ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/696/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа № 632/1954/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.121 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
потерпілої - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 листопада 2018 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Первомайського Харківської області, українця, громадянина України, який має вищу освіту, працюючого на посаді майстра АК «Харківобленерго», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді семи років позбавлення волі.
Вироком встановлено, що 01.08.2018 приблизно о 20 год. 00 хв., ОСОБА_7 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_10 , знаходилися в квартирі АДРЕСА_2 . В цей час між ними зненацька виникла сварка, в результаті якої у ОСОБА_7 раптово виник умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень матері.
ОСОБА_7 , реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, свідомо передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, тричі правою рукою наніс останній удари в ліву область голови, чим спричинив, згідно з висновком судово-медичного експерта Первомайського РВ ХОБСМЕ №12-17/101-ПР/18 від 25.09.2018 тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми: травматичного субдурального крововиливу (об`ємом 239,75 см3), яка ускладнилась розвитком набряку головного мозку та його дислокації, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_10 .

Вказані дії обвинуваченого судом кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілому.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вирок в частині призначеного покарання. На думку апелянта, призначене покарання є занадто суворим, тому просить врахувати обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та скоєння злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, і, застосувавши ст. 69, 75 КК України, призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Вирок суду першої інстанції не був оскаржений іншими учасниками кримінального провадження.

Заслухавши доповідь головуючого судді; з`ясувавши думку прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, з`ясувавши думку потерпілої ОСОБА_7 , яка не заперечувала проти призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувалися докази щодо фактичних обставин справи, а сам обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, зазначивши, що згоден з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.
Правова кваліфікація та обґрунтованість засудження обвинуваченого за даним вироком учасниками розгляду не оспорюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, а саме в частині правильності призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання.
При призначенні покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу ОСОБА_7 , який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, має постійне місце роботи, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визнав щире каяття у скоєному та вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Таким чином, міськрайонний суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 121 КК України у виді семи років позбавлення волі з його реальним відбуванням.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаними висновками міськрайонного суду, підстав для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання немає, призначене покарання у вказаних у вироку розмірах за скоєний злочин з його реальним відбуванням є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідає вимогам ст.65 КК України, а саме: ступеню тяжкості вчиненого злочину, суспільної небезпечності кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації.
Стосовно апеляційної вимоги ОСОБА_7 про необхідність врахування обставини, що пом`якшує покарання щире каяття та скоєння злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, то судом першої інстанції такі обставини вже враховано при постановленні вироку, а покарання призначено в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст. 121 КК України.
Доводи обвинуваченого про необхідність застосування положень ст. 69 КК колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання обставинами, що пом`якшують покарання: щире каяття та скоєння злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, проте дані обставини не визнані колегією суддів як такі, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, для застосування положень ст. 69 КК України.
Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він утримує та дбає про хвору дружину, то зазначене, з урахуванням обставин кримінального провадження, тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, і вчинений відносно особи похилого віку, яка не могла чинити йому опір, враховуючи ставлення обвинуваченого до скоєного злочину та його дії після вчинення злочину - викликав швидку допомогу лише на другий день після нанесення тілесних ушкоджень, не спростовує правильності висновків суду щодо призначеного покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого є необґрунтованими та не спростовують висновки суду першої інстанції,підстави для застосування положень ст. 69 КК та призначення ОСОБА_7 більш м`якого виду покарання відсутні.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проведено повно, всебічно, об`єктивно, із додержанням вимог закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону, за результатами судового розгляду постановлено законне й обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його зміни та задоволення апеляційної скарги немає.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 листопада 2018 року стосовно ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя
Судді: