ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/824/19 Номер провадження 11-сс/814/653/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за клопотанням по кримінальному провадженню №0000267 за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шишацького районного суду Полтавської області від 21.08.2019,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою клопотання старшого слідчого СВ Шишацького ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Шишацького відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задоволено та підозрюваному
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Полтава, українцю, громадянину України, з середньо-спеціальною освітою, розлученому, маючому на утриманні малолітню дитину, офіційно не працюючому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимому

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без права внесення застави.

Строк тримання під вартою ОСОБА_7 встановлено обчислювати з 22.25 год. 19 серпня 2019 року.
Дія ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 17 жовтня 2019 року.
Приймаючи таке рішення слідчий суддя врахував наявність: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: те, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; та тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання від 7 до 15 років позбавлення волі, і те, що у підозрюваного не має міцних соціальних зв`язків за місцем проживання і останній офіційно не працюючий, син підозрюваного - ОСОБА_10 проживає окремо від батька в іншій сім`ї.
На підставі п.1, 2 ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_7 оголошено підозру у вчиненні злочину із застосуванням насильства, що спричинив загибель людини.

У апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 , посилаючись на відсутність обґрунтованої підозри, просить суд змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 21 год. до 7 год. ранку.
Свої вимоги захисник мотивує тим, що ОСОБА_7 переховуватись не збирався, він сам зателефонував до поліції та повідомив про вчинений ним злочин, підозрюваний ОСОБА_7 неофіційно працював тим самим забезпечував себе і не працюючого брата, тобто ризики передбачені ст. 177 КПК України слідчим не доведені.
Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги з підстав у них наведених, думку прокурора, який, посилаючись на законність оскаржуваного рішення слідчого судді просив залишити апеляційні скарги без задоволення, вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 колегія суддів дійшла наступного висновку.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що у провадженні СВ Шишацького ВП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження №0000267 від 19.08.2019 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 115КК України (а.п. 4).
Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 19.08.2019 приблизно 20 год. 30 хв.( точний час вчинення злочину органами досудового розслідування не встановлено) знаходився спільно із своїм братом ОСОБА_11 в житловому будинку за місцем проживання, що розтошаваний за адресою: АДРЕСА_1 , де під час спільного вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 на грунті давнішніх особистих неприязних відносин виникла сварка, та у ОСОБА_7 виник умисел на заподіяння умисного вбивства свого брата ОСОБА_11 .. Із цією метою ОСОБА_7 , перебуваючи на вказаному місці, маючи умисел на умисне вбивство ОСОБА_11 , взявши до рук деревяний предмет схожий на биту, який знаходився в кімнаті будинку, останнім наніс множинні удари по тілу та голові ОСОБА_11 ..

Від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_11 помер на місці. Згідно лікарського свідоцтва про смерть №174 від 20.08.2019 причиною смерті потерпілого ОСОБА_11 став крововилив у мозок, перелом кісток черепа,тупа травма голови. Таким чином ОСОБА_7 заподіяв своїми умисними діями смерть ОСОБА_11 , після чого повідомив про вчинений злочин до поліції по номеру допомоги "102" (а.п.37-38).

20.08.2019 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, а саме в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині (а.п. 37-38).
21.08.2019 старший слідчий СВ Шишацького ВП ГУНП в Полтавській області майор поліції ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Шишацького відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , мотивуючи тим, що підозрюваний під загрозою покарання може: 1)переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2)незаконно впливати на учасників кримінального провадження; 3)знищити сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 на думку ініціатора клопотання з таких причин:
-особисте зобов`язання - у зв`язку з тим, що даний захід не зарадить ризикам, передбачених ст.177 КПК України та дасть можливість ОСОБА_7 переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків чи іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню;

-особиста порука - не встановлено осіб, які б надали письмове зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків та зобов`язуться за необхідності доставити до органу досудового розслідування чи суду підозрюваного на першу вимогу;

-застава - слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного, його захисника, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при зверненні слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу;

-домашній арешт - є більш м`яким запобіжним заходом не пов`язаним з триманням під вартою, не зарадить вказаним вище ризикам, тобто дасть можливість підозрюваному переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків чи іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню.
Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого, вказав, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Згідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, CampbellandHartleyv. theUnitedKingdom), п. 32, SeriesA, № 182).
Розглядаючи клопотання про застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, а також обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України - це можливість:
1)переховуватися від органів досудового розслідування та суду, через можливість суспільного осуду та переслідування з боку місцевих мешканців за вчинення ним злочину, яке набуло достатньо значного суспільного резонансу;
2)незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні в тому числі особи яких на даний час органами досудового розслідування не встановлені,
3)приховування, знищення спотворення речей, що мають доказове значення у справі, оскільки місце проживання підозрюваного співпадає з місцем вчинення злочину.
Обґрунтованість підозри у вчиненні вказаного особливо тяжкого злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема даними: рапорту помічника чергового Шишацького ВП ОСОБА_12 , згідно яких 19.08.2019 о 20.33 год. надійшло повідомлення із служби 102 про те, що 19.08.2019 о 20.31 год. за адресою: вул.Центральна 22 с. Порсалівка Шишацький р-н Полтавська обл., заявник ОСОБА_7 , (мобільний номер телефону НОМЕР_1 ) вбив свого брата ОСОБА_11 ,1986 року народження (а.с.6); протоколу огляду місця події від 20.08.2019 згідно яких виявлено та вилучено дерев`яну биту зі слідами РБК, тобто, що зберегла на собі сліди злочину та є знаряддям вчиненого злочину(а.с.7-8); протоколу обшуку від 20.08.2019 згідно яких виявлено труп потерпілого ОСОБА_11 з ознаками насильницької смерті, а також вилучені речові докази, що зберегли на собі сліди злочину (а.с.9-17); протоколів допитів свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , згідно яких останні підтвердили, що прибувши на виклик на місце пригоди вони виявили ОСОБА_7 , який повідомив їм, що він убив свого брата ОСОБА_11 під час сварки (а.с.20-21, 22-24); лікарського свідоцтва про смерть №174 від 20.08.2019 згідно яких причиною смерті ОСОБА_11 став крововилив у мозок, перелом кісток черепа, тупа травма голови(а.с.25).

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.
Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку та зазначено вище.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Так, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні та доведені прокурором та слідчим в судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може:
1)переховуватися від органів досудового розслідування та суду;
2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3)незаконно впливати на свідків у кримінальному провададження, що у свою чергу дає підстави для застосування до нього одного із запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ст. 178 КПК України, колегія суддів, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_7 злочину та даних про особу підозрюваного, який в силу ст. 89 КК України є особою раніше не судимою, в той же час за даними УІАП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 22.02.2002 був притягнутий до кримінальної відповідальності Шишацьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 121, ст. 71 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі, відсутні міцні соціальні зв`язки, має сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає окремо від батька в іншій сім`ї, працює неофіційно через це неодноразово змінював тимчасові місця проживання у різних містах України, вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
З викладеного вбачається, що слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.
На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором під час розгляду клопотання, що виключає можливість обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі, який просять апелянти: домашній арешт в нічний час доби.
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не домашній арешт, як просять апелянти, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не ґрунтуються на матеріалах справи.

Окрім цього, колегія суддів враховує те, що підозрюваний ОСОБА_7 сам повідомив про вчинений злочин, неофіційно працював, але на правильність прийнятого рішення це не впливає.

Тому зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не виявлено.
З огляду на вказане підстав для скасування ухвали слідчого судді щодо ОСОБА_7 як про це вказується в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст.376,405,407,422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шишацького районного суду Полтавської області від 21.08.2019 щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4