Справа № 314/4774/19
Провадження № 1-кс/314/1993/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2019 м. Вільнянськ
Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ клопотання слідчого Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП України в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000987 від «21» жовтня 2019 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Матвіївка, Вільнянський район, Запорізька область, громадянина України, освіта: неповна середня, який не працює, неодружений, проживає без реєстрації по АДРЕСА_1 , раніше судимий:
1) 27.06.2007 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.1 ст. 164, ч.3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки. Звільнений з-під варти в залі суду. 18.02.2009 за постановою Вільнянського районного суду Запорізької області випробувальний термін скасовано та направлено до місць позбавлення волі строком на 3 роки. Звільнений 23.08.2011 з Вільнянського СІ №11 Запорізької області за постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 15.08.2011 умовно-достроково з невідбутим строком 5 місяців 7 днів;
2) 18.05.2012 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднане покарання за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 27.06.2007 року (ч.3 ст. 185 КК України) остаточно призначено покарання 5 років 1 місяць позбавлення волі. Звільнений 16.06.2017 з Кам`янської виправної колонії №101 по відбуттю строку покарання;
3) 22.03.2019 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
слідчого ОСОБА_3
підозрюваного ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
З наданих суду матеріалів вбачається, що слідчим відділом Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 жовтня 2019 року за № 0000987 за фактом таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.10.2019 приблизно о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись на території двору біля будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , підійшов до легкового автомобільного причепу «КРЕОН» 1Б-1800 синього кольору, державний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , та за допомогою м`язової сили рук викрав його. Після чого ОСОБА_5 покинув місце злочину разом з викраденим майном, яким у подальшому розпорядився на власний розсуд.
Тим самим, своїми діями ОСОБА_5 умисно, таємно, повторно з корисливих мотивів вчинив крадіжку легкового автомобільного причепу «КРЕОН» 1Б-1800 синього кольору, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 , в результаті чого спричинив останньому матеріальну шкоду на суму 6720,00 гривень (відповідно до висновку авто-товарознавчої експертизи №76.2019 від 23.10.2019 року).
Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є «таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно».
23.10.2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру по кримінальному провадженню №0000987 від 21 жовтня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185КК України.
Таким чином, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 скоїв злочин середньої тяжкості проти власності, санкція за яке передбачає позбавлення волі на строк до п`яти років з конфіскацією майна або без такої. Крім цього, ОСОБА_5 з 02.05.2019 року по теперішній час перебуває на обліку Вільнянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області, засуджений 22.03.2019 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням 2 роки відповідно до відповіді Вільнянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» вхід. №22/6/2520-19 від 21.10.2019 року. Також треба брати до уваги те, що ОСОБА_5 офіційно ніде не працевлаштований, існує за рахунок тимчасових, випадкових заробітків, що у подальшому може призвести до скоєння ним нових кримінальних правопорушень з метою отримання коштів для існування.
У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили його задовольнити на підставах, які викладені в клопотанні. Слідчий у судовому засіданні зазначила, що у підозрюваного належна процесуальна поведінка, він постійно з`являється до відділення поліції за викликами.
Підозрюваний просив не застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, завірив суд в тому, що буде сприяти слідству, з`являтися за кожним викликом до слідчого, прокурора та суду.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, вислухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до положень ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 1 ст. 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими у судовому засіданні доказами.

У клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених п. 1, 2,3, 4, 5ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість сховатися від органів досудового розслідування і суду, оскільки ОСОБА_5 розуміє тяжкість вчиненого ним діяння та невідворотність покарання, незаконно впливати на свідків, тим самим перешкодити кримінальному провадженню, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 схильний до вчинення злочинів, що підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, при цьому раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, та вчинив новий злочин, існує за рахунок тимчасових заробітків.

Разом з тим, слідчий суддя не може погодитися з такими висновками сторони обвинувачення, оскільки підозрюваний добровільно видав причеп, сприяє органам досудового розслідування. Твердження слідчого про тяжкість вчиненого злочину не є достатнім для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У справі Мамедова проти Росії 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Ризики переховування підозрюваного від правосуддя, перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення інших кримінальних правопорушень не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий їх незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, сприяє органу досудового розслідування під час проведення слідчих дій, з`являється на виклики слідчого. Не надано слідчим і прокурором доказів, які б свідчили про вплив підозрюваного на потерпілого та свідків.
Слідчий суддя не приймає доводи слідчого та прокурора з приводу того, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної поведінки підозрюваного, оскільки вважає, що з цього приводу не наведено переконливих доказів, які б давали підстави вважати, що внаслідок обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, ОСОБА_5 буде переховуватися від слідства та суду, впливати на потерпілих та свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Таким чином, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , наявність доказів причетності до вчинення вказаного кримінального правопорушення, його вік, стан здоров`я, а також те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, перебуваючи на іспитовому строці, що свідчить про існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов до висновку, що для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, достатньо застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 131-132, 177-178, 181, 183-184, 193-194, 196 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП України в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000987, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань «21» жовтня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати у період часу з 21-00 год. до 06-00 год. місце постійного проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло підозрюваного, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим з приводу кримінального провадження, відкритого за його підозрою, прибувати за викликом слідчого, прокурора або суду.
Визначити строк дії ухвали тривалістю два місяці до 25 грудня 2019 року.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати Вільнянському ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області для негайного виконання і постановки підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на облік, про що необхідно повідомити слідчого.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

25.10.2019