В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.12.2019 Справа №607/13306/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001238 від 23 квітня 2019 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , судимого:

- 02 листопада 2018 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 рік, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

15 квітня 2019 року близько 13.00 год обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи біля зупинки громадського транспорту «вул. Шептицького», що по вул. Митрополита Шептицького, 6 в м. Тернополі, виявив мобільний телефон торгової марки «Samsung» модель «Е1202», який знаходився на лавці та заряджався від електромережі. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_3 переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого незаконного збагачення, умисно, шляхом вільного доступу, взяв із лавки, що знаходиться на вказаній зупинці громадського транспорту мобільний телефон торгової марки «Samsung» модель «Е1202» вартістю 244, 75 грн. та поклав його собі у куртку, в яку був одягнутий.

Заволодівши вказаним мобільним телефоном, обвинувачений ОСОБА_3 , покинув місце вчинення злочину, чим спричинив своїми умисними діями матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 в сумі 244, 75 грн.

Вказаними діями, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

09 грудня 2019 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України за встановлених у висунутій підозрі обставин, істотних для даного кримінального провадження, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні, щиро розкаявся та добровільно відшкодував завдану шкоду.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , а саме за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 листопада 2018 року, яким ОСОБА_3 , засуджено за ч.4 ст.407 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку терміном на 1 рік, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України і покарання за даним вироком слід виконувати самостійно.
В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 , цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження укладеної між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 угоди про примирення і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, продовжений судом згідно ухвали від 05 листопада 2019 року до 04 січня 2020 року, суд вважає слід скасувати.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти у залі суду негайно після оголошення вироку.

У ході розгляду кримінального провадження потерпілим ОСОБА_5 пред`явлено позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди завданої злочином у розмірі 450 грн. та 5 000 грн. моральної шкоди.
Однак, суд вважає, що у зв`язку з добровільним відшкодуванням завданих збитків обвинуваченим ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 , відсутність у нього майнових претензій до обвинуваченого, провадження у справі за цивільним позовам потерпілого підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 471, 473-475, 476 КПК України, суд

З А С У Д И В:

Затвердити укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 угоду про примирення.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 листопада 2018 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.4 ст.407 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку терміном на 1 рік, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України та покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, призначене за даним вироком виконувати самостійно.
Запобіжний захід застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, продовжений судом згідно ухвали від 05 листопада 2019 року до 04 січня 2020 року - скасувати.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти у залі суду негайно після оголошення вироку.

Провадження у справі за цивільним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди закрити.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1