490/8382/17 18.11.2019
н/п 1-кп/490/909/2017
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/8382/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003368 від 30 липня 2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миколаєві, є громадянином України, має базову загальну середню освіту, неодружений (цивільний шлюб), має на утриманні малолітню дитину 2015 року народження, офіційно не працює, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Зелений Гай, Вітовського (Жовтневого) району, Миколаївської області, є громадянином України, має повну загальну середню освіту, неодружений, має на утриманні малолітню дитину 2013 року народження, офіційно не працює, є інвалідом дитинства 3 групи, раніше судимий: 23.11.2015 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 роки, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

29.07.2017 року приблизно о 23:00 годині, ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 знаходились у дворі будинку АДРЕСА_3 , де у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виник спільний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, а саме майном ОСОБА_6 із застосуванням ножа.

Так, ОСОБА_4 , реалізовуючи виниклий спільний умисел, наказав ОСОБА_6 сісти на лавку, а ОСОБА_3 сів поруч із ОСОБА_6 , дістав з кишені ніж і приклав його лезом до шиї останнього. В цей час, ОСОБА_4 поклав руку на плечі останнього, утримуючи його таким чином у положенні сидячи, після чого, іншою рукою дістав з правої кишені брюк ОСОБА_6 його мобільний телефон "Meizu M 3 Note" imei: НОМЕР_1 , вартістю 3900 гривень.

Після цього, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 3900 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, не визнав, проти дачі показів, посилаючись на ст.63 Конституції України, відмовився.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, не визнав, проти дачі показів, посилаючись на ст.63 Конституції України, відмовився.

Незважаючи на не визнання обвинуваченими своєї провини у вчиненому злочині, їх вина підтверджується показаннями допитаного потерпілого та іншими матеріалами кримінального провадження.

Зокрема, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що раніше він не був знайомий з обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .. 29.07.2017 року він разом зі своєю дівчиною ОСОБА_9 поїхали на вул.Соборну (Радянську) в м.Миколаєві, де мали зустрітись із ОСОБА_10 та поговорити із останньою з приводу повернення мобільного телефону ОСОБА_9 .. Приїхавши на місце, їх зустріла ОСОБА_10 , яка була разом із ОСОБА_11 .. Після цього, вони запропонували йому та ОСОБА_9 пройти разом із ними у двір будинку АДРЕСА_3 , де вже знаходились ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .. Це було приблизно о 22:00-23:00 годині, але більш точного часу вже не пам`ятає. Потім, ОСОБА_10 вказала йому на ОСОБА_4 , з яким необхідно було говорити, і він разом з ОСОБА_4 відійшли в сторону щоб поговорити. У зв`язку з тим, що розмова між ними не склалася, ОСОБА_4 запропонував йому повернутись до всіх та присісти на лавку. Він разом з ОСОБА_4 присіли на лавку і до них підсів ОСОБА_3 , який дістав зі своєї кишені ніж та приставив до його горла. В цей час, ОСОБА_4 поклав на його плече свою руку, утримуючи його таким чином у положенні сидячи. При цьому, він не міг просто встати з лавки та залишити місце події. Даний ніж за загальним характеристиками був схожий на кнопковий зі сріблястим лезом, однак більш детально не може його описати. Він сприймав протиправні дії ОСОБА_4 та ОСОБА_3 як реальну загрозу своєму життю. Разом з тим, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 сиділи на сусідній лавці на відстані біля 1,5 метри від них та дивились у їхню сторону. Після цього, вони спитали чи є у нього щось цінне або гроші, на що він відповів їм відмовою, але хто саме з обвинувачених задавав йому це питання, вже не пам`ятає. Потім, ОСОБА_4 промацав кишені його джинс та дістав з однієї з кишень мобільний телефон "Meizu M 3 Note". Після цього, ОСОБА_4 грубим тоном почав вимагати назвати йому пароль, на що він погодився та назвав йому пароль до телефону. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ще щось говорили, але він вже не пам`ятає, що саме. Потім, ОСОБА_3 забрав свій ніж від його горла, склав його руками та поклав до своєї кишені. Після цього, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 всі разом пішли з місця події, а він залишився із ОСОБА_9 .. Приблизно через хвилин 5-10, він зателефонував на номер "102" і хвилин через 10 на місце приїхали співробітники поліції. Він був присутній під час проведення працівниками поліції огляду місця події, за результатами проведення якого було складено протокол, який він нібито підписував, але точно вже не пам`ятає. Він звернувся із відповідною заявою до відділу поліції, яку написав власноруч, і його було допитано в якості потерпілого. Також, він був присутній під час проведення допиту ОСОБА_9 в якості свідка. Після даних подій, слідчий проводив із ним впізнання по фотографіям, оскільки він перебував у шоковому стані та не бажав проводити впізнання обвинувачених вживу. Крім того, слідчий проводив із ним слідчий експеримент, під час якого ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не були присутніми, та за результатами проведення якого було складено протокол. Зі слів слідчого йому стало відомо про те, що викрадений мобільний телефон знаходиться у ломбарді. Він разом зі слідчим їздили до ломбарду, де він впізнав свій мобільний телефон за зовнішніми характеристиками, набирав пароль до телефону та за власним бажанням викупив його із ломбарду, оскільки йому потрібен був мобільний зв`язок. Після цього, слідчий у його присутності та понятих проводив огляд телефону і він писав заяву про те, що мобільний телефон буде знаходитись у нього, а в разі необхідності, він надасть його слідчому.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є її знайомими, а потерпілого ОСОБА_6 і свідка ОСОБА_9 до вказаних подій вона не знала. У день вказаних подій у вечірній час, більш точної дати та часу вже не пам`ятає, вона зустрілась із ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , з якими вони знаходились в районі вул.Соборної (Радянської) в м.Миколаєві. Потім, вони з ОСОБА_10 зустріли потерпілого ОСОБА_6 та ОСОБА_9 .. Знаходячись у дворі будинку, більш точної адреси вже не пам`ятає, ОСОБА_6 присів на лавку, поруч з яким сіли ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .. При цьому, ОСОБА_4 не говорив ОСОБА_6 щоби той сів на лавку. Коли вони сіли на лавку, ОСОБА_3 поклав свою руку на плече ОСОБА_6 .. В цей час, вона сиділа на сусідній лавці на відстані біля 3 метрів від ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , однак про що розмовляв потерпілий з обвинуваченими вона не чула. Також, ніяких погроз від обвинувачених на адресу потерпілого вона не чула. Вона бачила, як ОСОБА_6 самостійно віддав свій мобільний телефон ОСОБА_3 , при цьому ніякого ножа у ОСОБА_3 чи ОСОБА_4 вона не бачила. Після цього, вона, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_10 пішли з місця події. Також, зазначила, що дані події вона пам`ятає смутно. На час проведення слідчого експерименту за її участю, вона була неповнолітньою, і дана слідча дія проводилась у відсутність її законного представника, педагога або психолога та лікаря.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0003368, 30.07.2017 року за заявою громадянина ОСОБА_6 були внесені відомості до вказаного реєстру про те, що 29.07.2017 року близько 23:00 години невстановлені особи, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 напали на ОСОБА_6 і з погрозою застосування ножа відкрито заволоділи його мобільним телефоном "Meizu M 3", вартістю 3900 гривень; повідомлення про підозру по даному кримінальному провадженню пред`явлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ..

Відповідно до копії гарантійного талону магазину "Цитрус", розташованого за адресою: м.Миколаїв, пр.Центральний (Леніна), 69, покупцем мобільного телефону M3 Note 16GB gray Meizu, з серійним номером виробу - 60903, є ОСОБА_12 , яка є матір`ю потерпілого ОСОБА_6 ..

Згідно копії чеку магазину "Цитрус" від 26.12.2016 року за №41304, вартість мобільного телефону M3 Note 16GB gray Meizu, з серійним номером виробу - 60903, складає 3900 гривень.

