Ухвала
Іменем України
18 червня 2019 року

м. Київ
справа № 528/579/17
провадження № 51-5885км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Гребінківського районного суду Полтавської області від 21 липня 2017 року та вирок Полтавського апеляційного суду від 29 березня 2019 року,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою, суд дійшов висновку, що скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.
Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06 травня 2019 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 було залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 427 КПК України та надано строк для усунення недоліків 15 днів з дня отримання копії ухвали.
У межах наданого строку засуджений повторно звернувся з доповненнями до касаційної скарги, однак недоліки, зазначені у попередній ухвалі Верховного Суду, не усунув.
Зокрема, засуджений у своїх доповненнях до касаційної скарги, як і попереднього разу, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не навів обґрунтування допущення судом апеляційної інстанції таких порушень норм процесуального закону, які в силу статей 412, 420 КПК України є істотними і тягнуть за собою скасування оскаржуваного судового рішення на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України.
При цьому засуджений знову в обґрунтування незаконності оскаржуваного вироку апеляційного суду вказує на невідповідність зазначеного судового рішення положенням ст. 419 КПК України, однак вказаною нормою процесуального закону визначається зміст ухвали апеляційного суду, а не вироку, на що засуджений уваги, як і попереднього разу, не звернув.
Крім того, подані доповнення засудженого знову не містять обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність з урахуванням положень ст. 413 КПК України, на що він посилається, як на підставу для скасування оскаржуваних судових рішень.
При цьому засуджений у доповненнях до касаційної скарги, як і попереднього разу, вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Окрім зазначеного, засуджений у своїх доповненнях, вказуючи на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, знову лише формально посилається на несправедливість призначеного йому покарання через суворість, при цьому не наводить доводів щодо його явної несправедливості з огляду на положення ст. 414 КПК України.
Згідно ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
З огляду на те, що засудженим не були виконанні вимоги попередньої ухвали, його касаційна скарга підлягає поверненню.
Відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК України повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК, у межах строку на касаційне оскарження.
Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Гребінківського районного суду Полтавської області від 21 липня 2017 року та вирок Полтавського апеляційного суду від 29 березня 2019 року щодо нього з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_3