1-кс/755/7915/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" жовтня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, українцю, громадянину України, з вищою освітою, розлученому, маючому на утриманні дитину 2012 р.н., працюючому неофіційно в таксі, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008683 від 17.10.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

18 жовтня 2019 року слідчий СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 .

Клопотання погоджено з прокурором прокуратури Дніпровського району м. Києва ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 , із заздалегідь виниклим умислом, спрямованим на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме - автомобілем марки «Land Rover Discovery», д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив, мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, подальшого обертання його на свою користь, запропонував ОСОБА_7 , заволодіти вищевказаним транспортним засобом. У свою чергу, ОСОБА_7 , підбурюваний жагою до легкої наживи та протиправного збагачення, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправність своїх дій, прийняв пропозицію ОСОБА_4 , тим самим, вступив у злочинну змову з останнім. Реалізуючи свій злочинний умисел, маючи на меті власне збагачення, з корисливих мотивів, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 15 жовтня 2019 року зателефонували до ОСОБА_4 , де під час розмови викликали останню до мікрорайону Бортничі, що знаходиться у Дарницькому районі міста Києва. Так, 15 жовтня 2019 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, до Бортничів на автомобілі марки «Land Rover Discovery», д.н.з. НОМЕР_1 , приїхала ОСОБА_4 . У цей час, діючи спільно, ОСОБА_4 із ОСОБА_7 , приїхали до вказаного місця на автомобілі марки «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_2 . Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , перебуваючи в Бортничах, що в Дарницькому районі міста Києва, невстановленим досудовим розслідуванням шляхом, заволоділи транспортним засобом марки «Land Rover Discover», д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_4 . Після цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 незаконно заволодівши автомобілем марки «Land Rover Discovery», д.н.з. НОМЕР_3 , розпорядились ним на власний розсуд, а саме - перевезли та залишили за адресою: АДРЕСА_3 , чим спричинили потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 400000,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у тому, що своїми умисними діями вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що завдало великої матеріальної шкоди.

17 жовтня 2019 року о 13 годині 00 хвилин, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , було затримано в порядку ч. 1 ст. 208 КК України.

17 жовтня 2019 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами: протоколом огляду місця події; протоколом допиту свідків

Вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 289 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином, за який передбачене покарання до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої. Підставою застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також наявність вищезазначених ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити зазначені вище дії. Таким чином, орган досудового розслідування вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 не може запобігти вказаним ризикам.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та просила застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки підозра є обґрунтованою, існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, не має офіційного місця роботи і стабільного джерела доходу, може вчиняти інші корисливі злочини, впливати на свідків та перешкоджати іншим чином на встановлення істини у кримінальному провадженні.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечив проти застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що час затримання останнього у протоколі вказано 17.10.2019 року, але ОСОБА_4 йому повідомив, що фактичне затримання відбулось 16.10.2019 року, а якщо 16.10.2019 року відбулось затримання, а повідомлення про підозру вручено 18.10.2019 року, то це є порушенням вимог КПК України. Зокрема, зазначив, що його підзахисний не скоював інкримінований йому злочин і попередня змова, в якій він підозрюється, нічим не доводиться. У момент вчинення злочину, ОСОБА_4 взагалі знаходився за місцем своєї роботи, що може бути підтверджено свідками. Підозра, є не конкретизованою, клопотання не містить жодного обґрунтування більш м`якого запобіжного заходу, хоча повинно містити. Зокрема, його підзахисний має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, працює, має на утриманні неповнолітню дитину та батьків і тому, просив відмовити у задоволенні клопотання про застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з електронним засобом стеження. Зазначив, що його підзахисний буде з`являтися до органів досудового розслідування та суду, а наведені прокурором ризики не підтверджені.

Крім того, захисник ОСОБА_6 клопотав у судовому засіданні про допит свідка ОСОБА_8 з приводу затримання підозрюваного саме 16.10.2019 року, а не 17.10.2019 року, як це вказано в протоколі затримання.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку захисника та зазначив, що під час вчинення злочину, він знаходився в іншому місці. Його затримали 16.10.2019 року, при цьому, п`ятеро осіб застосували до нього фізичну силу, йому майже добу наносили фізичну біль. Зокрема, також прохав допитати з цього приводу ОСОБА_8 .