Згідно протоколу огляду місця події від 30.07.2017 року, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_6 , місцем вчинення злочину є ділянка місцевості біля будинку №71-А, що розташований по пр.Центральному в м.Миколаєві. На майданчику біля вказаного будинку наявна дерев`яна лавка, при огляді якої видимих слідів злочину не виявлено.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.07.2017 року, потерпілий ОСОБА_6 у присутності двох понятих, яким були роз`яснені їх права та обов`язки, які підтвердили даний факт своїми підписами, впізнав ОСОБА_3 за загальними рисами його обличчя, і вказав на нього, як на особу, яка 29.07.2017 року о 23:00 годині у дворі будинку АДРЕСА_3 приставляв до його горла ніж, поки інший хлопець відбирав у нього мобільний телефон.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.07.2017 року, потерпілий ОСОБА_6 у присутності двох понятих, яким були роз`яснені їх права та обов`язки, які підтвердили даний факт своїми підписами, впізнав ОСОБА_4 за загальними рисами його обличчя, і вказав на нього, як на особу, яка 29.07.2017 року о 23:00 годині у дворі будинку АДРЕСА_3 безпосередньо відбирала у нього мобільний телефон, поки інший хлопець на ім`я ОСОБА_13 тримав біля його горла ніж.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.07.2017 року, свідок ОСОБА_9 у присутності двох понятих, яким були роз`яснені їх права та обов`язки, які підтвердили даний факт своїми підписами, впізнала ОСОБА_4 за загальними рисами його обличчя, і вказала на нього, як на особу, яка 29.07.2017 року о 23:00 годині у дворі будинку АДРЕСА_3 безпосередньо відбирала у ОСОБА_6 мобільний телефон, поки інший хлопець на ім`я ОСОБА_13 тримав біля його горла ніж.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.07.2017 року, свідок ОСОБА_9 у присутності двох понятих, яким були роз`яснені їх права та обов`язки, які підтвердили даний факт своїми підписами, впізнала ОСОБА_3 за загальними рисами його обличчя, і вказала на нього, як на особу, яка 29.07.2017 року о 23:00 годині у дворі будинку АДРЕСА_3 погрожувала ОСОБА_6 ножем, поки інший хлопець відбирав у нього його мобільний телефон.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 31.07.2017 року із ілюстративною таблицею до нього, підозрюваний ОСОБА_3 в присутності двох понятих та захисника ОСОБА_14 , яким були роз`яснені їх права та обов`язки, які підтвердили даний факт своїми підписами, розповів та показав події, які мали місце 29.07.2017 року близько 23:00 години у дворі будинку АДРЕСА_3 за його участю, підозрюваного ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_6 ..

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 01.08.2017 року із ілюстративною таблицею до нього, потерпілий ОСОБА_6 в присутності двох понятих, яким були роз`яснені їх права та обов`язки, які підтвердили даний факт своїми підписами, розповів та показав події, які мали місце 29.07.2017 року близько 23:00 години у дворі будинку АДРЕСА_3 за його участю, підозрюваних ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ..

Відповідно до заяви потерпілого ОСОБА_6 від 07.08.2017 року, останнім було надано слідчому для огляду його мобільний телефон "Meizu M3 Note" іmei: НОМЕР_1 , яким 29.07.2017 року відкрито, із погрозою застосування насилля, яке є небезпечним для життя, заволоділи двоє осіб. Вказаний мобільний телефон він самостійно викупив з відділення ломбарду "Капітал" за адресою: м.Миколаїв, пр.Центральний, 141, де він був закладений 29.07.2017 року ОСОБА_3 ..

Згідно протоколу огляду предметів від 07.08.2017 року із фототаблицею до нього, предметом огляду є мобільний телефон "Meizu" imei: НОМЕР_1 , який було добровільно видано потерпілим ОСОБА_6 07.08.2017 року.

Досліджені в судовому засіданні докази логічні, послідовні, не містять протиріч, переконливі, як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку.

Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування, схожих, неоспорюваних, чітких і узгоджених між собою презумпцій факту.

Судом не встановлено таких обставин, які ставили б під сумнів показання допитаного в судовому засіданні потерпілого, так само не надано суду доказів, що їх спростовують.

Зокрема, під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що потерпілий, який був допитаний судом під присягою, з будь-яких причин обмовив чи міг обмовити обвинувачених у зазначеному злочині.

Разом з тим, суд не може прийняти доводи сторони захисту щодо розбіжностей в показах свідка ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_6 , оскільки, на думку суду, дані розбіжності ніяким чином не впливають на правильне вирішення даної справи, а є лише наслідком суб`єктивного сприйняття та передачі свідком отриманої інформації, та звичайно не можна залишити поза увагою великий проміжок часу, який сплив від дати події 29.07.2017 року та допиту останньої в суді 18.03.2019 року. Додатково слід зазначити, що в судовому засіданні вказаний свідок зазначала, що вона не чула, про що розмовляли обвинувачені та потерпілий, а також те, що дані події пам`ятає смутно. Однак, переконливо стверджувала, що обвинувачені потерпілому погроз не висловлювали та ніякого ножа вона не бачила.

З огляду на вказані обставини, судом критично оцінюються покази свідка ОСОБА_11 , оскільки вона перебувала у дружніх стосунках з обвинуваченими, тому її покази є суб`єктивними та розцінюються як спосіб захисту ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з метою створення можливості уникнути останніми відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Крім того, не заслуговують на увагу твердження сторони захисту з приводу неповноти судового розгляду у зв`язку із не проведенням допиту інших свідків по справі, а саме ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , виходячи з наступного.

Так, згідно ст.327 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом свідок, заслухавши думку учасників судового провадження, суд після допиту інших присутніх свідків призначає нове судове засідання і вживає заходів для його прибуття. Суд також має право постановити ухвалу про привід свідка та/або ухвалу про накладення на нього грошового стягнення у випадках та в порядку, передбачених главами 11 та 12 цього Кодексу. Прибуття в суд свідка забезпечується стороною кримінального провадження, яка заявила клопотання про його виклик. Суд сприяє сторонам кримінального провадження у забезпеченні явки зазначених осіб шляхом здійснення судового виклику.

Суд, на виконання вищевказаної норми КПК України, тривалий час сприяв стороні обвинувачення у виклику свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 шляхом направлення повісток за місцем їх проживання із рекомендованим повідомленням про вручення відправлення, а також за клопотаннями сторони обвинувачення та захисту, шляхом постановлення ухвали про примусовий привід вказаних свідків, який залишився не виконаний, та ухвали про накладення грошового стягнення на свідка. У зв`язку з чим, судом було вжито вичерпних заходів з метою забезпечення явки свідків у судове засідання для проведення їх допиту по обставинам даного кримінального провадження.

Крім цього, суд не приймає посилання сторони обвинувачення на копію відповіді на запит Повного товариства "Климчук і компанія "Ломбард Капитал" від 01.08.2017 року за вих. №1878/17-ю щодо отримання 30.07.2017 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в ломбарді за адресою: АДРЕСА_4 , фінансового кредиту в розмірі 1600,00 гривень під заклад мобільного телефону "Meizu M3 Note M681113", як на доказ у вказаному кримінальному провадженні, виходячи з наступного.

Як вбачається з копії вказаного листа, відповідь на вказаний запит була надана представником Повного товариства "Климчук і компанія "Ломбард Капитал" на запит Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області від 31.07.2017 року за №17/251 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002063 від 24.04.2017 року.

Відповідно до ст.85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

З урахуванням зазначеного вище, а також того, що предметом судового розгляду є обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003368 від 30.07.2017 року, суд приходить до переконання, що копія відповіді на запит Повного товариства "Климчук і компанія "Ломбард Капитал" від 01.08.2017 року за вих. №1878/17-ю у кримінальному провадженні за №0002063 від 24.04.2017 року є неналежним доказом.

Крім того, з огляду на встановлені обставини, не заслуговують на увагу та є безпідставними клопотання захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання ряду документів неналежними доказами.

