Провадження № 11-сс/4808/220/19
Категорія ст.131 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області молодшого радника юстиції ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 липня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 липня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000193 від 29.09.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, про накладення арешту на земельні ділянки кадастрові номери :01:001:1065 площею 0,2332 га, :01:001:1069 площею 0,2244 га, :01:001:1075 площею 0,1739 га, які належить приватному підприємству «Чорногора 1».

В апеляційній скарзі прокурор відділу прокуратури Івано-Франківської області молодшого радника юстиції ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню відповідно до ч.1 ст.409 КПК України з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що упродовж лютого березня 2007 року ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 звернулись до Бистрецької сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області із заявами про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площами відповідно 1,1739 га, 0,2332 га, та 0,2244 га в урочищі «Гапківка». Рішенням Бистрецької сільської ради від 04.03.2007 року їм надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок.

У подальшому, 15.03.2007 року ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 звернулись у відповідні проектні організації з метою виготовлення проектів землеустрою щодо відведення відповідних земельних ділянок.

В ході оформлення даних проектів землеустрою ОСОБА_12 як спеціаліст першої категорії сектору по роботі з органами місцевого самоврядування з питань планування, використання земель Верховинського відділу земельних ресурсів, закріплений за Бистрецькою сільською радою будучи службовою особою, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, всупереч вимогам п. п. 14, 19 Положення про Верховинський відділ земельних ресурсів, діючи в порушення вимог ст. ст. 118, 151 Земельного кодексу України, Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання актів на право приватної власності на землю, договорів на право тимчасового користування землею, не здійснив вихід із спеціалістами ПП «Західземпроект» для встановлення реального місця знаходження та узгодження зовнішніх меж земельних ділянок ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , внаслідок чого проектною організацією було помилково встановлено розташування земельних ділянок, що відводились у власність останніх.

Так, замість урочища «Гапківка» вибрано земельні ділянки в урочищі «Ліщина» та підписано плани встановлених меж земельних ділянок кадастрові номери №:01:001:1075, № :01:001:1065 та №:01:001:1069, на місцях знаходження яких були земельні ділянки з кадастровими номерами № :01:001:0529 та №:01:001:1069, які вже перебували в процесі відведення у власність ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а саме відповідно яких були видані дозвільні документи.

Після погодження вибору місць розташування земельних ділянок, які відводились у власність, у подальшому було виготовлено та затверджено проекти землеустрою та 06.06.2007 року ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 видано державні акти на земельні ділянки.

03 жовтня 2007 року ОСОБА_10 продав земельну ділянку ОСОБА_15 , а 26.10.2007 року ОСОБА_11 та ОСОБА_9 продали земельні ділянки ОСОБА_15 .

Внаслідок злочинної недбалості допущеної ОСОБА_12 . ОСОБА_13 фактично позбавлено права користування та володіння частинами належної йому земельної ділянки, відповідно площами 0,0828 га, вартістю 22 579,56 грн. та 0,0075 вартістю 2 045,25 грн., а ОСОБА_14 фактично позбавлено користування та володіння частиною належної йому земельної ділянки площею 0,0943 га вартістю 25 715,61 грн.

05 липня 2019 року земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:1065 площею 0,2332 га, :01:001:1069 площею 0,2244 га, :01:001:1075 площею 0,1739 розташовані в урочищі «Ліщина» с. Бистрець Верховинського району Івано-Франківської області визнані речовими доказами, оскільки вони є об`єктами кримінально-протиправних дій і набуті кримінально-протиправним шляхом внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

12 липня 2019 року потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 заявили цивільні позови.

Вважає, що з метою недопущення відчуження третім особам вищевказаних земельних ділянок, то на них слід накласти арешти до прийняття рішення у кримінальному провадженні.

Вказує на те, що слідчим суддею істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону України.

Просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на зазначені земельні ділянки та заборонити особисто або через третіх осіб вчиняти будь які дії із вказаними земельними ділянками.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав доводи поданої апеляційної скарги та просив її задовольнити;

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст.170-173 КПК України для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Положеннями ст. 131 КПК України передбачено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст.ст.170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про його арешт.

Відповідно до абз.1 ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Як видно з ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання про накладення арешту на майно, упродовж лютого-березня 2007 року ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також ОСОБА_11 звернулись до Бистрецької сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області із заявами про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площами відповідно 0,1739 га, 0,2332 га та 0,2244 га в урочищі «Гапківка». Рішенням Бистрецької сільської ради від 04.03.2007 їм надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок. 15.03.2007 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 звернулись у проектні організації з метою виготовлення проектів землеустрою щодо відведення відповідних земельних ділянок. В ході оформлення даних проектів землеустрою ОСОБА_12 як спеціаліст першої категорії сектору по роботі з органами місцевого самоврядування з питань планування, використання земель Верховинського відділу земельних ресурсів, закріплений за Бистрецькою сільською радою будучи службовою особою, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, всупереч вимогам п. п. 14, 19 Положення про Верховинський районний відділ земельних ресурсів, діючи в порушення вимог ст.ст. 118, 151 Земельного кодексу України, Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди та договорів оренди землі), затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999, не здійснив вихід із спеціалістами ПП «Західземпроект» для встановлення реального місця знаходження та узгодження зовнішніх меж земельних ділянок ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , внаслідок чого проектною організацією було помилково встановлено розташування земельних ділянок, що відводились у власність останніх. Так, замість урочища «Гапківка» вибрано земельні ділянки в урочищі «Ліщина» та підписано плани встановлених меж земельних ділянок кадастрові номери № :01:001:1075, № :01:001:1065 та № :01:001:1069, на місцях знаходження яких були земельні ділянки з кадастровими номерами № :01:001:0529 та № :01:001:0528, які вже перебували в процесі відведення у власність ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а саме відносно яких були видані всі необхідні дозвільні документи.

Після погодження вибору місць розташування земельних ділянок, які відводились у власність, у подальшому виготовлено та затверджено проекти землеустрою та 06.06.2007 ОСОБА_10 видано державний акт серія ЯД 850518 на право власності на земельну ділянку кадастровий номер № :01:001:1065, ОСОБА_11 видано державний акт серія ЯД 850520 на право власності на земельну ділянку кадастровий номер № :01:001:1069 та ОСОБА_9 видано державний акт серія ЯД 851108 на право власності на земельну ділянку кадастровий номер № :01:001:1075. 3 жовтня 2007 року ОСОБА_10 продав свою земельну ділянку ОСОБА_15 , а 26.10.2007 ОСОБА_11 та ОСОБА_9 продали свої земельні ділянки ОСОБА_15 . Згідно висновку № 4.4-52/18 земельно-технічної експертизи від 20.08.2018 площа накладки земельної ділянки ОСОБА_10 №:01:001:1065 на земельну ділянку ОСОБА_13 №:01:001:0529 становить 0,0828 га вартістю 22 579,56 грн. та земельної ділянки ОСОБА_11 №:01:001:1069 на земельну ділянку ОСОБА_13 №:01:001:0529 становить 0,0075 га, вартістю 2 045,25 грн. Згідно висновку № 4.4-51/18 земельно-технічної експертизи від 20.08.2018 площа накладки земельної ділянки ОСОБА_9 №:01:001:1075 на земельну ділянку ОСОБА_14 №:01:001:0528 становить 0,0943 га, вартістю 25 715,61 грн.

Внаслідок такої недбалості допущеної ОСОБА_12 ОСОБА_13 фактично позбавлено права користування та володіння частинами належної йому земельної ділянки, відповідно площами 0,0828 га, вартістю 22 579,56 гривень та 0,0075 га, вартістю 2 045,25 гривень, а ОСОБА_14 фактично позбавлено права користування та володіння частиною належної йому земельної ділянки площею 0,0943 га, вартістю 25 715,61 гривень. Таким чином ОСОБА_13 та ОСОБА_14 заподіяно матеріальні збитки на загальну суму 50 340,42 гривень, що станом на 2007 рік у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Постановою про визнання предметів та документів речовими доказами від 05.07.2019 року земельні ділянки, розташовані в урочищі «Ліщина» с. Бистрець Верховинського району Івано-Франківської області з кадастровими номерами: №:01:001:1065 площею 0,2332 га, №:01:001:1069 площею 0,2244 га, №:01:001:1075 площею 0,1739 га визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000193, оскільки були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України.

12.07.2019 року потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 заявили цивільні позови.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зі змісту вищевказаного клопотання та матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальне провадження по факту недбалості допущеної ОСОБА_12 , внаслідок якої замість урочища «Гапківка» вибрано земельні ділянки в урочищі «Ліщина» та підписано плани встановлених меж земельних ділянок кадастрові номери №:01:001:1075, № :01:001:1065 та №:01:001:1069, було внесено в реєстр досудових розслідувань ще в 23.10.2013 року.

Разом з тим, питання про накладення арешту на вищевказані земельні ділянки виникло тільки на теперішній час, що викликає сумнів в необхідності вищевказаних заходів забезпечення кримінального провадження.

При цьому, в клопотанні про накладення арешту вказано, що 03 жовтня 2007 року ОСОБА_10 продав земельну ділянку ОСОБА_15 , а 26.10.2007 року ОСОБА_11 та ОСОБА_9 продали земельні ділянки ОСОБА_15 .

Разом з тим, зі змісту клопотання вбачається,що на даний час власником вищевказаних земельних ділянок є приватне підприємство «Чорнгагора1»

В матеріалах клопотання відсутні належним чином оформлені документи, які дають можливість встановити власників вищевказаних земельних ділянок та правові підстави набуття вищевказаних земельних ділянок у власність .

Відсутність таких даних не дозволяє суду проінформувати власника земельних ділянок про наявність клопотання в якому ставиться питання про істотне обмеження його права на розпорядження належним йому майном.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що необхідність накладення арешту на земельні ділянки обґрунтовується тим, що 12.07.2019 року потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 заявили цивільні позови.

Однак, органом досудового розслідування не надані суду належним чином завірені копії вищевказаних позовів, що не дозволяє суду переконатися в наявності вищевказаних позовів та дослідити їх.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що апеляція прокурора ОСОБА_7 подана з істотним пропуском строку на апеляційне оскарження без відповідного клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Зі змісту пояснень прокурора ОСОБА_7 вбачається, що він не приймав участь у розгляді клопотання про накладення арешту на земельні ділянки , оскільки перебував у відпустці до 30.07.2019 року.

Зі змісту матеріалів кримінального провадження вбачається , що клопотання про арешт майна було подано прокурором відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_8 , який з апеляційною скаргою не звертався.

Враховуючи наведене . колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що орган досудового розслідування не позбавлений права повторно звернутися до місцевого суду з обґрунтованим клопотанням про накладення арешту на земельні ділянки.

Керуючись ст. ст. 170, 173, 376, 405, 407, 412, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області молодшого радника юстиції ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 липня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3