ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1560/19 Справа № 202/7124/19 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2019 року про арешт майна,
за участю:
секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
представників третьої особи адвоката ОСОБА_4 , ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2019 року клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області задоволено та накладено арешт шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження, користування майном, а саме:
- на автомобіль марки «Mercedes-Benz» реєстраційний номер НОМЕР_1 ;
- на грошові кошти в сумі 18800 грн.;
- на cліп пакет з порошкоподібною речовиною;
- на cліп пакет з речовиною рослинного походження;
- на фрагмент пакету з порошкоподібною речовиною;
- на пістолет марки BLON TR-14 НОМЕР_2 ;
- на 12 набоїв з резиновими кулями;
- на картку monobank НОМЕР_3 ;
- на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ. 21099 серія НОМЕР_4 ;
- на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Мitsu bishi», серія НОМЕР_5 ;
- на свідоцтво на транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» реєстраційний номер НОМЕР_1 серія НОМЕР_6 .
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на те, що майно, вилучене під час обшуку та визнане речовим доказом у кримінальному провадженні, має значення для встановлення обставин вчинення злочину, та встановивши в судовому засіданні, що на даний час достовірно не відомо хто є власником автомобіля «Mercedes-Benz» реєстраційний номер НОМЕР_1 , вважав за можливе накласти на нього арешт.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_4 просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на автомобіль марки Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 та зобов`язати слідчого повернути вказане майно особі, у якого воно було вилучено.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, захисник посилається на істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Так, ОСОБА_4 вказує на те, що досліджені судом докази спростовують існування обставин, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України. Захисник вказує на те, що слідчий суддя не надав належної оцінки тим обставинам, що матеріали провадження не містять відомостей про те, що автомобілем користувався ОСОБА_9 та не врахував, що відповідно до протоколу обшуку автомобіль вилучено у ОСОБА_5 , а згідно пояснень останньої цей автомобіль було придбано нею самостійно, під час перебування її чоловіка під цілодобовим домашнім арештом у м. Житомир. Окрім цього, судом залишено поза увагою й те, що санкція ч. 1 ст. 307 КК України не передбачає конфіскації майна, що вказує на відсутність підстави для накладення арешту, визначеної у п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, а обставини провадження вказують на відсутність підстав для застосування спеціальної конфіскації. Щодо необхідності збереження речового доказу, то і ця мета, на думку апелянта, не узгоджується обставинами провадження. На переконання захисника, під час проведення обшуку органами досудового розслідування проведено всі процесуальні дії, спрямовані на вилучення предметів та слідів, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому накладення арешту не зумовлено необхідністю.
Заслухавши суддю-доповідача, захисників, які скаргу підтримали, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Так, клопотанням слідчого та наданими до нього матеріалами підтверджено, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000832 від 17 жовтня 2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.
Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про необхідність накладення арешту на зазначене майно, оскільки воно відповідає критеріям речового доказу у цьому кримінальному провадженні, зазначеним в ст. 98 КПК України та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів, є підстави для накладення арешту.
Що стосується доводів захисника в інтересах ОСОБА_5 про те, що вона самостійно придбала автомобіль, під час перебування її чоловіка під домашнім арештом, то вони висновків суду спростувати не можуть. До того ж, цей транспортний засіб не зареєстрований за жодною особою на території України, в тому числі не надано даних про його належність й ОСОБА_5 , в інтересах якої подано апеляційну скаргу та відповідно не доведено, що її майнові права в частині накладення арешту на зазначений автомобіль в межах кримінального провадження є порушеними.
Щодо тверджень захисника про проведення під час обшуку всіх слідчих дій, спрямованих на вилучення предметів та слідів, та відсутність процесуальної необхідності у накладенні арешту, то вони з позиції суду є безпідставними, оскільки визначення обсягу процесуальних дій та доцільності їх проведення належить до повноважень органу досудового розслідування.
Отже, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчий суддя дотримався вимог п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, врахувавши розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволенні, а ухвалу слідчого судді - без змін.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2019 року про арешт залишити без змін. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3