Так, ч.2 ст.1 КПК України встановлено, що кримінальне процесуальне законодавство складається з відповідних положень Конституції, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою, цього Кодексу та інших законів.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 20.10.2011 року №12рп/2011 (справа №1-31/2011), положення ст.62 Конституції України спрямовані на забезпечення прав і свобод людини і громадянина, а саме: обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто обвинувачення в скоєнні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних у результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом, а також одержаних шляхом учинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання й фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом України "Про оперативно-розшукову діяльність", особою, не уповноваженою на таку діяльність.

У вказаному рішенні Конституційний Суд зазначив, що визнаватися допустимими й використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Згідно ч.1 ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Європейський Суд з прав людини у рішенні "Перес проти Франції" від 12.02.2004 року вказав, що дія статті 6 Конвенції (право на справедливий суд) полягає і в тому, щоб серед іншого зобов`язати суд провести належне дослідження зауважень, доводів і доказів, представлених сторонами по справі, неупереджено вирішуючи питання про їх належність до справи.

З приводу посилання сторони захисту на недопустимість протоколу огляду місця події від 30.07.2017 року, оскільки у протоколі є вільні місця для допису, у ньому не зазначено місця його складення, відсутній підпис потерпілого, додаток до протоколу (фототаблиця) не підписаний слідчим та не зазначена інформація про використання фотоапарату, суд приходить до наступного.

Так, в протоколі огляду місця події від 30.07.2017 року зазначено місце його складання "місто Миколаїв" та в графі "проведеним оглядом встановлено" зазначено, що: "огляду підлягає ділянка місцевості на майданчику біля будинку 71 А по пр.Центральний", що спростовує вищевказані твердження сторони захисту.

Даний протокол було складено за участю потерпілого ОСОБА_6 , про що останній підтвердив в судовому засіданні під час надання своїх показів, однак підпис останнього в протоколі відсутній. Крім цього, до протоколу долучено фототаблицю з 4 зображень, яка слідчим не підписана.

Оскільки, підставою для визнання зазначеного доказу недопустимим є якість змісту документу, складеного у ході процесуальних дій, а не порушення вимог процесуальної форми їх призначення чи проведення, суд приходить до висновку, що таке твердження сторони захисту є необґрунтованим та безпідставним.

З приводу посилання сторони захисту на порушення вимог КПК України при складенні протоколів пред`явлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 для впізнання за фотознімками від 30.07.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_9 , оскільки дані протоколи та довідки до них були підписані різними слідчими, фотокартки не були прошиті та опечатані і є поганої якості, суд зазначає наступне.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0003368 від 30.07.2017 року, досудове розслідування по даному кримінальному провадженню здійснювалось групою слідчих Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, до складу якої входили слідчі: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ..

З досліджених протоколів впізнання за фотознімками від 30.07.2017 року вбачається, що протоколи були підписані слідчим Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_16 , а довідки до вказаних протоколів підписані слідчим ОСОБА_15 ..

Враховуючи вказані обставини, суд зазначає, що твердження сторони захисту щодо відсутності повноважень у слідчого ОСОБА_16 на проведення зазначених процесуальних дій є безпідставними та необґрунтованими.

З приводу доводів сторони захисту щодо визнання недопустимим доказом протоколу слідчого експерименту від 31.07.2017 року, проведеного за участю ОСОБА_3 , у зв`язку із здійсненням слідчим тиску на останнього, слід зазначити наступне. Так, дана слідча дія була проведена у повній відповідності до вимог КПК України, у присутності двох понятих та захисника ОСОБА_14 , яким були роз`яснені їх права та обов`язки, при цьому жодних зауважень до протоколу, порядку проведення даної слідчої дії у протоколі не зазначено. Жодних зауважень, заяв та скарг під час проведення досудового розслідування та підготовчого провадження в суді від обвинуваченого та сторони захисту не надходило. Обвинувачений ОСОБА_3 був забезпечений захисниками під час проведення досудового розслідування та судового розгляду, а тому суд не вбачає жодних суттєвих порушень під час проведення даної слідчої дії, які можуть вплинути на визнання вказаної слідчої дії та отриманих за її результатами доказів недопустимими.

Не заслуговує на увагу і твердження сторони захисту, як на одну із підстав для визнання недопустимим доказом протоколу слідчого експерименту від 31.07.2017 року за участю ОСОБА_3 , про порушення порядку проведення даної слідчої дії у зв`язку із залученням понятого ОСОБА_22 , який взагалі не розуміє української мови.

Так, дійсно викликаний для допиту в якості свідка понятий ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснив, що він не розуміє мову, якою ведеться судочинство, однак вказаний свідок достатньо добре розмовляє на російській мові і розуміє її. Оскільки, учасники судового засідання не заявляли клопотань щодо залучення перекладача та не наполягали на допиті вказаного понятого в якості свідка для з`ясування та перевірки обставин, викладених в зазначеному протоколі слідчого експерименту, допит даного свідка не було проведено.

Інший понятий - ОСОБА_23 , який також неодноразово викликався в судове засідання, за місцем свого проживання відсутній, про що свідчать рапорти дільничного офіцера поліції за травень та вересень 2019 року.

Таким чином, стороною захисту не було надано суду та в судовому засіданні не встановлено достатніх даних, які б свідчили, що понятий ОСОБА_22 не розумів зміст процесуальної дії, яка відбувалась за його участі. До того ж, як зазначено вище у вказаній процесуальній дії приймав участь захисник ОСОБА_14 , який жодних зауважень до протоколу не надав, як і інші учасники слідчої дії.

Крім цього, не заслуговує на увагу і твердження сторони захисту щодо недопустимості зазначеного вище протоколу слідчого експерименту від 31.07.2017 року, проведеного за участю ОСОБА_3 , оскільки події мали місце вночі, а слідчий експеримент проводився вдень, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч.1 ст.223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Відповідно до частини 4 ст.223 КПК України, проведення слідчих (розшукових) дій у нічний час (з 22 до 6 години) не допускається, за винятком невідкладних випадків, коли затримка в їх проведенні може призвести до втрати слідів кримінального правопорушення чи втечі підозрюваного.

Враховуючи зазначені вимоги КПК України, таке твердження сторони захисту є необґрунтованим та безпідставним.

При дослідженні протоколів інших слідчих дій (на які у вироку посилається суд) судом встановлено, що їх було здійснено у присутності двох понятих. Жодних зауважень протоколи не містять, що дає підстави поза розумним сумнівом встановити, що вказана у протоколах інформація отримана з надійного джерела (протоколу), яку може бути перевірено у встановленому законом порядку, тому не тягне за собою непридатності такого доказу і тим більше його недопустимості.

Посилання сторони захисту на сумнівність походження інформації у письмових доказах, наданих стороною обвинувачення, і які судом були прийняті до уваги, носить характер припущення та не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Суто технічні помилки, допущені під час складання протоколів, є наслідком тривалості та складності таких слідчих дій, а довільне трактування захистом норм КПК України не може бути підставою для визнання окремих доказів недопустимими.

Судом не встановлено достатніх правових підстав для визнання наданих суду стороною обвинувачення доказів недопустимими. При цьому, судом врахована позиція Верховного Суду, викладена у постанові Касаційного кримінального суду від 15.02.2018 року у справі № 357/14462/14-к, згідно якого якість змісту процесуальних документів, складених під час досудового розслідування, не може бути підставою для визнання доказів недопустимими.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання зазначених вище доказів недопустимими.

Всебічно, повно та неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні під час розгляду справи.

Невизнання обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_3 своєї вини у вчиненому злочині суд сприймає, як обраний спосіб захисту з метою уникнути відповідальності.

