Справа № 752/2038/19 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2024/2019 Суддя в II-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2019 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

законного представника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000466 від 23.01.2019 за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кодра, Макарівського району, Київської області, громадянина України, студента 3-го курсу Київського транспортно-економічного коледжу Національного транспортного університету, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк тридцять годин;
згідно ст. 105 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання і застосовано тривалістю до досягнення повноліття, примусовий захід виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Відповідно до вироку, неповнолітній ОСОБА_7 , 22.01.2019 року приблизно о 22 годині, з метою незаконного заволодіння чужим майном, перебуваючи в торговельній залі магазину «Спортмастер», що розташований в ТРЦ «Океан Плаза» за адресою м. Київ, вул. Антоновича , 176, взяв кальсони чоловічі, з якими зайшов в примірочну, та, попередньо зірвавши сигнальну стрічку, одягнув їх на себе під джинси та направився до виходу, пройшовши касову зону та не розрахувавшись за викрадений товар, намагався таємно викрасти чуже майно, належне ТОВ «Спортмастер-Україна» на суму 832 грн. 50 коп., однак був зупинений працівниками охорони вищевказаного магазину. Таким чином, ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, який не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини вчинення злочину, правильності кваліфікації дій та доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, вважав, що оскаржуваний вирок підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування доводів скарги прокурор указав на те, що за змістом ст.105 КК України звільнення від призначеного покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, а від його призначення взагалі, тобто приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру, відповідно до ч.2 ст. 373 КПК України, суд ухвалює вирок, яким визнає обвинуваченого винним у вчиненні злочину та керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру. Просив вирок змінити, виключити з вироку рішення про призначення ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт на строк 30 годин. Вважати ОСОБА_7 звільненим від покарання на підставі ст. 105 КК України із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд батьків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , до досягнення повноліття.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, неповнолітнього обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , який апеляційну скаргу прокурора підтримав та просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на таке.

За змістом п. 4 ч.1 ст. 409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для зміни вироку при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Як вбачається із вироку, суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт строком на 30 годин, після чого, пославшись на положення ст. 105 КК України звільнив обвинуваченого від призначеного покарання. Між тим, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що ч.1 ст. 105 КК України передбачена можливість звільнення неповнолітнього від покарання. За своєю правовою природою «звільнення особи від покарання» та «звільнення особи від призначеного покарання» не є тотожними поняттями. Аналіз положень частин 4 і 5 ст.74 та ч.1 ст. 105 КК України на противагу ст.ст. 75, 79, 104 КК України, а також ст. 78 КК України дає підстави стверджувати те, що у випадку звільнення особи від покарання, вона звільняється від усіх покарань вичерпний перелік яких визначений у ст. 51 КК України. Тобто у випадку наявності підстав та прийняття судом рішення про звільнення особи від покарання із підстав, передбачених законом, будь-яке із покарань передбачених зазначеною вище нормою закону особі не призначається.

Таким чином, судом першої інстанції при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_7 від покарання та застосування до нього примусових заходів виховного характеру були неправильно витлумачені положення ч.1 ст. 105 КК України, які суперечили її точному змісту, що, відповідно до п.3 ч.1 ст. 413 КПК України, є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і підставою для зміни вироку. У зв`язку із викладеним колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити, вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року щодо ОСОБА_7 змінити, виключивши із резолютивної частини цього вироку рішення суду про призначення обвинуваченому покарання у виді громадських робіт строком на 30 годин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва задовольнити.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити із резолютивної частини цього вироку рішення суду про призначення ОСОБА_7 покарання у виді громадських робіт строком на 30 годин.

Визнати те, що ОСОБА_7 зазначеним вироком визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України, звільнено від покарання на підставі ч.1 ст. 105 КК України із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру у виді передачі його під нагляд батьків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до досягнення повноліття.

В решті вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4