Єдиний унікальний номер справи 185/1814/19
Провадження № 1-кп/185/415/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000132 від 17 січня 2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, із вищою освітою, не одруженого, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

14 грудня 2018 року о 15.42 годині ОСОБА_3 прийшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Горького, 145А, де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме 2 чоловічих сумок зі шкірозамінювача.

14 грудня 2018 року о 15.43 годині ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, перебуваючи біля стелажів з шкіряними виробами, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і його дії залишаються ніким не поміченими, шляхом вільного доступу, таємно з товарного стелажу викрав дві чоловічі сумки з шкірозамінювача, заховавши їх під свою куртку, після чого, доводячи свій протиправний умисел до кінця, ОСОБА_3 попрямував до виходу із торгівельної зали вищевказаного магазину, не здійснюючи розрахунок за викрадене майно, минув касові зони магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та вийшов з магазину. Вказаним майном ОСОБА_3 в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 спричинив фізичній особі-підприємцю ОСОБА_6 , яка є власником торгівельного магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » матеріальний збиток на загальну суму 464 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обвинувачений ОСОБА_3 вину в судовому засіданні визнав повністю, щиро кається у вчиненому, пояснив, що дійсно 14 грудня 2018 року прийшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де з товарного стелажу викрав дві чоловічі сумки з шкірозамінника. Матеріальну шкоду він відшкодував у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України просив подальше судове слідство по кримінальному провадженню не проводити.

Представник потерпілої фізичної особи підприємця ОСОБА_6 ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Суд, вислухавши пояснення обвинуваченого, дійшов висновку, що ОСОБА_3 винний у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується за обставин, які вказані вище.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, вислухавши думку учасників судового провадження, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши у обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: раніше не судимий, вчинив злочин середньої тяжкості, з 2016 року перебуває на обліку у КП «Дніпропетровський наркологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради з діагнозом: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, на даний час під клінічним наглядом в умовах замісної підтримувальної терапії», за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшують його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових злочинів.

За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Таким чином, покарання ОСОБА_3 слід призначити в межах санкції статті, за якою він обвинувачується у вигляді штрафу в дохід держави.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових злочинів та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.

Цивільний позов заявлено не було.

Судові витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 43/12.1/79 від 14 лютого 2019 року в сумі 572 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним за ч. 1 ст. 185 КК України, у вигляді штрафу у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) грн. в дохід держави.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирається.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн. на користь держави.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази: CD-диск з відеозаписом з камер відеоспостереження магазину «Аврора» від 14 грудня 2018 року зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1