1Справа № 335/7747/18 1-кп/335/242/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинувальними актами № 0001368, № 0002248, № 0002496, № 0002768, № 0002398, № 0002031, № 0002129, № 0002380, № 0003144, № 0000035 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України.

На досудовому розслідуванні ухвалою слідчого судді від 08.11.2018 року відносно обвинуваченої ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого судом було продовжено до 04.08.2019 року.

Судом на вирішення учасників кримінального провадження поставлено питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_7 .

Прокурори у судовому засіданні вважали за доцільне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_7 оскільки судовий розгляд не закінчено, а підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

Обвинувачена та її захисник проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували, посилаючись на те, що обвинувачена має постійне місце проживання та неповнолітніх дітей, просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешти, посилаючись на відсутність ризиків.

Заслухавши думку учасників процесу щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_7 , суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до вимог ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що застосований відносно обвинуваченої запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченої, характеру та тяжкості діянь, які їй інкримінуються, та які, у відповідності до ст. 12 КК України віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Тяжкість злочинів, що інкримінуються обвинуваченій ОСОБА_7 у сукупності із даними про її особу, свідчать вірогідність її переховування від суду, а також, враховуючи кількість обвинувальних актів, які перебувають на розгляді у суді, суд приходить до висновку про достатність підстав для висновку, що зміна відносно обвинуваченої запобіжного заходу на більш м`який є неможливою та не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченої під час судового розгляду.

У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що застосований відносно обвинуваченої запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченої, характеру та тяжкості діянь, які їй інкримінуються, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, та ухиленню від суду, у зв`язку з чим тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 є виправданим та відповідає виключності запобіжного заходу, задля досягнення завдань кримінального провадження. Підстави для зміни запобіжного заходу судом не встановлено.

Доводи сторони захисту, на які захисник посилається в обґрунтування заперечень щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченої, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою забезпечить належну поведінку обвинуваченої під час судового розгляду, у зв`язку з чим вважає за необхідне продовжити строк застосованого запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою на 60 днів, строком до 13.09.2019 року.

Керуючись ст. ст. 177, 331, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, до 13.09.2019 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1