У Х В А Л А

01 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні № 0000927 від 30.12.2018 року, -

Встановив:

в клопотанні вказано, що органом досудового розслідування розслідується кримінальне провадження №0000927 за фактом умисного вбивства ОСОБА_7 , умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому на замовлення, способом, небезпечним для життя багатьох осіб, за попередньою змовою групою осіб, незаконному поводженні зі зброєю, бойовими припасами, придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу. В клопотанні вказано, що підозрюваний та невстановлена слідством особа отримали доручення від невстановленої слідством особи на здійснення вбивства ОСОБА_7 ; підозрюваний з іншою особою здійснили підготовку до вчинення злочину, придбали пістолет-автомат «Скорпіон», патрони «Браунінг» до нього 7,65 мм калібру, автомобіль «Рено Лагуна» на іноземній реєстрації, вивчили розпорядок та маршрути пересування потерпілого, прибули на зазначеному автомобілі за місцем проживання потерпілого, здійснили постріли в потерпілого. На гільзах з місця події є зразки біологічного матеріалу, що відповідають зразкам підозрюваного, тому прокурор просив суд застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання з підстав, що в ньому зазначено. Прокурор надав перед судом пояснення про те, що підозрюваному повідомлено про підозру, проведено огляд місця події, вилучено гільзи, проведено негласні слідчі дії. Підозрюваний може вчинити інший злочин, впливати на свідків і потерпілих, приховати речові докази; він місцевий, а тому може перешкоджати органу досудового розслідування. В судовому засіданні прокурор заперечив відібрання біологічних зразків підозрюваного під час зупинки транспортного засобу і надав пояснення про те, що біологічні зразки підозрюваного було отримано на серветку та ручку для письма; обставини, вказані підозрюваним щодо відібрання його біологічних зразків не відповідають дійсним обставинами відібрання таких зразків, протоколи негласних слідчих дій на даний час вже розтаємнені, рішення суду про надання дозволу на отримання біологічних зразків суду не надані, експертиза гільз вже була проведена.

В судовому засіданні слідчий надав пояснення про те, що він підтримує виступ прокурора.

В судовому засіданні адвокат підозрюваного та підозрюваний заперечили клопотання.

Адвокат надав перед судом пояснення про те, що доказів на підтвердження висновків експерта суду не надано. Копія висновку експерта неповна, інформація за ним часткова; копій ухвал про надання дозволу на приховане отримання біологічних зразків суду не надано, правових підстав для отримання таких зразків перед судом не доведено; органом досудового розслідування порушено порядок отримання біологічних зразків, що встановлений процесуальним законом. Для перевірки підозрюваного на причетність і спростування припущень за повідомленням про підозру достатньо визначити йому запобіжний захід у виді домашнього арешту. Повідомлення про підозру, що покладено в основу клопотання необґрунтоване, позбавлено правових підстав. Будь-якої інформації про причетність підозрюваного до зазначеного злочину немає, крім висновку експерта, який прокурор суду не надав. Клопотання прокурора викладено під умовою, словами «можливо», злочин вчинено в грудні минулого року, сплив майже рік часу, підозрюваний не переховувався, перебував весь час в м. Івано-Франківськ відкрито, особисто з?явився до суду, з?вився до суду після оголошеної перерви, не ухилявся і не буде ухилятись від процесуальних обов?язків; доказів участі підозрюваного в кримінальних організаціях немає; він несудимий, ніколи не вчиняв злочинів, не притягався до кримінальної відповідальності; підозрюваний не може спотворювати докази, оскільки наявності таких не встановлено, а припущення про це не доведено; в клопотанні взагалі не вказано на речі, які підозрюваний може спотворювати; доказів вчинення підозрюваним злочинів у минулому немає, як і немає доказів наміру вчинити злочини у майбутньому; особи підозрюваного не отримала оцінку в клопотанні прокурора; підозрюваний має міцні соціальні зв?язки, має місце проживання, позитивно характеризується; суду не надано доказів щодо способу, часу, місця отримання біологічних зразків, які порівнювались, порядок відібрання біологічних зразків порушено, доказу відібрання зразків та доказів отримання дозволу на здійснення відповідної дії суду не надано.

