Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/2575/19
Провадження № 1-в/644/297/19
УХВАЛА

Іменем України

20 серпня 2019 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання за вироком Сумського районного суду Сумської області від 08.10.2018 року за ст.. 407 ч.4 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_4 , що відбуває покарання у Державній установі «Харківська виправна колонія (№43)» звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з клопотанням щодо застосування до нього Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838-VIII.

Викликаний в судове засідання засуджений не прибув, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду клопотання, заяв про відкладення розгляду справи, причини неприбуття або безпосередню участь в судовому засіданні чи проведенні судового засідання в режимі відеоконференц-зв`язку не заявив.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності засудженого, оскільки відповідно до абзацу 2 ч. 4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове зсідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Прокурор вважав клопотання засудженого таким, що не підлягає задоволенню, оскільки засуджений ОСОБА_4 вчинив злочин після дії Закону №838.

Дослідивши думку прокурора, вивчивши письмове клопотання засудженого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_4 , що направлені з Харківської виправної колонії №43 до суду, суд вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 539 ч.2 п.4 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до суду, який ухвалив вирок у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 14 частини першої статті 537 КПК України.

Необхідно зазначити, що питання, вирішення якого вимагає заявник, відноситься саме до п.14 ч. 1 ст. 537 КПК України та перелік питань, які суди мають право вирішувати під час виконання вироків та містить ч.1 вказаної статті вичерпний, жодний з пунктів від 1 до 13-3 ч.1 ст. 537 КПК України не містить суть питання, поставленого на вирішення суду заявником, в тому числі і п. 13 ч.1 ст. 537 ( про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України), про що й наголошено Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 06.06.2018 за ініціативою Генеральної прокуратури України (справа № 180/746/16-к), де надано правовий висновок щодо застосування норми ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIIІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (далі Закон від 26.11.2015 № 838-VIIІ).

У висновку Верховного Суду зазначено, що правила зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарання, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України, не можна вважати такими, що визначають «караність» .

Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки про застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, враховуючи висновок Верховного Суду від 06.06.2018 року, суд приходить до висновку, що в досліджуваному питанні відсутній випадок передбачений частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України, а саме особа не засуджена за діяння, караність якого законом усунена та відсутній новий закон, санкцією якого призначена засудженому міра покарання знижується або передбачає більш м`який вид покарання, й відповідно до ч.2 ст. 539 КПК України, що регулює порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку, не може вирішуватися місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Оскільки ОСОБА_4 засуджено вироком Сумського районного суду Сумської області від 08.10.2018 року, щодо виконання якого виникли питання про всякого роду сумніви і протиріччя, то таке клопотання ( подання) про вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку, вирішує суд, який ухвалив вирок (Сумський районний суд Сумської області).

Крім того, Орджонікідзевський районний суд м. Харкова, позбавлений можливості вирішити поставлене засудженим питання щодо застосування до нього ст. 72 КК України та зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання у вдосконаленому вищезазначеним Законом порядку в межах зазначеного кримінального провадження, у якому ухвалено цей вирок, бо ст. 72 КК України належить до інституту призначення покарань, що є компетенцією суду, що ухвалює вирок (або його переглядає) у кримінальному провадженні, і таке провадження (всі належні процесуальні документи, за якими можливо визначити строк попереднього ув`язнення особи, що ставить зазначене питання) перебуває у суді, яким ухвалено вирок; й для розгляду зазначеного клопотання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор (ст. 539 ч.4 КПК України), і такі вимоги закону Орджонікідзевський районний суд м.Харкова позбавлений можливості виконати через відсутність в суді й у територіального прокурора саме того кримінального провадження (дані щодо цих осіб містяться лише у ньому), в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

У зв`язку з тими обставинами, що Постановою Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року (Справа №663/537/17;Провадження №13-31кс18) надано Правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), яким наголошено , що положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч. 2 ст. 4 КК України, то згідно вказаної постанови, оосби, які вчинили злочин як до 24 грудня 2015 року так і в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно) мають право ставити на вирішення суду таке питання, але згідно вимог п. 4 ч.2 ст.. 539 КПК України, з таким клопотання вказані особи мають право звертатися до суду, який ухвалив вирок.

Крім того, згідно вироку Сумського районного суду Сумської області від 08.10.2018 року ОСОБА_4 засуджено за злочин, який був ним вчинений 23 жовтня 2017 року, тобто після 20 червня 2017 року, тому, з урахуванням вищевказаного висновку Верховного Суду, клопотання ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання за вироком Сумського районного суду Сумської області від 08.10.2018 року за ст.. 407 ч.4 КК України не може бути задоволено, оскільки засуджений вчинив злочини після припинення дії Закону України від 26.11.2015 № 838-VIIІ.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 537, 539, 372 КПК України , суд
ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання за вироком Сумського районного суду Сумської області від 08.10.2018 року, за ст.. 407 ч.4 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1