Справа № 128/1581/18
Провадження №11-кп/801/1050/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 серпня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу засудженого
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця Черкаської області Золотоніського району, с. Гельм`язів, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого,
-27.04.1989 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.2, ст. 140, ст.46-1 КК України на 3 роки позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 року
-19.06. 1997 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ст. 17, ч.3 ст. 81, ст. 44, ч.1 ст.89, ч.1 ст.42 на 1 рік позбавлення волі, звільненого 16.02.1998 року по відбуттю строку покарання,
-28.04.1999 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.2 ст. 140, ч.1 ст. 15, ч.3 ст. 1, ч.1 ст. 89, ст. 42 КК України на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією 1/2 майна, звільненого 23.11.2001 року по відбуттю строку покарання
-15.03.2004 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.3 ст. 357 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185 ч.2 ст. 190,ч.3 ст. 357 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого 14.04.2006 року умовно-достроково на 2 місяці 3 дні
-06.10.2008 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 69, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі
-13.03.2009 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі
- 05.06.2013 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ст. 70 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільненого 31.12.2014 року по закінченню строку відбування покарання,
-02.02.2016 року Галицьким районним судом Івано-Франківської області за ч.2 ст. 185 КК України на 4 місяці арешту
-07.09.2016 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.2 ст. 309, ч.2 ст.263, ст. 70 КК України на 2 роки 4 місяці позбавлення волі.

по даній справі засуджений 26.09.2016 року Івано-Франківським міським судом за ст. 185 ч.3, ст. 70 ч.4 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно до ст. 72 ч.5 КК України зараховано з 09.08. 2016 року по 08.10.2016 року.
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 10.02.2017 року на підставі ч.5 ст. 72 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення та тримання під вартою у строк покарання з 26.09.2016 року по 27.10.2016 року з розрахунку один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі.

на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 08.11.2018 року про відмову в задоволенні клопотання начальника ДУ «Стрижавська виправна колонія №81», погодженим з головою спостережної комісії Вінницької районної державної адміністрації про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6
за участю сторін провадження:
прокурора : ОСОБА_7
в с т а н о в и в :
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 08.11.2018 року в задоволенні клопотання начальника ДУ «Стрижавська виправна колонія №81» полковника внутрішньої служби ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення ОСОБА_6 відмовлено.

Непогоджуючись з рішенням суду засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 08.11.2018 року скасувати та прийняти нове рішення, яким задоволити клопотання про застосування до нього умовно достроково звільнення .
Вимоги апеляційної скарги мотивовані тим, що за період відбування покарання у виправній установі № 81 працевлаштований різноробочим на виробництві, за добросовісну працю чотири рази заохочувався адміністрацією установи, і лише один раз отримав попередження за порушення режиму відбування покарання, зазначає, що пропрацював на виробництві колонії більше року на неоплачуваній роботі , тому не міг виплачувати кошти по позову.

До початку апеляційного розгляду на адресу Вінницького апеляційного суду надійшов лист від 14.08.2019 року № 2/2960 з ДУ «Стрижавська виправна колонія № 81», в якому зазначено, що засуджений ОСОБА_6 звільнений з ДУ «Стрижавська виправна колонія № 81» 21.05.2019 року по відбуттю строку покарання.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Засуджений ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про час, дату розгляду судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 засуджений 26.09.2016 року Івано-Франківським міським судом за ст. 185 ч.3, ст. 70 ч.4 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно до ст. 72 ч.5 КК України зараховано з 09.08. 2016 року по 08.10.2016 року.
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 10.02.2017 року на підставі ч.5 ст. 72 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення та тримання під вартою у строк покарання з 26.09.2016 року по 27.10.2016 року з розрахунку один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку: 09.08.2016 року, кінець строку: 21.05.2019 року.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно п.3 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Відповідно до вказівок Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди, розглядаючи питання про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, мають ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Вирішуючи питання, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання начальника ДУ «Стрижавська виправна колонія №81» полковника внутрішньої служби ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення ОСОБА_6 , суд ретельно перевірив формально юридичні та оціночні підстави умовно дострокового звільнення від відбування покарання.
Згідно характеристики, виданої начальником відділення соціально-психологічної служби лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_9 , затвердженої заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи майором внутрішньої служби ОСОБА_10 , засуджений ОСОБА_6 в ДУ «Стрижавська ВК (№81)» прибув 09.08.2016 року з ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №13», де за час відбування покарання характеризувався посередньо, дисциплінарних стягнень та заохочень не мав.
За період відбування покарання у Вінницькій ВК № 86 характеризувався позитивно, у відношенні з іншими засудженими неконфліктний, до поставлених задач ставився відповідально, вчасно та повністю виконував покладені на нього обов`язки, дотримувався норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений 4 рази, мав 1 стягнення постанова б/н від 10.07.2017 року попередження за порушення форми одягу, дотримувався правомірних та ввічливих відносин з персоналом установи.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції врахував та ретельно перевірив всі обставини, які мають значення для прийняття правильного судового рішення.
Судом першої інстанції в дотримання вимог ст. 81 КК України перевірено поведінку і ставлення до праці ОСОБА_6 за весь період відбування покарання у виправній установі, прийнято до уваги дані про особу, те, що останній має заохочення постанова б/н від 10.07.2017 року зняття раніше накладеного стягнення, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведеніки встановлених КВК України та ПВР установи, дотримання правил розпорядку та безпеки праці, постанови б/н від 17.10.2017 року, 10.01.2018 року, 16.04.2018 року подяки за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведеніки встановлених КВК України та ПВР установи, одне стягнення постанова б/н від 04.01.2017 року попередження, порушення форми одягу (був виявлений без нагрудного знака встановленого зразка), характеризується позитивно, що згідно довідки № 51 ДП «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України № 81» від 06.06.2018 року в період з 12.12.2016 року по 01.05.21018 року не був працевлаштований в установі, наявність довідки ДУ «Стрижавська виправна колонія №81» виданої головним бухгалтером-начальником відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ОСОБА_11 , що виконавчі листи за засудженим ОСОБА_6 станом на 24.05.2018 року не рахуються, опитувального листа щодо можливості застосування ст. 81 КК України відносно ОСОБА_6 , згідно якого за останнім рахується заборгованість по виконавчим листам в сумі 2391 грн. 00 коп., які суперечать один одному
Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши обставини провадження, вважає висновки суду належним чином умотивованими.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 , що він має заохочення, був працевлаштованим на підприємстві установи у зв`язку з чим до нього можна застосувати умовно-дострокове звільнення є безпідставними, оскільки при вирішенні питання щодо умовно-дострокового звільнення відповідно ч.2 ст.81 КК України враховується сумлінна поведінка і ставлення до праці під час всього строку відбування покарання, оцінюються всі факти, які можуть свідчити про виправлення засудженого.
Суд апеляційної інстанції вважає, що дані про поведінку засудженого та його особу свідчать, що процес виправлення на час звернення з клопотанням не досяг тієї стадії, на якій можливо застосувати до засудженого ОСОБА_6 умовно- дострокове звільнення відповідно до вимог ст. 81 КК України.
Таким чином, на думку апеляційного суду, судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування якого відсутні.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України , суд апеляційної інстанції,-
П О С Т А Н О В И В :
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6
Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 08.11.2018 року про відмову в задоволенні клопотання начальника ДУ «Стрижавська виправна колонія №81» полковника внутрішньої служби ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно оригіналу: Суддя: