справа № 208/3940/17
провадження № 1-кп/208/115/19
УХВАЛА

21 травня 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 ,
у відкритому судовому засіданні розглянувши доцільність продовження тримання під вартою відносно обвинуваченого:
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, працюючий клепальником ПАТ «ДМКД», не одружений, який мешкає та зареєстрований: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-01.10.2010 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ст. ст. 186 ч.2, 69 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;
-12.12.2013 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 20.10.2016 року умовно-достроково на 1 рік 4 місяці 27 днів,
який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

встановив:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська знаходиться вищезазначене кримінальне провадження. Обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Згідно до вимог ч. З ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор, з врахуванням тяжкості злочину в скоєні якого обвинувачується ОСОБА_7 та з врахуванням ризиків передбачених ст. 177 КПК України, характеризуючих даних особи, який є раніше неодноразово судимим за злочини проти чужої власності, вчинив злочин під час умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання, тобто може продовжити скоєння кримінальних правопорушень, обвинувачується у скоєнні корисливого тяжкого злочину, вчиненого відносно малолітнього, вважав доцільним продовжити відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ризики які були підставою для обрання саме такого запобіжного заходу, на теперішній час не зменшились.
Адвокат заперечувала проти продовження запобіжного заходу відносно підзахисного. Прокурор в черговий раз тільки перелічив ризики, але нічим їх не підтвердив. Нових ризиків для продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 не існує. Просила змінити запобіжний захід на домашній арешт. Обвинувачений підтримав думку захисника.
Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання захисника необхідно відмовити, з наступних підстав.
Суд вважає, що у даному випадку, доводи про зміну запобіжного заходу не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості, мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи, про що зазначається у справі ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ», «Летельє проти Франції»
Для відмови в звільненні особи з-під варти застосовуються принципи конвенційного прецендентного права, такі як ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд, ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя, про що зазначається у рішеннях ЄСПЛ «Штегмюллер протии Австрії» та «Вемгофф протии Німеччини»
Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Москаленко проти України» зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом та належним елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Також ЄСПЛ визнав, що враховуючи серйозність висунутого обвинувачення, державні органи могли виправдано вважати про існування такого ризику.
Тяжкість злочину може бути достатньою причиною, разом з іншими, для продовження строку тримання під вартою, про що зазначається у рішенні ЄСПЛ «Волосюк проти України»
Доказів того, що обставини, які були прийняті судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з часом змінились, стороною захисту не наведено. Суд, також вважає, необгрунтованими твердження захисника про можливість забезпечення належної поведінки обвинуваченого шляхом обрання йому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою та не можуть бути прийняті судом, виходячи з конкретних обставин даного кримінального провадження та особи обвинуваченого.
Вивчивши матеріали кримінального провадження, і оцінив в сукупності всі обставини відповідно до вимог ст. 178 КПК України, відносно обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення під час умовно-дострокового звільнення, обвинувачується у скоєні кримінального правопорушення відносно малолітнього та яке згідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, з огляду на термін покарання, який загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, тобто ризику ухилення від суду, суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, забезпечити його належну процесуальну поведінку.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 177, 178, 331 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.
Запобіжний захід обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, - продовжити, строком до 18 липня 2019 року.
У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про зміну відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу відмовити.
Копію ухвали вручити захиснику, обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Суддя ОСОБА_1