18.11.2019
Справа № 642/7626/19,
Провадження 1-кп/642/928/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2019 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Біленченківка, Гадяцького району, Полтавської області, громадянки України, з середньою освітою, одруженої, раніше не судимої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

яка обвинувачується за ч.2 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
09 листопада 2019 року до Ленінського районного суду м. Харкова від Харківської місцевої прокуратури №1 надійшло кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка обвинувачується за ч.2 ст.121 КК України. Кримінальне провадження внесено до ЄРДР 24.05.2019р. за № 0001302.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 12.09.2019р. обвинуваченій ОСОБА_5 обирався запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на неї в порядку ст.194 КПК України наступних обов`язків: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та слідчого судді; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та, у разі наявності, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування з свідками, не відлучатися з населеного пункту постійного проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду. Даний запобіжний захід діяв до 10.11.2019р. включно.

В підготовчому судовому засіданні прокурором заявлене клопотання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, ризику переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. В обґрунтування клопотання зазначено, що у разі визнання ОСОБА_5 винною у вчиненні злочину за ч.2 ст.121 КК України, за який передбачене безальтернативне покарання у вигляді тримання під вартою строком від 7 до 10 років, вона може переховуватися від суду або покинути територію України. Також, ОСОБА_5 порушила встановлений ухвалою слідчого судді від 12.09.2019р. стосовно неї обов`язок утримуватися від спілкування зі свідками. Так, під час негласних слідчих дій, встановлено, що за час досудового розслідування обвинувачена обговорювала зі свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 питання зміни показів щодо інкримінованого їй злочину, а також своєї поведінки під час судово-психіатричної експертизи з метою визнання її неосудною, подання фіктивних заяв про начебто здійснення на неї впливу працівниками поліції, інсценування доведення до самогубства працівниками поліції, спричинення тілесних ушкоджень першій дитині, стосовно якої обвинувачена позбавлена батьківських прав. Ці факти в повній мірі підтверджують наявність ризиків незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, або вчинення іншого злочину з метою уникнення покарання. Інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити її належну процесуальну поведінку.

Обвинувачена ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечувала, зазначила, що дитині не було встановлено правильного діагнозу. Вона несвідомо дала ляпаса немовляті, оскільки та вдарила її ніжкою у живіт. Щодо старшої дитини вона позбавлена батьківських прав, так як їй поставили умову, що тільки в разі позбавлення батьківських прав дитина буде лікуватися від тяжкого захворювання за рахунок держави. Вона не знає, які показання давала слідчому щодо ударів, а також, що показувала на слідчому експерименті. Дроботя є її матір`ю, а ОСОБА_8 чоловіком, і вона з ними спілкувалася лише щодо побуту, а також, під час спілкування перебувала в неадекватному стані.

Захисник проти обрання запобіжного заходу заперечував. Вважав ризики недоведеними, а підозру не обґрунтованою. Зазначив, що усі слідчі дії були проведені в один день без захисника, лише за показаннями самої підозрюваної. Ті показання, які ОСОБА_5 надавала в присутності захисника, прокурор не бере до уваги. Вважав достатнім застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту лише в нічний час, так як ОСОБА_5 проходить на даний час стажування прибиральницею.

Вислухавши думку учасників процесу, судом встановлено наступне.

Частинами 1 та 2 ст.331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 особливо тяжкого злочину і, оцінюючи сукупність обставин, а саме те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді тримання під вартою строком від 7 до 10 років, раніше не судима, заміжня, позбавлена батьківських прав відносно старшої дитини, під час досудового слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності вчиняла дії по обговоренню зі свідками способів перешкоджання кримінальному провадженню, чим порушила покладений на неї ухвалою слідчого судді обов`язок обмежитись у спілкування зі свідками.

Так, прокурором доведено наявність ризику протиправного впливу на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки подані разом із даним клопотанням розсекречені протоколи за результатами здійснення негласних слідчих дій в повній мірі свідчать про обговорення ОСОБА_5 зі свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 питання зміни показів щодо інкримінованого їй злочину, а також щодо поведінки ОСОБА_5 під час судово-психіатричної експертизи з метою визнання її неосудною, подання фіктивних заяв про начебто здійснення на неї впливу працівниками поліції, інсценування доведення ОСОБА_5 до самогубства працівниками поліції, посилання ОСОБА_5 на спричинення тілесних ушкоджень першій дитині, стосовно якої вона та її чоловік позбавлені батьківських прав.

Така поведінка ОСОБА_5 не виключає ризику, що вона, усвідомлюючи реальну можливість застосування до неї покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, з метою уникнення покарання може приховуватися від суду, або вчинити інший злочин з метою приховування злочину, в якому вона на даний час обвинувачується.

Окрім того, вищевказана поведінка обвинуваченої є порушенням обов`язків, покладених на неї ухвалою слідчого судді від 12.09.2019р. по обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ч.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, шляхом застосування запобіжного заходу, який би не був пов`язаний з триманням під вартою.

Отже прокурором доведено, що більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 , а тому клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підлягає задоволенню.

Задовольняючи клопотання слідчого, суд окрім норм національного законодавства, бере до уваги й рішення Європейського суду з прав людини.

Так, в рішенні «Кущ проти України» від 3 грудня 2015 року ЄСПЛ зазначає, що термін «обґрунтована підозра» у вчиненні злочину означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Відповідно до вимог пунктів 2, 3, ч.4 ст. 183 КПК України, суд не визначає ОСОБА_5 суму застави, оскільки нею вже було порушено умови запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а злочин, в якому вона обвинувачується, спричинив загибель дитини.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 331, 372, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка обвинувачується за ч.2 ст.121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», на строк 60 днів, починаючи з дня фактичного затримання 18.11.2019р.

Строк дії ухвали - до 15.01.2020р.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня оголошення, а обвинуваченою з дня вручення їй копії даної ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1