Таким чином, дії обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує, що він вчинив тяжкий злочин, його особу, а саме те, що він є раніше не судимим, станом на сьогоднішній день обвинувачується у вчиненні аналогічного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, яке перебуває на розгляді в Ленінському районному суді м.Миколаєва, будучи працездатною особою, до затримання офіційно ніде не працював та обрав для себе вчинення корисливих злочинів, як засіб існування, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 20.04.2017 року перебуває на "Д" обліку в Миколаївському обласному наркологічному диспансері з діагнозом: синдром залежності від амфетаміну, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні малолітню дитину 2015 року народження, обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, а також приймаючи до уваги обставини скоєння злочину, форму вини, мотиви та спосіб його вчинення, суд вважає, що вказане кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_3 з мотивів, породжених його антисоціальним способом життя, і свідчать про те, що обвинувачений не бажає ставати на шлях виправлення, має намір продовжувати злочинну діяльність та є суспільно небезпечним для оточуючих, а тому обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі як таке, що буде відповідати його особі і тяжкості вчиненого злочину, і буде необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує, що він вчинив тяжкий злочин, його особу, а саме те, що він є раніше судимим, вчинив дане кримінальне правопорушення у період відбуття іспитового строку, станом на сьогоднішній день обвинувачується у вчиненні аналогічного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, яке перебуває на розгляді в Ленінському районному суді м.Миколаєва, будучи працездатною особою, до затримання офіційно ніде не працював та обрав для себе вчинення корисливих злочинів, як засіб існування, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, є інвалідом дитинства 3 групи, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні малолітню дитину 2013 року народження, обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, а також приймаючи до уваги обставини скоєння злочину, форму вини, мотиви та спосіб його вчинення, суд вважає, що вказане кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 з мотивів, породжених його антисоціальним способом життя, і свідчать про те, що обвинувачений не бажає ставати на шлях виправлення, має намір продовжувати злочинну діяльність та є суспільно небезпечним для оточуючих, а тому обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі як таке, що буде відповідати його особі і тяжкості вчиненого злочину, і буде необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховання.

Крім цього, з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_4 , будучи судимим 23.11.2015 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 роки, знову вчинив новий корисливий злочин, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах, передбаченої санкцією частини статті кримінального закону, з урахуванням положень ст.71 КК України, і до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на провадження експертизи (висновок від 23.08.2017 року № 1292) в сумі 494 (чотириста дев`яносто чотири) грн. 80 коп..

Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Ухвалами слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 02 серпня 2017 року, відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.377 КПК України, якщо обвинувачений, що тримається під вартою, засуджений до позбавлення волі, суд лише у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, та звільнити такого обвинуваченого з-під варти.

Враховуючи особи обвинувачених та встановлені під час кримінального провадження обставини, суд не вбачає підстав для зміни застосованих відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_3 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили на інший.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 /сім/ років із конфіскацією належного йому майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_24 відраховувати з моменту його затримання, а саме з 31.07.2017 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 , до набрання вироком законної сили - залишити попереднім.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 /сім/ років із конфіскацією належного йому майна.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання ОСОБА_4 частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Центрального районного суду м.Миколаєва від 23.11.2015 року і остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 8 /вісім/ років із конфіскацією належного йому майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту його затримання, а саме з 31.07.2017 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили - залишити попереднім.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на провадження експертизи (висновок від 23.08.2017 року № 1292) в сумі 494 (чотириста дев`яносто чотири) грн. 80 коп..

Речові докази:

- ніж, який було вилучено у ОСОБА_3 під час особистого обшуку в ході затримання останнього в порядку ст.208 КПК України 31.07.2017 року, який долучено до матеріалів кримінального провадження - знищити;

- газовий балон "Кобра 1-Н"; мобільний телефон "Айфон 4" (7410), іmei: НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 ; зарядний пристрій до "Айфон 4", які були вилучені у ОСОБА_3 під час особистого обшуку в ході затримання останнього в порядку ст.208 КПК України 31.07.2017 року, та передані до камери зберігання речових доказів Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області - повернути за належністю;

- пакет "зіп-лок" з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом загальною масою 0,626 г., який поміщено в спец-пакет №2544849 та переданий до камери зберігання речових доказів Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області - знищити;

- мобільний телефон "Meizu M 3 Note" іmei: НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 - вважати повернутим за належністю.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженим та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий ОСОБА_1