Справа №:755/6625/17
Провадження №: 1-кп/755/1270/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" серпня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.01.2017 року за № 0000714 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого ФОП, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ

З Київського апеляційного суду до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов для розгляду обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.309 КК України, який ухвалою від 29.07.2019 року призначений до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані вимоги кримінального процесуального закону та обвинувальний акт складено з дотриманням вимог ст. 291 КПК України, крім того, зазначив про відсутність підстав для закриття кримінального провадження чи повернення обвинувального акту.

Захисник та обвинувачений просили призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду. Обвинувачений ОСОБА_3 додав, що обсяг сформованого обвинувачення викладено не конкретизовано.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до наступного.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Норми КПК України покладають на суд обов`язок роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення (ст. 348 КПК України), а потерпілому надає право підтримувати обвинувачення у випадку відмови прокурора від державного обвинувачення, а також ряд інших прав, безпосередньо пов`язаних з обвинуваченням (ст.56 КПК України).

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьєта Сассі проти Франції», п.52).

Таким чином, висунуте особі обвинувачення повинно бути зрозумілим як сторонам кримінального провадження, так і суду.

Відповідно до п.13. ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом.

Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту згідно ст.377 КПК України, суд першої інстанції здійснює судовий розгляд.

Дослідженням змісту обвинувального акту, були встановлені певні недоліки, які ускладнюють подальше розуміння сторонам кримінального провадження і суду конкретного змісту цього обвинувачення та унеможливлюють подальше призначення обвинувального акту до судового розгляду.

П. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначає, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення; правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»); формулювання обвинувачення.

При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Таким чином, особа, якій висунуте обвинувачення, повинна бути детально поінформована про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які ніби-то мали місце і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.309 КК України.

Диспозицією ч. 3 ст. 309 КК України визначено відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту з залученням неповнолітнього, а також якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги в особливо великих розмірах.

Так прокурор підсумовуючи сформоване обвинувачення у обвинувальному акті зазначає, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке сторона обвинувачення кваліфікує за ч. 3 ст. 309 КК України, тобто, незаконне зберігання психотропної речовини, без мети збуту, у особливо великих розмірах.

В обвинувальному акті, у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначено, зокрема, що «в жовтні 2016 року невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, при невстановлених досудовим розслідування обставинах, за дозволом користувача гаражного приміщення №№ НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Черемшини, 1, дачний кооператив «Дачний2», розмістила предмети з нашаруваннями психотропної речовини амфетамін загальною масою 0,032 г, електронні ваги з нашаруваннями психотропної речовини амфетамін масою 0,0009 г, психотропну речовину, яка знаходилась у дев`яти пакетах загальною масою 35,466 г з метою подальшого збуту.

В подальшому, в листопаді 2016 року ОСОБА_3 , знаходячись в гаражному приміщенні №№ НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Черемшини, 1, дачний кооператив «Дачний2» разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, помітив, як останній виготовляє психотропну речовину амфетамін, з метою подальшого збуту, що вказує на обізнаність ОСОБА_3 на те, що він знав про наявність в гаражному приміщенні №№ НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Черемшини, 1, дачний кооператив «Дачний2» психотропної речовини та не завадив вчиненню кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу психотропних речовин.

Так, 18 січня 2017 року працівниками поліції в гаражному приміщенні №№ НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Черемшини, 1, дачний кооператив «Дачний2» був виявлений ОСОБА_3 .. Після чого 18 січня 2017 року в період часу з 21 години 35 хвилин по 22 годину 00 хвилин за адресою: м. Київ, вул. Черемшини, 1 дачний кооператив «Дачний2» в гаражному приміщенні №№ НОМЕР_1 було проведено огляд місця події, під час якого виявлено та вилучено електронні ваги з нашаруваннями психотропної речовини амфетамін масою 0,0009 г, ганчірку блакитного кольору з порошкоподібною речовиною білого кольору що збита в грудки в середині, поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору в середині, поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною рожевого кольору, 8 (вісім) поліетиленових пакетів з речовиною білого кольору всередині (зібрана в грудки), з психотропною речовиною амфетамін загальною масою 35,466 г, дві пластикові ємності з залишками психотропної речовини амфетамін загальною масою 0,032 г, які ОСОБА_3 зберігав в гаражному приміщенні №№ НОМЕР_1 , за адресою: м. Київ, вул. Черемшини, 1 дачний кооператив «Дачний2», без мети збуту».

На думку суду прокурором при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та пред`явлення обвинувачення ОСОБА_3 за ч.3 ст.309 КК України, допущено формулювання обвинувачення, що є іншим обсягом об`єктивної сторони злочину, ніж той що йому інкримінований. Так у обвинувальному акті зазначено, що « ОСОБА_3 помітив, як невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження виготовляє психотропну речовину амфетамін, з метою подальшого збуту, що вказує на обізнаність ОСОБА_3 на те, що він знав про наявність в гаражному приміщенні №№ НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Черемшини, 1, дачний кооператив «Дачний2» психотропної речовини та не завадив вчиненню кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу психотропних речовин», що свідчить про те, що ОСОБА_3 у даному випадку є пособником у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 27 КК України, пособником є особа, яка порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяла вчиненню злочину іншими співучасниками, а також особа, яка заздалегідь обіцяла переховати злочинця, знаряддя чи засоби вчинення злочину, сліди злочину чи предмети, здобуті злочинним шляхом, придбати чи збути такі предмети, або іншим чином сприяти приховуванню злочину.

Однак у даному випадку зазначеним діям ОСОБА_3 органами досудового розслідування не було надано додаткової правової оцінки з урахуванням положень ст. 27 КК України.

З об`єктивної сторони пособництво може виражатися не лише в діях, а й у бездіяльності. За характером дій воно поділяється на інтелектуальне та фізичне. Інтелектуальним є пособництво, яке виражається у наданні порад та вказівок щодо вчинення злочину, а також висловленні заздалегідь обіцянки переховувати злочинця, знаряддя чи засоби злочину, сліди злочину чи предмети, здобуті злочинним шляхом, придбати чи збути такі предмети, іншим чином сприяти у приховуванні злочину. Фізичне пособництво полягає у наданні засобів чи знарядь вчинення злочину або усуненні перешкод.

Якщо надання засобів чи знарядь злочину, усунення перешкод чи інші насильницькі дії містять склад іншого самостійного складу злочину, вони потребують додаткової правової оцінки за відповідною статтею Особливої частини КК.

Крім того, як видно з формулювання обвинувачення та подальшої правової кваліфікацій дій обвинуваченого за ч.3 ст. 309 КК України, не знайшло свого відображення, з якою метою було здійснене незаконне зберігання психотропної речовини у особливо великих розмірах, що є необхідним та можливим для кваліфікації дій особи за ст. 309 КК України, яка обов`язково передбачає мету зберігання, зокрема психотропної речовини, оскільки без встановлення та відображення мети, по суті дії особи не містять складу злочину.

У той час деталі вчинення кримінального правопорушення, а також надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення відіграють важливу роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Відповідно до рішень Європейського Суду від 24 квітня 2008 року (справа «Жогло проти України») та від 26 березня 1996 року (справа «Дурсон проти Нідерландів») усі докази зазвичай повинні бути представлені у відкритому судовому засіданні в присутності підсудного для забезпечення можливості надати аргументи у відповідь, оскільки обвинувачення не повинно ґрунтуватись виключно чи вирішальною мірою на тих показаннях, які сторона захисту не могла оскаржити.

Указане, в своїй сукупності, свідчить, що даний обвинувальний акт містить не коректну фабулу обвинувачення, яка виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, та її юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення), тобто правову модель злочину.

Натомість, міжнародні стандарти у галузі, судочинства послідовно стверджують про неприпустимість нехтування правом, на справедливий судовий розгляд.

Також при дослідженні даного обвинувального акту судом було встановлено, що фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, у ньому викладені не повно та містять суттєві розбіжності. Згідно обвинувачення у ОСОБА_3 було вилучено електронні ваги з нашаруваннями психотропної речовини амфетамін масою 0,0009 г, ганчірку блакитного кольору з порошкоподібною речовиною білого кольору що збита в грудки в середині, поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору в середині, поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною рожевого кольору, 8 (вісім) поліетиленових пакетів з речовиною білого кольору всередині (зібрана в грудки), з психотропною речовиною амфетамін загальною масою 35,466 г, дві пластикові ємності з залишками психотропної речовини амфетамін загальною масою 0,032 г., а всього згідно з розрахунків суду 35, 4989 г., проте в подальшому в обвинуваченні фігурує загальна маса вилученої психотропної речовини 35,4948 г.

При формулюванні обвинувачення, прокурор у обвинувальному акті повинен конкретно навести доведені данні про подію (час, місце, спосіб) кримінальних правопорушень, форму вини, мотив і мету його вчинення, по кожній інкримінованій дії.

Однак прокурор формулюючи обвинувачення цього не зробив.

Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24 жовтня 2003 року № 8 суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення.

При цьому, суд приймає до уваги вимоги положень ст. 22 КПК України, відповідно до яких функцією суду є лише розгляд справи, під час якого він лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, і недопустимим є покладення на суд функцій, які властиві органам досудового розслідування та державного обвинувачення.

Також, відповідно до ст. 337 КПК України, суд не вправі, за результатами судового розгляду, змінити обвинувачення на таке, що істотно відрізняється від пред`явленого, а також, не вправі за власною ініціативою в будь-який спосіб поставити питання про таку зміну. Недодержання судом зазначених вимог кримінально-процесуального закону, є порушенням права на захист.

Разом з тим, зміна правової кваліфікації та / або обсягу обвинувачення прокурором відповідно до положень ст. 338 КПК України можлива виключно в разі встановлення під час судового розгляду саме нових фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, і така зміна неприпустима в разі допущених при обвинуваченні особи суперечностей чи неповноти, а тим більше описок.

Також, кримінально-процесуальний закон не містить положення про обов`язок суду чекати, коли прокурор скористається своїм правом на зміну обвинувачення в суді, а також і права суду пропонувати або примушувати прокурора змінити обвинувачення.

Серед іншого також слід відмітити, що як видно з обвинувального акта, відомості про дане кримінальне провадження внесено до ЄРДР 19 січня 2017 року, що, відповідно до вимог ст. 214 КПК України, є початком досудового розслідування. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Водночас, як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування, ще до внесення відомостей до ЄРДР, слідчий здійснював досудове розслідування, зокрема 18 січня 2019 року було проведено огляд місця події.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, що унеможливлює призначення його до судового розгляду, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору як такий, що не відповідає КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-2, 7-29, 128, 314-318, 369-372, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ

Обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування із долученими матеріалами в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.01.2017 року за № 0000714 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.309 КК України - повернути прокурору для усунення виявлених судом недоліків та виконання вимог Кримінального процесуального Кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 7-ми днів з дня її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 08 год. 00 хв. 09.08.2019 року.

Суддя