На заперечення адвоката про порушення порядку відібрання біологічних зразків і про неповноту копії висновку прокурор надав пояснення про те, що суду достатньо вступу і висновку експерта, в даному судовому засіданні докази судом не досліджуються, а тому їх надання не потрібно.

На запитання суду чому в письмовому клопотанні прокурора вказано на те, що клопотання і повідомлення про підозру обґрунтовано доказами, які він просить врахувати при визначенні запобіжного заходу, прокурор надав пояснення про те, що ним визначено епіозодичність інформації за висновком експерта та відстуність ухвал про надання дозволу на відібрання біологічних зразків достатніми для суду.

Підозрюваний надав перед судом пояснення про те, що він погоджується з виступом адвоката, буде з?являтись на виклики, не буде впливати на осіб, які все ж не вказані в клопотанні, просив суд про визначення запобіжного заходу у виді домашнього арешту, докази сфальсифіковано; протягом часу з моменту вчинення злочину його ніхто не допитував про злочин, не проводив слідчих дій, не підозрював; усе виникло після спливу значного періоду часу і засновано на сфальсифікованому висновку; тільки у зв?язку із почутою в судовому засіданні інформацією пригадав обставини відібрання зразків у нього після зупинки автомобіля під його керуванням працівниками патрульної служби, які висунули безпідставну, неправомірну вимогу пройти обстеження на алкотестері щодо стану його сп?яніння, при цьому він не вживав і не вживає алкоголь, а тому заперечував таке обстеження, на що йому було повідомлено працівником патрульної поліції про неможливість встановити достовірність показників алкотестера з причин переповнення роту підозрюваного слиною та було висунуто вимогу сплюнути слину на дорожнє покриття; після першого плювка на вимогу працівника поліції йому було повідомлено про те, що плювка не відбулось і висунуто наступну вимогу про здійснення повторного плювка на асфальт, така поведінка працівників патрульної поліції була спрямована на провокування конфлікту, а тому підозрюваний здійснив другий плювок в сторону на асфальтове покриття; працівники патрульної поліції відібрали зразки, витираючи асфальтове дорожнє покриття, предметами, які не належали до серветок, про що вказано в клопотанні прокурора, а достовірність цих подій підтверджена очевидцями цих подій, якими були знайомі підозрюваного, які ж в наступному і повідомили його про дивну поведінку працівників поліції після того, як підозрюваного було відпущено, оскільки для цього було екіпаж патрульної поліції не залишив місце зупинки, а, навпаки, рух транспорту по частині дороги було зупинено, місце плювків огороджено, дорожнє покриття витиралось для отримання зразків. Доказу складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення у зв`язку із зазначеними подіями суду не надано. Підозрюваний формально був непричетним до злочину протягом тривалого періоду часу і так само формально став причетним до злочину тільки після зазначеного епізоду; ДНК зразки з`явились тільки після зазначеної підозрюваним події; біологічні зразки відібрано після вказаного в клопотанні вбивства і саме з метою створення причетності підозрюваного; підозрюваний добровільно ніколи не надавав біологічних зразків, інших обставин відібрання його біологічних зразків не було; відповідно до пояснень прокурора біологічні зразки виявлено на серветці, але підозрюваний сплюнув на землю, в серветку працівникам поліції не спльовував; обставини відібрання біологічних зразків приховуються від суду через те, що їх не відбирали у спосіб, що вказаний в документах. Також підозрюваний надав перед судом пояснення про те, що вбивство, про яке йому відомо із засобів масової інформації, здійснено безпосередньо на сусідній вулиці із місцем його проживання, однак вказана обставина не врахована органами досудового розслідування, під час фальсифікування клопотання, при цьому абсолютно нелогічно ретельно планувати умисне вбивство і здійснювати його по сусідству із місце свого проживання.

Відповідно до витягу з ЄРДР 30/12/208 внесено повідомлення про виявлення трупа ОСОБА_7 з вогнепальними пораненнями 14.00 годині по АДРЕСА_1 .

Суду не надано доказу перебування підозрюваного на місці вчинення злочину о 14.00 30/12/2018, здійснення ним пострілів, прикривання ним осіб або діяльності осіб, які, відповідно до змісту клопотання вчинили злочин.

Органом досудового розслідування не спростовано пояснення підозрюваного про те, що він проживав по сусідству із місцем вчинення злочину.

Відповідно до рішення ЄСПЛ в справі Коробов проти України (Заява № 39598/03) від 21 липня 2011 року в доказуванні використовується принцип раціонального сумніву, коли провина доводиться поза розумним сумнівом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Євген Петренко проти України» від 29 січня 2015 року для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних осіб. Це не є обов`язком досягнення результату, але обов`язком вжиття заходів. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості, які також передбачаються у цьому контексті.

Отже в клопотанні прокурора вказано, що при визначені запобіжного заходу підозрюваному необхідно врахувати прийняття ним замовлення на умисне вбивство потерпілого, ретельне планування злочину, підшукання транспорту, зброї, як мінімум одного співучасника, про якого вказано в клопотанні.

При цьому в клопотанні не вказано на оцінку обставин не вчинення підозрюваним будь-коли, будь-яких злочинів; відсутності доказів належності підозрюваного до кримінальних організацій; проживання підозрюваного на час вчинення злочину по сусідству із місцем його вчинення; вчинення умисного вбивства на замовлення в світлу пору доби о 14.00 по сусідству з місцем власного проживання, де найбільша ймовірність впізнання такої особи; ретельного планування злочину та приховування його слідів, спалення автомобіля та зброї, але залишення при цьому біологічних зразків на гільзах, які завідомо для особи, яка здійснює постріли розлітаються на значну відстань.

Так, відповідно до протоколу огляду місця події, на місці вчинення злочину виявлено п`ять гільз та шість куль.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

В п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вказано, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.

Так адвокат та підозрюваний заперечили правомірність отримання біологічних зразків підозрюваного без його згоди та достовірність цих зразків. Адвокат підозрюваного надав пояснення про те, що прокурором не надано суду повного тексту висновку експерта, фактично приховано від суду відповідну інформацію. Адвокат повідомив суд про те, що для встановлення обставин правомірності отримання біологічних зразків і їх автентичності прокурор зобов`язаний був подати суду ухвалу та протоколи негласних слідчих дій, про які безпосередньо прокурором повідомлено суд, що їх вже було розтаємнено. Підозрюваний надав перед судом пояснення про те, що висновки про наявність його біологічних зразків на гільзах сфальсифіковано.

У свою чергу на запитання суду про заперечення доводів адвоката та підозрюваного прокурор надав пояснення про те, що на його думку частини висновку, а не всього його тексту суду достатньо. Копій ухвал та протоколів негласних слідчих дій, які вже розтаємнено суду не потрібно досліджувати.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

В ч. 4 ст. 87 КПК України вказано, що докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

Адвокат і підозрюваний надали перед судом пояснення про те, що докази прокурора є недопустимими.

Процесуальним законом встановлено форму і спосіб отримання доказів за опосередкуванням біологічного матеріалу підозрюваного.

Процесуальним законом передбачено можливість оскаржити допустимість і достовірність використаного прокурором доказу.

Обов`язок доказування обставин за обґрунтуванням підозри у вчиненні злочину безпосередньо покладено на прокурора.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 21 січня 2016 року №5-249кс15 переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

Таким чином на пояснення адвоката про порушення порядку отримання доказів та пояснення підозрюваного про фальсифікування доказів прокурор і на запитання суду про необхідність спростування доводів адвоката та підозрюваного відповів поясненням про те, що, на його думку, копій ухвал та протоколів негласних слідчих дій, які вже розтаємнено суду не потрібно досліджувати, оскільки оцінка доказів судом слідчим суддею не здійснюється.

Отже процесуальним законом передбачено можливість отримання зразків для порівняння та отримання зразків в тому числі і із застосування примусу, але як вказано в рішеннях Європейського суду з прав людини «Яллох проти Німеччини», «CASE OF SAUNDERS v. UNITED KINGDOM», «CASE OF P.G. AND J.H. v. THE UNITED KINGDOM», «O'HALLORAN AND FRANCIS v. THE UNITED KINGDOM» суду належить перевірити правомірність допустимість відповідних доказів, а тим більше за обставин заперечення зазначеної правомірності адвокатом та підозрюваним.

Тому не надання прокурором суду, вказаних адвокатом доказів і позбавило суд можливості здійснити їх оцінку, оскільки відповідно до вказаних рішень Європейського суду з прав людини саме форма засобу доказування визначає порядок і правові підстави його здійснення.

