Код суду 233 Справа № 233/4007/19
Вирок
Іменем України
18 листопада 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 (відеоконференція),
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, Калузького району, м. Боровськ, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, утриманців не має, військовослужбовця військової служби за контрактом, обіймає посаду сапера інженерного батальйону військової частини НОМЕР_1 та 18 березня 2019 року був відряджений до окремого розпорядження до військової частини НОМЕР_2 на посаду сапера відділення підвозу засобів інженерного озброєння взводу інженерних загороджень інженерно - саперної роти групи інженерного забезпечення військової частини в якості сапера відділення підвозу засобів інженерного озброєння взводу інженерних загороджень інженерно - саперної роти групи інженерного забезпечення військової частини, у військовому званні «солдат», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,
Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.
На підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 1126-VII, в Україні з 18 березня 2014 року розпочався особливий період, який діє по даний час.
17 серпня 2017 року ОСОБА_4 був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 , надалі відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 зарахований до списків особового складу вказаної військової частини та 18 березня 2019 року відповідно до наказу № 59 командира військової частини НОМЕР_1 був відряджений до окремого розпорядження до військової частини НОМЕР_2 .
Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.
Проте, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби.
27 травня 2019 року сапер відділення підвозу засобів інженерного озброєння взводу інженерних загороджень інженерно - саперної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_4 самовільно, з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків військової служби, залишив розташування військової частини НОМЕР_2 , яка знаходилась за адресою: АДРЕСА_3 .
Незаконно перебуваючи поза місцем несення служби солдат ОСОБА_4 проводив час вільно, на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Протягом всього часу незаконного перебування за межами військової частини НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_4 переховувався від правоохоронних органів та приховував від оточуючих свою належність до Збройних Сил України. Крім того, усвідомлюючи всю протиправність своїх дій та маючи можливість повернутися на місце служби, останній ніяких заходів для цього не вживав.
20 червня 2019 року солдат ОСОБА_4 добровільно з`явився до військової прокуратури Донецького гарнізону.
Обвинувачений ОСОБА_4 пояснив суду, що дійсно 17 серпня 2017 року був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 , надалі відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 зарахований до списків особового складу вказаної військової частини та 18 березня 2019 року відповідно до наказу №59 командира військової частини НОМЕР_1 був відряджений до окремого розпорядження до військової частини НОМЕР_2 . 27 травня 2019 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , яка знаходилась за адресою: АДРЕСА_3 . Вільний час проводив на власний розсуд. 20 червня 2019 року добровільно з`явився до військової прокуратури Донецького гарнізону.
Свою вину обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю, погодившись із усіма обставинами скоєного кримінального правопорушення. Щиро каявся та вказав на намір стати на шлях виправлення із запобіганням в подальшому вчиняти подібне та й інші кримінальні правопорушення. Просив суд не призначати йому сурового покарання..
Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.4 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини (військовослужбовцем, крім строкової служби), вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого за висновком якої рівень ризику вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінується як середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе, та не становити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб).
При призначенні покарання, обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, данні про особу винного, який вважається особою, що не має судимості, до адміністративної відповідальності протягом року не притягався, не одружений, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, має адресу реєстрації та місце мешкання, проходить службу у військовій частині, за місцем служби характеризується негативно, за місцем мешкання має позитивну характеристику, на обліку в диспансерних установах охорони здоров`я на час винесення вироку не перебуває, вину визнав у повному обсязі, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Як обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд враховує його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відсутні.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
На підставі викладеного суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливо при призначенні йому покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції ч.4 ст. 407 КК України, оскільки саме це покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи відомості досудової доповіді, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що його обтяжує, вивчивши інформацію про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його критичного ставлення до скоєного, що свідчить про наміри стати на шлях виправлення та перевиховання, і дають підстави вважати, що можливість соціальної реабілітації не втрачена, і виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання, суд приходить до висновку про можливість застосування відносно ОСОБА_4 положень ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з іспитовим строком з покладенням на нього обов`язків, передбачених у ст. 76 КК України.
Цивільний позов не заявлено.
Відомості про речові докази не надано.
Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило та суд не знаходить підстав для його застосування.
Керуючись ч.3 ст. 349, ст.ст. 368, 370 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.407 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік та з покладенням на нього відповідно до ст.76 КК України обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Підстав для обрання запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 не вбачається.
Нагляд за ОСОБА_4 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем проживання засудженого.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення,а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя ОСОБА_1