Справа № 204/5976/19
Провадження № 1-кс/204/1888/19
УХВАЛА
Іменем України

03 вересня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська

Слідчий суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах власника арештованого майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна,-

встановив:

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 , є власником нерухомого майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2017 року (справа № 204/4224/17) в межах кримінального провадження №0001219 було накладено арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_4 . Власнику майна стало відомо, що кримінальне провадження №0001219 було закрито в грудні 2017 року, але, оскільки ОСОБА_4 не є учасником даного кримінального провадження, то їй не було надано копії постанови про закриття цього кримінального провадження. На адвокатський запит таку інформацію органом досудового розслідування також не було надано. Оскільки кримінальне провадження закрито, то відпали підстави для подальшого знаходження майна під арештом. Жодній особі в даному кримінальному провадженні підозри не висувалося, кримінальне провадження закрите в зв`язку з відсутністю складу злочину. В даний час відбувається протиправне втручання держави в мирне володіння майном власниці, оскільки законна підстава для арешту майна (кримінальне провадження закрито в 2017 році) відпала. Метою звернення до суду з цим клопотанням є припинення протиправного втручання держави в мирне володіння майном ОСОБА_4 , тому адвокат звернувся до суду з даним клопотанням.
Адвокат просив розглянути клопотання без його участі, та без участі власника майна.
Прокурор надав заяву про розгляд клопотання без його участі, проти зняття арешту не заперечував, в зв`язку із закриттям кримінального провадження.
Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі ст. 1 Першого протоколу конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У відповідності до усталеної практики Європейського суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства на відповідність принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи з наведених положень ст. 174 КПК України, питання про скасування арешту розглядається судом за відповідним зверненням осіб, визначених частиною першої цієї статті.
При розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, суд не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали від 17.07.2017 року про арешт майна, а лише оцінює доводи клопотання в частині обґрунтованості підстав для скасування раніше накладеного арешту.
Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, носить тимчасовий характер.
Відповідно до положень ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки.
В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження № 0001219 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.06.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 165814820 від 08.05.2019 року, встановлено, що квартира АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомості 101, належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, номер запису про право власності 16967366, дата та час державної реєстрації 04.10.2016 року 09:34:38, підстава виникнення права власності: рішення, серія та номер: 31929590, виданий 19.10.2016 року, видавник Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради.
Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17.07.2017 року, у зазначеному кримінальному провадженні, було задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на вказану квартиру, з метою забезпечення збереження нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2 , та для недопущення будь-яких протиправних дій.
Згідно постанови слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 27.12.2017 року, кримінальне провадження № 0001219 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.06.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.
Зазначені обставини, а саме закриття кримінального провадження, відсутність заперечень з боку прокурора, дають слідчому судді достатні підстави вважати, що в даному випадку відпала потреба в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт на квартиру АДРЕСА_2 , накладений ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17.07.2017 року. Відповідно слід задовольнити клопотання адвоката та скасувати арешт на зазначене нерухоме майно.
Керуючись ст. ст. 107, 110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України, -

постановив:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах власника арештованого майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна задовольнити.
Скасувати арешт на нерухоме майно, накладений згідно ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2017 року по справі № 204/4224/17, провадження № 1-кс/204/879/17, а саме на квартиру АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1