Справа №: 398/2819/19
провадження №: 1-кс/398/1441/19
УХВАЛА
Іменем України

"09" серпня 2019 р. слідчий суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

слідого ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Олександрія, Кіровоградської області, громадянин України, одружений, який зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР 07.08.2019 року за № 0001862,

встановив:

Слідчий СВ Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 звернувся до Олександрійського міськрайонного суду з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою строком на 60 днів.

Клопотання мотивоване тим, що 07.08.2019 року інспектор взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області лейтенант поліції ОСОБА_7 та поліцейський взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області сержант поліції ОСОБА_8 перебували в наряді патрульної поліції в складі екіпажу «Ліана 1004» та несли службу на службовому автомобілі Toyota Prius з державними номерними знаками НОМЕР_1 на автошляху М 04 (Знам`янка Луганськ Ізварине). Близько 11 години 48 хвилин поліцейський ОСОБА_7 та поліцейський ОСОБА_8 , перебуваючи на маршруті патрулювання на тридцять сьомому кілометрі автошляху М 04 помітили автомобіль ЗІЛ 130 з державними номерними знаками НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , який перевозив металобрухт. Поліцейський ОСОБА_7 та поліцейський ОСОБА_8 прийняли рішення про зупинку транспортного засобу на підставі пункту 1 частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» (якщо водій порушив Правила дорожнього руху), так як металобрухт не був надійно закріплений відповідно до підпункту 22.2 Правил дорожнього руху (водій перед початком руху зобов?язаний перевірити надійність розташування і кріплення вантажу, а під час руху - контролювати це, щоб запобігти його падінню, волочінню, травмуванню супроводжуючих осіб чи створенню перешкод для руху), а також на підставі пункту 3 частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» (якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення), так як були достатні підстави вважати, що металобрухт міг бути отриманий злочинним шляхом та виникла необхідність в перевірці законності його перевезення. Зупинивши автомобіль поліцейський ОСОБА_8 підійшов до водія, представився відповідно до частини 3 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», повідомив причину зупинки та висунув вимогу надати документи на підставі пункту 2 частини 1 статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» (якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення). ОСОБА_4 на законну вимогу поліцейського не відреагував, відмовившись представлятись, надавати посвідчення водія та документи на транспортований металобрухт, зачинив двері автомобіля та почав рух у напрямку автозаправної станції «ОККО». Працівники поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 сіли в службовий автомобіль Toyota Prius з державними номерними знаками НОМЕР_1 та шляхом блокування зупинили автомобіль ЗІЛ 130 з державними номерними знаками НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 навпроти знаку «37 км» автошляху М 04. Поліцейський ОСОБА_7 та поліцейський ОСОБА_8 підійшли до ОСОБА_4 та попрохали його вийти із автомобіля. ОСОБА_4 на прохання поліцейський не відреагував, після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прийняли рішення про затримання ОСОБА_4 із застосування фізичної сили на підставі частини 1 статті 44 Закону України «Про Національну поліцію», а саме для затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом. З цією метою поліцейський ОСОБА_7 та поліцейський ОСОБА_8 відчинили двері автомобіля, витягнули ОСОБА_4 , який чинив опір та намагався спричинити тілесні ушкодження поліцейським, із автомобіля, на підставі підпункту а пункту 3 частини 3 статті 45 Закону України «Про Національну поліцію» застосували спеціальний засіб сльозогінної та дратівної дії Терен 4-М (засоби, споряджені речовинами сльозогінної та дратівної дії, застосовуються для відбиття нападу на поліцейського) та поклали його на землю для подальшого застосування спеціального засобу кайданок на підставі підпункту б пункту 1 частини 3 статті 45 Закону України «Про Національну поліцію» (кайданки застосовуються під час затримання особи). Після затримання поліцейський ОСОБА_7 та поліцейський ОСОБА_8 посадили ОСОБА_4 до службового автомобіля Toyota Prius з державними номерними знаками НОМЕР_1 . Однак, ОСОБА_4 зняв кайданки із лівої руки та вийшов із службового автомобіля, продовжуючи чинити опір. В цей момент поряд зі службовим автомобілем зупинились два автомобіля, із яких вийшли двоє чоловіків. Одним із чоловіків виявився знайомий ОСОБА_4 ОСОБА_9 . Чоловіки спричинили конфлікт із працівниками поліції, в ході якого ОСОБА_9 штовхнув два рази в спину поліцейського ОСОБА_7 . Внаслідок отриманих поштовхів поліцейський ОСОБА_7 втратив рівновагу та впав. Відновивши рівновагу поліцейський ОСОБА_7 підійшов до службового автомобіля, де перебував ОСОБА_4 , який умисно, цілеспрямовано, з метою спричинення тілесних ушкоджень працівнику правоохоронних органів у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, наніс ОСОБА_7 два удари кулаком правої руки та один удар долонею лівої руки в обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді синця правого ока.

За доводами клопотання своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 вчинив умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 345 Кримінального Кодексу України.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні підтримали клопотання із зазначених у ньому підстав та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого, захисник просив застосувати домашній арешт.

Заслухавши доводи прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, зокрема, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.183 КК України Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до ч.4 ст. 194 якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_4 раніше не судимий, йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину середньої тяжкості, за вчинення якого закон передбачає максимальне покарання у вигляді позбавленням волі на строк 5 років, відсутні відомості про те, що він переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомили про підозру у вчиненні іншого злочину. За таких обставин обрання запобіжного заходу тримання під вартою суперечить п.3 ч.2 ст.183 КК України.

Разом з тим клопотання слідчого та додані до нього матеріали, а саме протоколи допитів свідків, огляду місця події, пред`явлення особи для впізнання, освідування, огляду відеозаписів, довіками з лікарні, підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_4 .

Враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , обставини за яких його було вчинено та характер злочину, який спрямований проти авторитету органів державної влади та у зв`язку з виконанням працівником поліції службових обов`язків, суд вважає доведеним наявність ризиків передбачених п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризику того, що підозрюваний ОСОБА_4 перераховуватиметься від органів досудового розслідування та/або суду, а також незаконно впливатиме на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Однак враховуючи надані суду відомості про особу ОСОБА_4 , який не має судимості і раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, є одруженим, має постійне місце проживання і роботи, має двох дітей, яких утримує, проживає разом із сім`єю, позитивно характеризується за місцем проживання і за місцем роботи, суд дійшов висновку про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час є достатнім для запобігання встановленим судом ризиками.

Керуючись ст.ст. 194 КПК України, слідчий суддя

постановив :

Клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою строком на 60 днів задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час та покласти на нього такі процесуальні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді за кожною вимогою;

2) не відлучатися в нічний час з 22-00 год. до 06-00 год. з місця постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

3) утриматись від спілкування з потрпілими, свідками (крім дружини ОСОБА_10 ) та іншим підозрюваним ОСОБА_9 .

Копію ухвали після її оголошення негайно вручити підозрюваному, копію ухвали для виконання та контролю за поведінкою ОСОБА_4 направити до Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області.

Строк дії ухвали - два місяці, починаючи з моменту оголошення цієї ухвали.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим КПК.

Слідчий суддя ОСОБА_1