02.10.2019 Провадження № 1-кп/331/309/2019
Єдиний унікальний номер 331/1031/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 жовтня 2019 р. м.Запоріжжя
колегія суддів Жовтневого районного суду м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3 при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м.Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта середня, не одруже-
ного, не працюючого, який не має місця реєстрації, постійного місця проживання не
має, раніше засудженого,
- за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.115 ч.1, 185 ч.2 КК України,
в с т а н о в и л а:
У провадженні Жовтневого районного суду м.Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно ОСОБА_9 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.115 ч.1, 185 ч.2 КК України.
Обвинуваченому ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжений ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 07.08.2019 р. до 07 жовтня 2019 р.
Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути
питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Прокурор вважає за доцільне продовжити відносно ОСОБА_9 дію запобіжного заходу у вигляді
тримання під вартою, оскільки, в теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які
існували під час обрання та продовження запобіжного заходу.
Захисник ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_9 проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували, вважаючи можливим застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді цілобового домашнього арешту.
Вирішуючи питання щодо продовження відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання
під вартою суд виходить з наступного.
Суд враховує вимоги п.1 ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, висновків, викла-
дених в рішенні Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 р. (справа «Харченко проти України»), кожні два місяці переглядає питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України, якою передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Одночасно, в рішенні Харченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом до свободи особистості.
Згідно до положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти
охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Також, суд приймаж до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підс-тавою для тримання особи під вартою, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо вівернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії"
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання
підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявнос-
ті ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; 4) міцність соціальних зв`язків; 6) репутацію обвинуваченого.
На теперішній час судом не визначений порядок та обсяг дослідження доказів у кримінальному провадженні, не досліджені докази, не допитані потерпілі та свідки, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання лише у виді позбавлення волі, відомості про те, що стан його здоров`я перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, відсутні, а також приймаючи до уваги, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвину-ваченому, та позбавляє його можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і запобіганню спробам пере-ховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для обрання обвинуваченому інших запобіжних заходів, у тому числі цілодового домашнього арешту, крім тримання під вартою.
За таких обставин, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_9 на даний час утримується під вартою,
але продовжують існувати ризики, передбачені пп.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, які існували при обранні обвинува-
ченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд приходить до висновку про необхідність продовження
строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 на 2 мі-
сяці до 02 грудня 2019 року.
На підставі викладеного та керуючись ст. 177, 178, 331 КПК України, колегія суддів у х в а л и л а:
Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на два місяці, до 02 грудня 2019 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_9 , надіслати прокурору та Запорізькому слідчому ізолятору УДПтС України в Запорізькій області за місцем утримання обвинуваченого.
Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом семи днів з дня її проголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_11
Суддя ОСОБА_12
Суддя ОСОБА_13