ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2089/19 Справа № 173/545/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000079 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2019 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 09.08.2016 року Верхньодніпровським р/с Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, КК України засуджений до 4 років позбавлення волі, відповідно до ст. 71 КК України частково приєднано 1 місяць за вироком Верхньодніпровського районного суду від 19.02.2014 року до відбування 4 роки 1 місяць позбавлення волі. Зараховано за ч.5 ст.72 КК України з -08.01.2016 року до вступу вироку в законну силу. 17.09.2016 року вирок набрав законної чинності. Звільнений: 18.07.2018 року з Синельниківської ВК Дніпропетровської області (№ 94) за постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від10.07.2018 р. згідно ст. 81 КК України, умовно-достроково не відбутий термін 10 місяців 19 днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В с т а н о в и л а:

Вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2019 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09.08.2016 року остаточно призначено покарання до відбуття у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Судом також вирішено долю речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 31 січня 2019 року близько 20:30 години, знаходячись в місті Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення майна з території домоволодіння АДРЕСА_2 у вказаному населеному пункті, яке належить ОСОБА_8 , через незачинену хвіртку прийшов на територію вказаного домоволодіння, де підійшов до вхідних дверей будинку та за допомогою фізичної сили рук витягнув віконне скло, розташоване праворуч від вхідних дверей, після чого через утворений віконний отвір просунув руку та зсередини відчинив замок на вхідних дверях. Після цього ОСОБА_7 через відчинені ним вхідні двері потрапив до приміщення вказаного будинку, де керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення, таємно, умисно, повторно, забрав і тим самим викрав ТВ тюнер, сірого кольору марки «Orton» модель 4100С, вартістю 344 гривень; ТВ тюнер, марки «Globo» сірого кольору модель 4100С, вартістю 200 гривень; мікрохвильову піч, білого кольору марки «DELFA» модель DМО-170D потужністю 800 Вт, вартістю 700 гривень, та разом з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, спричинивши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_8 , згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 24 від 22.02.2019 року матеріальний збиток на загальну суму 1244 гривень, у цінах, які діють на момент вчинення кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_7 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі зазначає, що не згоден з вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2019 року, оскільки кримінальне провадження відбувалось з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддюдоповідача, думку обвинуваченого, який підтримав апеляцію та просив її задовольнити, прокурора, яка просила вирок суду залишити без змін, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.
Так, суд першої інстанції провів судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Судом чітко дотримано ст. 17 ЗУ від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що при розгляді справ суду застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повністю враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.
Дослідивши з дотриманням вимог закону та детально проаналізувавши усі докази по справі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який колегія суддів вважає правильним та з ним погоджується, оскільки він ґрунтується на дійсному змісті вказаних доказів та їх належній оцінці, як кожного окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення про доведеність вини ОСОБА_7 в обсязі пред`явленого обвинувачення.
Так, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується й колегія суддів, що ОСОБА_7 здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.
Крім того, як убачається з оскаржуваного вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий характеризується посередньо, не перебуває на обліку лікарів нарколога та психіатра, відсутність обставин, що обтяжують покарання та щире каяття як пом`якшуючу покарання обставину.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ст. 71 КК України, саме з реальним його відбуттям, за відсутності підстав для застосування відносно останнього приписів норм ст. 69, 75 КК України.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що наведені судом обставини ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та даних судового розгляду справи, та вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, врахував тяжкість вчиненого злочину, дані по особу ОСОБА_7 , та призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Виходячи з наведеного, підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не вбачає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4