Сарненський районний суд
____________________________________________________________________
Справа № 571/1097/19
Провадження №1-кс//13
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2019 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
потерпілого - ОСОБА_4
представника потерпілого - ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м.Сарни клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу та клопотання захисника про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000257 від 21.05.2018 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Сарненського районного суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження №0000257 від 21.05.2018 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.
В ході судового розгляду від прокурора надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання обґрунтовує тим, що на даний час ризики передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою не зменшились і надалі продовжують існувати. Наявність зазначених ризиків обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , проте фактично проживав за адресою АДРЕСА_3 , що, на думку прокурора, свідчить про відсутність постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків. Згідно вимог ч. 4 ст. 12 КК України злочин, який інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_7 , відноситься до категорії тяжких та в якості максимальної міри покарання передбачає покарання у вигляді семи років позбавлення волі, що на думку сторони обвинувачення свідчить про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого та є вагомим психологічним фактором, який може сприяти переховуванню від суду.
Також, в процесі досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що безпосередніми очевидцями події злочинів та свідками у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які проживають з обвинуваченим в одному селі. Троє свідків, які були очевидцями події, на даний час ще не допитані в ході судового розгляду, тому, на думку прокурора, існує ризик впливу на свідків з метою схилити їх до зміни раніше наданих показань. Крім того, прокурор посилається на те, що на даний час зареєстровано два кримінальних провадження по ст. 129 КК України, що підтверджує ризик можливого впливу на свідків та потерпілого.
Наведене дає підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 , в разі незастосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може переховуватись від суду з метою уникнути його притягнення до кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою схилити їх до зміни раніше наданих показань. Наведені обставини у відповідності до п.п.1, 3 ст.177 КПК України є ризиками.
Крім того, в ході судового розгляду від захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання. В своєму клопотанні захисник посилається на те, що на даний час у обвинуваченого наявне зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_4 . Ризик впливу на свідків, на думку захисника, необґрунтований, оскільки свідки були допитані під час досудового розслідування. Захисник посилається на те, що на даний час в судових засіданнях було допитано ряд свідків, покази яких, на думку захисника, не дають достатніх підстав для продовження тримання під вартою обвинуваченого.
В судовому засіданні, за клопотанням прокурора, був допитаний потерпілий ОСОБА_4 в якості свідка, який суду показав, що після судового засідання по даній справі на адресу його тітки ОСОБА_13 в соціальній мережі надходили погрози. На думку ОСОБА_4 ці погрози надходять від оточення обвинуваченого.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу - тримання під вартою та заперечив проти задоволення клопотання захисника.
Потерпілий ОСОБА_4 та його представник, адвокат ОСОБА_5 підтримала клопотання прокурора, просить його задовольнити. Проти задоволення клопотання захисника заперечили в повному обсязі.
Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_6 заперечили проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на недоведеність ризиків. Просять задоволити клопотання про зміну запобіжного заходу, вказуючи, що саме такий запобіжний захід як особисте зобов`язання в повному обсязі зможе запобігти наведеним прокурором ризикам.
Заслухавши сторони провадження, дослідивши матеріали клопотання суд приходить до наступного.
Вирішуючи питання про продовження тримання під вартою, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України,за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Так, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Суд критично ставиться до посилання прокурора про реєстрацію кримінальних проваджень за ст. 129 КК України, оскільки під час розгляду клопотання не було наведено достатньо підстав, що саме обвинувачений ОСОБА_7 чи його близькі особи здійснювали погрози на адресу потерпілого. Крім того, роздруківка з соціальної мережі не містить ідентифікацію осіб які, та до яких осіб було звернення з погрозами. Разом з тим, крім ризиків, які були визнаними обґрунтованими під час обрання запобіжного заходу, суд вважає обґрунтованим, ризик можливого впливу на свідків, які були очевидцями події та не допитані на даний час.
Суд, враховуючи, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження, а також те, що він обвинувачуються в скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, проживає в одному селі із свідками у кримінальному провадженні, тому може незаконно впливати на них та покинути територію України, доцільно вирішувати питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважаючи його таким, що відповідає характеру та тяжкості діяння, що інкримінується обвинуваченому, відповідності особі обвинуваченому та запобіганню можливості перешкоджати інтересам правосуддя, зокрема і ухиленню від суду, а тому, суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для обрання обвинуваченому інших більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, інших даних.
Пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі Бекчієв проти Молдови (Becciev v. Moldova).
Більше того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема "Харченко проти України", "Єлоев проти України", "Фельдман проти України") неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 встановлений ухвалою суду від 01.08.2019 року закінчується 30 жовтня 2019 року. Перелічені вище обставини обумовлюють висновок суду про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На підставі наведеного та керуючись ст. 183, 197КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 - задоволити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 запобіжний захід - тримання під вартою до 24 листопада 2019 року.
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу - відмовити.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1