Єдиний унікальний номер справи № 359/9604/19 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3298/19 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7
секретаря судових засідань ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2019 року, про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, українцю, уродженцю м. Яготин Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України продовжено строк тримання під вартою, до 16 грудня 2019 року включно.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції, дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора, оскільки в ході розгляду даного клопотання прокурор довів, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений зможе незаконно вплинути на потерпілого, свідків, які на теперішній час в суді ще не допитані, обґрунтовано підозрюються у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких кримінальних правопорушень, який має високий ступінь суспільної небезпеки, за який він може бути засуджений від 8 до 15 років позбавлення волі, останній в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, з метою уникнути покарання за вчинений злочин може переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та вважає, що більш м`які запобіжні заходи не пов`язані з триманням під вартою, зокрема домашній арешт, ніж тримання під вартою, не забезпечать дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, необґрунтованість та невмотивованість оскаржуваної ухвали, просить її скасувати та обрати відносно ОСОБА_6 інший запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, а саме домашній арешт.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, судом першої інстанції не було взято до уваги доводи сторони захисту щодо застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Зазначає, що ухвала суду не містить обґрунтування наявності ризиків наведених прокурором в клопотанні. Також захисник зазначає, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою було вручено в день розгляду, а не за п`ять днів, відповідно до ст. 199 КПК України, чим було порушено його право та право підозрюваного передбачене кримінальним процесуальним законом.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, та просив залишити її без задоволення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши надані в копіях матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Згідно ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, у провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000315 від 13.02.2019 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2019 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України строк тримання під вартою, до 16 грудня 2019 року включно.
Як вбачається з оскаржуваноїухвали, суд першої інстанції при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про те, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.194 КПК України.

Так, суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання у даному кримінальному провадженні при розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений зможе незаконно вплинути на потерпілого, свідків, які на теперішній час в суді ще не допитані, останній в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, з метою уникнути покарання за вчинений злочин може переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
При цьому, суд першої інстанції врахував, тяжкість інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 кримінального правопорушення, в якому він обґрунтовано підозрюються, і, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких кримінальних правопорушень, який має високий ступінь суспільної небезпеки, за який він може бути засуджений від 8 до 15 років позбавлення волі та дійшов висновку, що більш м`які запобіжні заходи не пов`язані з триманням під вартою, не забезпечать дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду.
Таким чином, враховуючи зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про існування у обвинуваченого ОСОБА_6 ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою жодним чином не зменшились.
Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , щодо неврахування судом першої інстанції, при продовженні строку тримання під вартою, доводів сторони захисту щодо застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а також відсутністю в оскаржуваній ухвалі обґрунтування наявності ризиків, не заслуговують на увагу, так як суд першої інстанції належним чином обґрунтував в оскаржуваній ухвалі доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , у зв`язку з необхідністю уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України і наявністю в матеріалах кримінального провадження обставин, які виправдовують подальше його тримання в умовах ізоляції від суспільства та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дослідивши належним чином всі матеріали провадження та навівши в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а не інший більш м`який запобіжний захід, як про це ставить питання апелянт в апеляційній скарзі, має забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 405, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2019 року, про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ,залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ __________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4