Так, відповідно до незавіреної у встановленому законом порядку копії двох аркушів висновку експерта від 04/07/2019 №СЕ-19/109/22-27/МГ/19 на об`єкті (гільзі) №2 встановлено генетичні ознаки клітин з ядрами особи чоловічої статі, що вказано на аркуші №8 з 24 аркушів.

Відповідно до незавіреної у встановленому законом порядку копії трьох аркушів висновку експерта від 02/08/2019 на кульковій ручці та серветках виявлено генетичні ознаки клітини, що вказано на аркуші №7 з 13 аркушів.

Відповідно до незавіреної у встановленому законом порядку копії двох аркушів висновку експерта від 18/09/2019 генетичні ознаки клітин на серветці, якою користувався підозрюваний (об`єкт№4) збігаються з генетичними ознаками на об?єкті (гільзі) №2 за висновком експерта від 04/07/2019, що вказано на аркуші №3 з 5 аркушів.

При цьому відповідно до змісту аркушу №7 висновку від 02/08/2019 генетичні ознаки клітин на поверхні ковпачка кулькової ручки (об?єкт№2) не встановлено, а генетичні ознаки клітин на корпусі ручки та серветках збігаються між собою.

Однак суду не надано доказів про те, яким чином взято у підозрюваного елементи генетичних зразків клітин на корпус ручки та серветки, в яких умовах здійснено відповідні дії, чи забезпечили вони відібрання належного за автентичністю біологічного матеріалу. Так із матеріалів, що все ж надано суду, видно що спосіб отримання біологічних зразків не забезпечив їх залишення на ковпачку ручки. Перед судом не доведено обставин відібрання біологічних зразків безпосередньо на корпус ручки та серветки чи за опосередкуванням інших предметів; обставини умови здійснення таких дій, використання методик таких дій, за опосередкуванням осіб, яким відомі відповідні методики. Перед судом не доведено обставини походження відповідних ручки та серветок.

Крім цього відповідно до протоколу допиту свідка від 02/01/2019 ним вказано на осіб, які проходили в місці знаходження свідка, які ні віком, ні зростом, не відповідають зовнішньому вигляду підозрюваного.

У свою чергу відповідно до протоколу огляду від 22/10/2019 встановлено, що номер підозрюваного працював, але не перебував в місці придбання зазначеного в протоколі автомобіля, на час вчинення злочину номер підозрюваного перебував за його місцем проживання, що також покриває місце проживання потерпілого; автомобіль, яким користується підозрюваний проїхав перехрестя за автомобілем, який було використано під час вчинення злочину.

Таким чином саме суб`єктом звернення до суду надано докази, які суперечать змісту клопотання, оскільки відповідно до змісту протоколу огляду від 22/10/2019, підозрюваний безпосередньо не користувався відповідним автомобілем, але проїхав за ним одне з перехресть в м. Івано-Франківськ. Разом з цим й інші, що зазначені в протоколі, автомобілі проїжджали в напрямках руху автомобіля, що використано для вчинення злочину; відповідний автомобіль неодноразово перебував на місці вчинення злочину в інші дати, що не підтверджує, вказані в клопотанні обставини.

Перед судом на основі принципу «раціонального сумніву», що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини використовується в доказуванні, не доведено обставини, які вказані в клопотанні та, які також заперечені адвокатом та підозрюваним.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Отже правовою підставою для утримання особи під вартою визначено вмотивоване рішення суду, докази вмотивування якого підлягали надання прокурором. По-друге, правовою підставою для утримання особи під вартою визначено правові підстави, що визначені законом, якими є безпосередні докази вчинення підозрюваним злочину, відповідно до розподілу ролей між учасниками злочину, а не можливість знання підозрюваним інформації про обставини злочину, що припускається з обставини проїзду автомобілем, яким користується підозрюваний, перехрестя після автомобіля, який було використано під час вчинення злочину.

Отже на час вирішення питання про визначення запобіжного заходу суду належало надати докази вини підозрюваного у вчиненні злочину, а не припущення про таку можливість, докази законності отримання доказів, для яких законом встановлено засіб, форму і порядок їх отримання, а саме біологічних зразків підозрюваного.

Клопотання засновано на припущенні про те, що підозрюваний вчинив злочин проти життя особи, розробивши і виконавши план з його вчинення, придбавши зброю та автомобіль для вчинення злочину, яким прибув по сусідству до місця свого проживання, в наступному спалив автомобіль та зброю, але залишив на свої генетичні сліди на одній із гільз, відстріл яких завідомо для себе не міг контролювати, але завідомо знав про цю обставину. При цьому на інших гільзах не залишено аналогічних біологічних слідів.

Також до клопотання не надано доказів переховування підозрюваного одразу після вчинення злочину, хоча інформація про пересування підозрюваного до вчинення злочину зазначена в матеріалах до клопотання.

В клопотанні не вказано на інформацію щодо встановлення суб`єктивної сторони злочину і відповідну характеристику підозрюваного, репутацію підозрюваного за змістом ст. 178 КПК України.

Однак усе зазначене прямо впливає на попередню кваліфікацію безпосередніх дій підозрюваного, яку покладено в основу обґрунтування клопотання.

Натомість від суду, як повідомлено в судовому засіданні адвокатом, приховано не тільки зміст висновку про проведення експертизи щодо порівняння біологічних зразків підозрюваного з біологічними зразками з гільзи, що покладено в основу клопотання, але й зміст інших висновків експертів, які підлягали юридичній оцінці судом.

В судовому засіданні підозрюваний надав пояснення про те, що біологічні зразки у безпосередньо у нього не відбирались; обставину відбору біологічних зразків прокурор перед судом не довів.

Суду також не надано доказів, що проведеним за місцем проживання підозрюваного обшуком здобуто докази належності підозрюваного до кримінальних організацій, речові докази в даному кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Так в клопотанні вказано на прийняття підозрюваним замовлення на здійснення умисного вбивства, але не доведено вчинення підозрюваним в минулому будь-яких злочинів взагалі, його належності до кримінальних організацій, що підлягало встановленню за змістом ст. 178 КПК України. Також судом враховано, що саме суб`єктом звернення до суду до матеріалів за клопотання надано протокол допиту свідка, який вказав на опис фізичних характеристик осіб, що у відповідний час вчиняли дії зі знищення їх слідів перцевими балончиками, які за віком, зростом і тілобудовами не відповідають опису підозрюваного.

Натомість підозрюваний двічі самостійно, добровільно виконав обов`язок явки до суду на час його виклику в судове засіданні та у зв`язку із оголошенням перерви в судовому засіданні.

Однак, незважаючи на суперечності щодо реалізації сторонами їх обов`язків щодо доказування обставин за зазначеним клопотанням, судом також враховано ту обставину, що підозрюваний та адвокат не заперечили визначення підозрюваному запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Також важливо зазначити, що в ст. 195 КПК України передбачено застосування електронних засобів контролю, які полягають у закріпленні на тілі підозрюваного, обвинуваченого пристрою, який дає змогу відслідковувати та фіксувати його місцезнаходження. Зазначені засоби застосовуються: 1) слідчим на підставі ухвали слідчого судді, суду про обрання стосовно підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, якою на останнього покладено відповідний обов`язок; 2) працівниками органу Національної поліції на підставі ухвали слідчого судді, суду, якою щодо підозрюваного, обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Застосування засобу контролю належить до стадії виконання ухвали про визначення запобіжного заходу у виді домашнього арешту та здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду, якою щодо підозрюваного, обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Отже підставою для застосування відповідного засобу контролю є сам по собі факт постановлення ухвали щодо підозрюваного про визначення відповідного виду запобіжного заходу, а не дозвіл чи санкція, у формі встановлення відповідного обов`язку підозрюваному.

Таким чином ухвала даного виду дозволяє і не забороняє органу поліції прийняти рішення про використання засобу електронного контролю чи не прийняти таке рішення. Прийняття відповідного рішення органом виконання ухвали гарантовано змістом ст. 195 КПК України.

Тому засіб електронного контролю може бути використано щодо контролю місця знаходження підозрюваного працівниками органу Національної поліції.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

П О С Т А Н О В И В:

клопотання задовольнити частково;

застосувати до ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на строк до 60 діб, до 30 грудня 2019 року включно, заборонивши йому залишати житло за адресою АДРЕСА_2 ;

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки на строк 30/12/2019 включно:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

в іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, а контроль за її виконанням покласти на прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1