У судовому засіданні ОСОБА_8 повідомила, що 16.10.2019 року, близько 19 годин їй зателефонував ОСОБА_4 та повідомив, що до них прийде їх внук, тобто син ОСОБА_4 - ОСОБА_9 . Близько 20 години прийшов ОСОБА_9 , ще хвилин через 10 прийшов ОСОБА_4 та вони сиділи на кухні й розмовляли. Потім, на запитання ОСОБА_4 до свого сина, чи йде останній додому, той відповів, що так та запропонував піти з ним на трамвай. Пізніше, коли вона вийшла із квартири, проходячи по сходам під`їзду, повз неї швидко пробігли двоє молодих чоловіків, а так як в неї хворі ноги, то поки вона дійшла до першого поверху і вийшла із будинку, то ОСОБА_4 уже затримали і його ніде не було. Вона відразу почала телефонувати ОСОБА_4 , але його телефон був вимкнений і з того моменту вона його більше не бачила. Зазначила, що ОСОБА_4 було затримано саме 16.10.2019 року, а не 17.10.2019 року, як це стверджує слідчий.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У судовому засіданні, на думку слідчого судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше не судимий, має місце реєстрації у м. Києві та постійне місце проживання в Київській області, працює не офіційно, зазначив, що не має наміру ухилятися від слідства та суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

На момент розгляду клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, доказів про те, що, перебуваючи на волі ОСОБА_4 переховувався від органу досудового розслідування, перешкоджав якимось чином кримінальному провадженню, прокурором надано не було.

Також прокурором, окрім констатації, не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, прокурором не наведені жодні доводи, які б давали підстави вважати, що внаслідок обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, ОСОБА_4 буде ухилятись від слідства та суду.

Твердження прокурора про тяжкість вчиненого злочину не є достатнім для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У справі «Мамедова проти Росії» 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський суд зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Також у Рішенні Європейського суду у справі «Мюллер проти Франції» 21802/93 від 17 березня 1997 року зазначено: «щодо небезпеки вчинення нових злочинів, то посилання на минуле особи не може бути достатнім для обґрунтування відмови в звільненні».

При розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує і правову позицію, викладену у п.17 рішення ЄСПЛ від 02 серпня 2001 року у справі «Манчіні проти Італії», відповідно до якої з огляду на їхній вплив та спосіб виконання, обидва застосовані запобіжні заходи тримання під вартою у в`язниці і домашній арешт були позбавленням волі за змістом підпункту (с) пункту 1 Статті 5 Конвенції.

Окрім цього, при розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує правову позицію, викладену у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», щодо обов`язку суду при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розглядати можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Частина 2 статті 194 КПК України передбачає обов`язок суду постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Таким чином, оскільки прокурором, на момент розгляду клопотання, доведено обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений статтею 177 КПК України, зокрема, можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, однак не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), слідчий суддя, враховуючи дані про особу підозрюваного, вважає, що вагомих підстав для застосування щодо нього виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з матеріалів клопотання не вбачається, у зв`язку з чим, необхідно застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, ніж той, що зазначений у клопотанні.

За вищевказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що запобігання будь-яких ризиків, пов`язаних з прибуттям підозрюваного ОСОБА_4 на вимогу слідчого, прокурора, суду, можливе і при застосуванні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю та покладенням інших обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Зокрема, у порядку ст. 206 КПК України, необхідно доручити органу досудового розслідування провести дослідження фактів, заявлених підозрюваним ОСОБА_4 щодо затримання останнього 16 жовтня 2019 року, заподіяння тілесних ушкоджень.

Керуючись, ст. ст. 3, 176-178, 181, 183-184, 194, 196, 198, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 у кримінальному проводженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008683 від 17.10.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем свого проживання: АДРЕСА_2 , до 15 грудня 2019 року, із застосуванням електронних засобів контролю та зобов`язати останнього прибувати за кожною вимогою до слідчого чи суду в межах строку дії цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Заборонити ОСОБА_4 залишати цілодобово житло, за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком до 15 грудня 2019 року включно, такі обов`язки:

1) не відлучатись за межі м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

2) повідомляти слідчого, прокурора, суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

3) утриматись від спілкування з потерпілим ОСОБА_10

4) здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України, в`їзд в Україну.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти в залі суду.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати через прокурора для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного та зобов`язати останніх негайно поставити його на облік і повідомити про це суд.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 .

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення та довести до відома виконавців.

Роз`яснити виконавцям, що навмисне невиконання службовою особою ухвали суду або здійснення перешкод їх виконання тягне кримінальну відповідальність за ст. 382 КК України.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала слідчого судді, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

У порядку ст. 206 КПК України, доручити органу досудового розслідування провести дослідження фактів, заявлених підозрюваним ОСОБА_4 щодо затримання останнього 16 жовтня 2019 року, заподіяння тілесних ушкоджень, як зазначив підозрюваний, майже добу до нього застосовувалася фізична сила та забезпечити невідкладне медичне обстеження.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: