Справа № 509/2205/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2019 року Овідіопольськийрайонний суд Одеськоїобластіускладі:
судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в смт. Овідіополь заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , про відвід судді ОСОБА_5 , в рамках кримінального провадження№80000108 від 16.01.2017 р., за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В проваджені судді Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_5 знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Адвокатом ОСОБА_3 подана заява про відвід судді ОСОБА_5 від участі в зазначеному кримінальному провадженні.

Відповідно до змісту вказаної заяви, захисник ОСОБА_4 вважає, що суддя Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_5 не може брати участь у кримінальному провадженні і підлягає відводу, оскільки наявні обставини, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до заяви захисника, СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №80000108 від 16.01.2017, за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

03.05.2017 матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 були виділені в окреме провадження за №0000084 від 03.05.2017 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. В свою чергу, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №80000108 від 16.01.2017 відносно ОСОБА_6 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, було направлено до суду та розподілено автоматизованою системою документообігу суду для розгляду суддею Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_5

27.09.2019, за результатами досудового розслідування, обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 також направлено прокурором до Овідіопольського районного суду Одеської області, який був переданий для розгляду судді ОСОБА_7 .

02.10.2019 ОСОБА_4 на електронну пошту Овідіопольського районного суду Одеської області було надіслано клопотання, адресоване судді ОСОБА_7 , про передання обвинувального акту іншому судді для об`єднання матеріалів кримінального провадження, а саме відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Ухвалою судді ОСОБА_7 від 01.10.2019 обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 був переданий в провадження судді ОСОБА_5 для вирішення питання про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень за обвинуваченням ОСОБА_4 та -за обвинуваченням ОСОБА_6 .

11.10.2019 суддею ОСОБА_5 призначено судовий розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_4 .

Ухвалою судді ОСОБА_5 від 11.10.2019 матеріали кримінальних проваджень за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_6 об`єднано в одне кримінальне провадження та присвоєно номер справі 509/2205/17.

Однак, у судовому засіданні, за результатами якого об`єднано матеріали кримінальних проваджень в одне, захисником ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_8 було відмічено, що суддею ОСОБА_5 в ході здійснення судового розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_6 , було досліджено майже всі докази, зокрема, допитано свідків, які стверджують, що ОСОБА_6 був відсутній на місці кримінального правопорушення (злочину), у вчиненні якого обвинувачується (дослідження, сприйняття суддею ОСОБА_5 таких показань може свідчити про упередженість судді під час дослідження доказів відносно ОСОБА_4 ).

Захисник ОСОБА_3 вважає, що вищевикладене свідчить про неможливість розгляду даного кримінального провадження суддею Овідіопольського районного суду ОСОБА_5 , зокрема суддею ОСОБА_5 досліджено наступні докази, які були надані стороною обвинувачення: протокол отримання зразків для експертизи від 15.02.2017, аудіозапис допиту потерпілого під час досудового розслідування в судовому засіданні, протокол обшуку від 12.02.2017, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.01.2017, постанова про визнання та приєднання речових доказів, протокол висновку судово-медичної експертизи щодо потерпілого та ін.; також було допитано наступних свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та інші. Даний факт, як вказує адвокат в своїй заяві одразу ж був підтверджений суддею ОСОБА_5 у судовому засіданні.

29.10.2019 адвокат ОСОБА_3 надіслав до суду заяву про розгляд справи про відвід судді ОСОБА_5 без його участі, та просив її задовольнити.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до положень ст.80 КПК України за наявності підстав передбачених ст.75 КПК України заява про відвід слідчому судді під час досудового розслідування може бути заявлена особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.81 КПК України при розгляді відводу має бути вислухана думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ст. 82 КПК України у разі задоволення заяви про відвід судді справа передається на розгляд іншому судді, що визначається у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 КПК України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 р. у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 р. у справі «Ветштайн проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді та прокурори зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який учасник, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи безстороннім судом. Наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у безсторонності.

Рішенням Європейського суду з прав людини: «Пуллар проти Сполученого Королівства», зазначено, що у кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім, та приходить висновку, що між заявником та прокурором склалися неприязні стосунки.

Рішеннями Європейського суду з прав людини: «Білуха проти України», «Салов проти України», «Фельдман проти України», визначається, що вимога безсторонності характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь якого розумного сумніву з цього приводу у сторін, має бути при розгляді клопотання про відвід судом відповідно оцінена.

Важливим аспектом є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (справа «Ветштайн проти Швейцарії»;справа «Кастілло Альгар проти Іспанії»).

У справі «Фей проти Австрії» Європейський суд з прав людини вказав, що об`єктивна неупередженість суду полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорі викликати в учасників процесу.

На підставі зазначеного, суд вважає, що наявні підстави, передбачені п.4 ч.1 ст.75 КПК України для задоволення заяви про відвід.

Керуючись ст.ст.75, 76 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , про відвід судді ОСОБА_5 , в рамках кримінального провадження №80000108 від 16.01.2017 р.,за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,по справі № 509/2205/17, задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1