печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання заступника начальника Департаменту начальника управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України ОСОБА_3 про арешт майна, -
В С Т А Н О В И В:
В провадження слідчого судді надійшло начальника Департаменту начальника управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0001371 від 05.10.2017 року.
З наданих в обґрунтування клопотання матеріалів вбачається, що Головним слідчим управлінням НП України розслідується кримінальне провадження № 0001371 за фактами вербування людей на території України та переміщення останніх за кордон, з метою експлуатації у формі втягнення у злочинну діяльність на території інших держав, вчиненого організованою групою, а також шахрайства вчиненого організованою групою, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 149, ч. 4 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , не пізніше вересня 2015 року у невстановлений час та у невстановленому місці, діючи умисно з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення за рахунок одержання кримінальних прибутків, керуючись метою вчинення злочинів, спрямованих на порушення конституційних прав людини особисту волю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вступив у злочинну змову з невстановленими особами, з якими домовився займатись вербуванням, переміщенням через кордон людей з метою їх подальшої експлуатації у формі втягнення у злочинну діяльність на території Турецької Республіки, Італійської республіки та Грецької Республіки, пов`язаної з перевезенням морем нелегальних мігрантів.
ОСОБА_4 16.08.2019 о 11.30 год. затримано в прядку ст. 208 КПК України після чого о 14.00 год. повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України.
В подальшому співмешканка ОСОБА_4 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно видала мобільний телефон IPHONE 6+ ІМЕІ НОМЕР_1 , на якому зберігаються відомості, про виготовлення підроблених документів, фотокартки та документи завербованих осіб.
Враховуючи вище вказане, вилучений мобільний телефон у ОСОБА_5 має важливе значення у кримінальному провадженні, оскільки він був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
В судове засідання прокурор не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд клопотання за його відсутністю, на задоволенні клопотання наполягає.
Слідчий суддя, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна визнав можливим розгляд клопотання здійснювати без повідомлення власника майна.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Враховуючи вищевикладене з метою збереження речових доказів слідчий суддя вважає за можливе задовольнити вказане клопотання.
На підставі викладеного і керуючись ст. 107, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В АЛ И В:
Клопотання - задовольнити.
Накласти арешт на мобільний телефон IPHONE 6+ ІМЕІ НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1