Провадження № 1-кп/127/469/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0004242, внесеного в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань 08 грудня 2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 311 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження №0004242 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 311 КК України.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 травня 2019 року було оголошено в розшук обвинуваченого ОСОБА_5 , надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_5 для доставки його в судове засідання для вирішення клопотання щодо обрання відносно нього запобіжного заходу, до розшуку ОСОБА_5
28 травня 2019 року о 12.40 год. співробітниками поліції на виконання ухвали суду затримано ОСОБА_5
29 травня 2019 року об 11.00 год. останнього доставлено до суду для вирішення клопотання щодо обрання відносно нього запобіжного заходу.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_5 , достеменно знаючи про те, що відносно нього до Вінницького міського суду Вінницької області направлено обвинувальний акт, ухиляється від явки до судових засідань, чим порушує розумні строки судового розгляду. Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні злочину середньої тяжкості, є достатні підстави вважати, що обвинувачений переховується від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. На думку прокурора, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі, буде переховуватися від суду або вчинить інше кримінальне правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він не ухилявся від явки до суду, не з`являвся в судові засідання, оскільки не знав про судові засідання. Вказав, що наразі він проживає по вул. Арх. Артинова в квартирі товариша, за адресою, зазначеній в обвинувальному акті по вул. Київській, він не проживає тривалий час. Про зміну місця проживання прокурора та суд він не повідомляв, доказів проживання за адресою по АДРЕСА_1 суду надати не зміг.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, вважав, що наведені в клопотанні ризики не доведені, ґрунтуються на припущеннях. Вказав, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання, підстав для застосування запобіжного зхаоду у виді тримання під вартою немає, просив застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний час доби, щоб він мав можливість працювати та заробляти кошти на життя.
Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.
Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.
Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватись від суду, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.
Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, суд враховує те, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні злочинів середньої тяжкості, відсутність постійного місця проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК (абз.5 п.18 Листа ВССУ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України»).
На думку суду, в клопотанні обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховуючи обставини кримінальних правопорушень, їх наслідки, тяжкість покарання за скоєні злочини, особу підозрюваного, відсутність соціально стримуючих факторів, тому суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи на волі може переховуватися від суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
При цьому, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_5 судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та неможливим і саме тримання під вартою може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, а тому дане клопотання суд вважає обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає до задоволення.
Згідно ч.2 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Крім того, судом врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя/суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом.
Слідчому судді, суду необхідно враховувати, що застава може бути застосована до особи, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У таких випадках її розмір підлягає визначенню в ухвалі слідчого судді. Слідчому судді, суду слід зважати, що визначені у ч. 5 ст. 182 КПК чіткі розміри застави дають можливість досягти мети запобіжного заходу без обмеження права на свободу та особисту недоторканність. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень, що сприяє виконанню завдань кримінального провадження. Слідчому судді необхідно враховувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого та не допускати встановлення такого розміру застави як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави ((абз.2-4 п.16 Листа ВССУ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України»).
Згідно п.1 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, визначається в межах від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи викладене, майновий стан обвинуваченого суд вважає, що з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу ОСОБА_5 необхідно визначити заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395, 400 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб.
Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою діє з 28 травня 2019 року по 26 липня 2019 року включно.
Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 38 420 (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять) гривень.
У разі внесення обвинуваченим ОСОБА_5 застави на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області на останнього покласти наступні обов`язки:
1) прибувати до суду за першою вимогою;
2)не відлучатися із населеного пункту за місцем своєї реєстрації або проживання без дозволу суду;
3) повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.
Копію ухвали суду для виконання направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань( №1)».
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: