Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/1092/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000185 від 21.05.2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, не одруженого, не працюючого, не інваліда, не депутата, раніше судимого:

- 23.01.2012 року Олевським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.187 КК України на сім років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна, за ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 11.08.2016 року, на підставі ст.81 КК України 14.08.2016 року умовно-достроково звільненого від відбування покарання, з невідбутим строком покарання один рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

з участю сторін

кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за умисний корисливий злочин проти власності, маючи непогашену і не зняту у законному порядку судимість, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин проти власності при наступних обставинах:

так, 19 травня 2019 року, об 02 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, із корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, перебуваючи у нічному клубі «Азалія», який розташований по третьому провулку Московському, 3, в м.Олевську Житомирської області, де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, і вони (дії) залишаються непоміченими, таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон, торгової марки «MEIZU M5S», бувший у використанні, вартістю 1 832.52 грн., чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 , матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.185 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, які є послідовними, і повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті. З вартістю, яку зазначено у висновку експерта № 1134/19-25 від 27.06.2019 року про експертну оцінку майна погоджується. Викрадене майно потерпілої ОСОБА_5 , він через працівників поліції повернув останній. Погоджується на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі. У вчиненому щиро розкаюється, розуміючи протиправність своїх дій, що були ним вчинені. Запевнив суд, що вже зробив для себе відповідні висновки. Просить суд, зважаючи на його повне визнання своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, його каяття у вчиненому не застосовувати до нього суровий вид і міру кримінального покарання, надати можливість виправитися без ізоляції від суспільства.

Потерпіла ОСОБА_5 , та її законний представник ОСОБА_6 , у судове засідання не з`явилися, проте подали до суду письмові заяви щодо розгляду кримінального провадження у їхню відсутність, (а.с.14, 15). При цьому ОСОБА_5 , та її законний представник ОСОБА_6 , покази, які надавали на досудовому розслідуванні підтримують повністю. Претензій до ОСОБА_3 , не мають. Зі згоди всіх учасників судового розгляду, суд проводить розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , у відсутності потерпілої та її законного представника, на підставі їхніх заяв, що відповідає положенням ст.325 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , повністю визнав свою винність у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , надані ним під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї винності у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, вчинене проти власності, що виразилося в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Отже, призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує також і те, що він раніше судимий, має не зняту і непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочину проти власності, повторно вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, його вік і стан здоров`я, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно, обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, визнання своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні та поверненя викраденого, надання показів у судовому засіданні щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, де показання його були логічними, послідовними і незміненими, що свідчить про його не байдужість щодо наслідків, які настали від вчиненого кримінального правопорушення, а також разом із конкретними обставинами справи, що наведені вище, відсутністю претензій потерпілої сторони у зв`язку із поверненням викраденого, відсутність обтяжуючих обставин, що свідчить про те, що ОСОБА_3 , як обвинувачений не є підвищено суспільно-небезпечною особою, а це істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого, з врахуванням особи винного, думки процесуального прокурора щодо застосування до ОСОБА_3 , виду кримінального покарання, у зв`язку з чим, приходить до висновку про можливість призначення до ОСОБА_3 , покарання не пов`язаного із ізоляцією від суспільства та в межах санкції частини статті, за якою обвинувачений притягається до кримінальної відповідальності.

Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є справедливою, необхідною і буде цілком достатньою для виправлення ОСОБА_3 , та попередження вчинення ним нових злочинів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З огляду на зазначене, із обвинуваченого ОСОБА_3 , підлягають стягненню витрати на користь держави за проведення експертизи, в розмірі 1256.00 грн.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Запобіжні заходи до обвинуваченого, не застосовувалися.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст.8, 21, 55, 63, 129 Конституції України, ст.ст.95, 100, 118, 122, 124, 179, 314-318, 325, 337, 349, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст.12, 50, 51, 63, 65-67, 75, 76, ч.2 ст.185 КК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки з випробуванням із встановленням йому одного року шість місяців іспитового строку, поклавши, після вступу вироку суду в законну силу на засудженого передбачені ст.76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Після набуття вироку законної сили речові докази по кримінальному провадженню: мобільний телефон, торгової марки «МEIZU», моделі «М5S», бувший у використанні, що належить ОСОБА_5 , який відповідно до постанови «Про визнання та долучення до кримінального провадження речових доказів» від 21.05.2019 року перебуває на відповідальному зберіганні у законного представника власника (розписка від 02.07.2019 року ОСОБА_6 , знаходиться у матеріалах кримінального провадження № 287/1092/19) вважати повернутим за належністю.

Матеріали кримінального провадження № 0000185 залишити при обвинувальному акті, з подальшим їх зберіганні при кримінальному провадженні № 287/1092/19.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , ( АДРЕСА_2 ), на користь держави кошти в сумі 1256 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) грн., 00 коп., процесуальних витрат на залучення експертів.

До набрання вироком суду законної сили, обрати обвинуваченому ОСОБА_3 , запобіжний захід - особисте зобов`язання з`являтися за кожною вимогою до суду.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскарженим до Житомирського апеляційного суду, через Олевський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 , в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати у суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1