Провадження №11-сс/801/359/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0001079 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2019, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування до

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимого;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.294 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком до 14.07.2019 в межах строку досудового розслідування, із покладенням на нього певних обов`язків.

встановив:

До слідчого судді надійшло клопотання від слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину активна участь у масових заворушеннях, що супроводжувалась насильством над особою, погромами, захопленням будівель або споруд, опором представникам влади із застосуванням предметів, які використовувалися як зброя.

Слідчий зазначив докази на яких ґрунтується клопотання, ризики за яких застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_7 неможливе.

Слідчий суддя визнав, що оголошена підозра ОСОБА_7 за кримінальним правопорушенням в якому він підозрюється обґрунтована. Врахував особу підозрюваного, обставини вчиненого, суворість можливого покарання за злочин в якому він підозрюється та інші обставини справи, але дійшов висновку, що прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід не запобігне вказаним ризикам, дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого про обрання найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосував до підозрюваного цілодобовий домашній арешт в межах строку досудового розслідування.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі просив скасувати зазначене судове рішення, посилаючись на неврахування тяжкості вчиненого, відсутність перешкод до тримання підозрюваного під вартою, а також, що неврахована можливість підозрюваного впливати на свідків та наявність інших ризиків зазначених в клопотанні слідчого.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; прокурора, який просив задовільнити їхню апеляційну скаргу; пояснення і виступ в судових дебатах захисника та підозрюваного, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши її та перевіривши матеріали кримінального провадження суд дійшов висновку про скасування прийнятого рішення із наступних підстав.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до статті 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, серед іншого, переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, іншим чином вчинити інше кримінальне правопорушення.

Із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення розслідування кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які статтею 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності, як обґрунтованої підозри так і вищенаведених ризиків.

За правовими позиціями Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра" це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Наявність обґрунтованої підозри є обов`язковим елементом застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування (досудового розгляду кримінальної справи), що також випливає з рішень Європейського суду з прав людини.

Зазначене свідчить про те, що на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку "обґрунтованості підозри" в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.

Тому суд виходить з наявності обґрунтованої підозри, що знайшла своє відображення та викладена в клопотанні слідчого.

Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права та свободи підозрюваного має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним КПК України конкретним підставам і меті), що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки підозрюваного.

Суд враховує, що підозрюваному загрожує покарання у виді позбавлення волі до 8 років, що дає суду підстави вважати, що ОСОБА_7 усвідомлюючи можливість засудження до зазначеного строку може переховуватися від органів досудового слідства та суду.

Крім того, враховуючи, що поряд із затриманими особами значна кількість осіб, які брали участь у вчиненні кримінального правопорушення переховується, існує ризик впливу на них, свідків та потерпілого та вчиняти інші правопорушення тобто наявні ризики передбачені ст.177 КПК України.

Пункт 5 ч.2 ст.183 КПК України передбачає можливість застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Правова позиція Європейського суду з даного питання викладена у справі «Москаленко проти України» остаточне рішення від 20 травня 2010 року п.34. де передбачено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину може первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою.

Аналогічна позиція викладена у рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Зважаючи на вищенаведене, що немає обставин, передбачених ст.178 КПК України, які би перешкоджали підозрюваному перебувати під вартою, суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора в частині обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Наявність місця проживання у підозрюваного є недостатньою підставою до відмови в задоволенні клопотання слідчого.

Відсутність записів в трудовій книжці про перебування ОСОБА_7 в трудових чи цивільно-правових стосунках із підприємствами чи установами та суперечливі пояснення підозрюваного із приводу його місця роботи не дає підстав суду визнати, що ОСОБА_7 працевлаштований.

Слідчий суддя в своєму рішенні врахував особу підозрюваного, проте, не зазначив які саме обставини в цій частині заслуговують на увагу, як і не підлягало врахуванню, що ОСОБА_7 не перераховувався від органів досудового слідства, оскільки він одразу був затриманий.

Тому посилання в ухвалі на обставини, не підтверджені доказами, не давали слідчому судді підстав до прийняття рішення, яке оскаржено прокурором.

В зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Однак, враховуючи, що підозрюваний має постійне місце проживання, матір, яка хворіє, позитивну характеристику із місця проживання, суд вважає за можливе визначити підозрюваному ОСОБА_7 помірний розмір застави, передбачений п.2 ч.5 ст.182 КПК України, що дасть можливість досягти мети запобіжного заходу без обмеження права на свободу і недоторканність та стане стримуючим фактором до порушення покладених обов`язків та запобігатиме ризикам у його кримінальному провадженні.

Тому, керуючись ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора по кримінальному провадженню ОСОБА_7 частково задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2019 щодо застосованого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7 скасувати.

Клопотання слідчого щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 частково задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 35 днів до 14 липня 2019 року із визначенням суми застави в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 76 840грн.

В разі внесення суми застави покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки прибувати за кожною вимогою до слідчого, суду, прокурора, а також виконувати обов`язки: не відлучатись із населеного пункту за місцем проживання: АДРЕСА_1 , повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання та роботи, утримуватися від спілкування із будь-якою особою, визначеною слідчим, здати на зберігання слідчому паспорт для виїзду за кордон.

Копію ухвали направити для виконання в органи Національної поліції за місцем проживання та вручити підозрюваному.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:
Суддя: