КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 жовтня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 21.08.2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21.08.2019 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 по 19.10.2019 року включно.
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на час прийняття ухвали не зменшилися, не змінилися і є триваючими. Підозра відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 не безпідставна. Існує ймовірність вчинення обвинуваченими дій з метою здійснення незаконного впливу на потерпілих, свідків. Ризик вчинення нових злочинів з боку всіх обвинувачених є реальним. Обвинувачені підозрюються у вчиненні злочинів, серед яких є особливо тяжкі з високою суспільною небезпечністю та складною формою співучасті. Крім того, тримання під вартою у даному випадку не виходить за межі розумного строку та не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_8 подав в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку тримання під вартою. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, захисник посилається на те, що оскаржувана ухвала суду є незаконною і необґрунтованою, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Зокрема вказує, що обвинувачення ОСОБА_9 є необґрунтованим і ґрунтується на припущеннях. Обвинувачений тримається під вартою більше трьох років, що є порушенням закріплених ч.1 ст. 318 КПК України та практикою ЄСПЛ розумних строків судового розгляду. При цьому судовий розгляд справи не відбувається, суд лише продовжує строк тримання під вартою, сторона обвинувачення доказів винуватості не надає. Жодних правопорушень останній не скоював. Доказів наявності ризиків, визначених ст.177 КПК України, не надано, від слідства він не ухилявся, має поганий стан здоров`я.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки існує ризик вчинення обвинуваченим нових злочинів та ймовірність вчинення ним дій з метою здійснення незаконного впливу на потерпілих, свідків.

Такожсудом першої інстанції враховано тяжкість пред`явленого обвинувачення у вчиненні злочинів, серед яких є особливо тяжкі з високою суспільною небезпечністю та складною формою співучасті.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.
Отже, на думку колегії суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її зміни або скасування немає.
Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 21.08.2019 року, якою обвинуваченому ОСОБА_9 продовжено строк тримання під вартою без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3