрунтованим та передчасним, а тому, у його задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 , який утримується в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1