Справа № 166/485/19 Провадження №11-кп/802/589/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 118 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представника потерпілих адвоката ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченої ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000063 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_12 на вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 14.08.2019 щодо ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И В:

Цим вироком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та жителька АДРЕСА_1 , громадянка України, українка, з повною загальною середньою освітою, вдова, має на утриманні двох малолітніх дітей, 2008 та 2013 років народження, не працює, раніше несудима,
засуджена:
- за ст.118 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено ОСОБА_11 від відбування покарання, якщо вона протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Вироком вирішено питання про цивільні позови, судові витрати та речові докази.
Згідно з вироком суду ОСОБА_11 визнана винною і засуджена за вчинення кримінального правопорушення за таких обставин.
Так, 19 лютого 2019 року близько 01 год 30 хв між ОСОБА_11 та її чоловіком ОСОБА_13 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння, в будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті тривалих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої чоловік ображав її нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, а в подальшому схопив її за волосся, почав шарпати, спричиняючи фізичний біль, заподіяв їй легкі тілесні ушкодження.
Після цього вона забігла до спальної кімнати та з метою захисту себе і малолітніх дітей утримувала міжкімнатні двері рукою від чоловіка, який намагався їх відчинити.
Відчинивши двері, ОСОБА_13 почав погрожувати ОСОБА_11 металевою кочергою, піднявши її над головою, на що вона декілька разів відмахнулася ножем, який взяла з крісла, що знаходився у спальній кімнаті. Тоді ОСОБА_13 схопив з підлоги дерев`яний стілець та замахнувся ним, піднявши над головою, почав погрожувати, на що вона, з метою захисту свого життя та здоров`я, перевищуючи межі необхідної оборони, яка явно не відповідала небезпечності посягання, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, навмисно завдала один удар ножем у життєво-важливий орган - ділянку передньої поверхні грудної клітини ОСОБА_13 , в результаті чого спричинила йому тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент спричинення, що викликало смерть потерпілого.
В апеляційній скарзі потерпілий, не оспорюючи доведеність вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченої, просить вирок суду щодо ОСОБА_11 скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного їй покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину внаслідок м`якості. Просить призначити ОСОБА_11 більш суворе покарання. При цьому просить врахувати, що обвинувачена щиро не розкаялась у скоєному, під час досудового розслідування не попросила у нього вибачення, її каяття в судовому засіданні було формальним з метою уникнення справедливого покарання. Також судом не враховано, що ОСОБА_11 вчинила злочин у стані алкогольного сп`яніння та неодноразово погрожувала потерпілому розправою.
У своєму запереченні обвинувачена ОСОБА_11 просить вирок суду щодо неї залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілого без задоволення. Вважає, що доводи апеляційної скарги потерпілого є безпідставними. Вона дійсно щиро розкаялась у скоєному, шкодує що від її дій загинула рідна для всіх людина, якій вона не бажала смерті і не погрожувала розправою. Навпаки, намагалася зберегти сім`ю, незважаючи на те, що потерпілий систематично вчиняв протиправні дії щодо неї та дітей, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.
Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку, пояснив ким і в якому обсязі він оскаржений, виклав доводи апеляційної скарги, пояснення потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та представника потерпілого ОСОБА_9 , які підтримували апеляційну скаргу, просили скасувати вирок суду та ухвалити новий, яким призначити обвинуваченій більш суворе покарання, пояснення обвинуваченої ОСОБА_11 , її захисника, а також прокурора, які заперечували апеляційну скаргу та просили вирок суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга потерпілого не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про винність ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.118 КК України, підтверджуються зібраними в кримінальному провадженні та дослідженими в судовому засіданні доказами і ніким не оскаржуються.
Діям ОСОБА_11 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_11 , суд першої інстанції у відповідності до вимог статей 50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченої та інші обставини, що впливають на ступінь її відповідальності.
Так, як убачається із матеріалів провадження, ОСОБА_11 раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, на утриманні має двоє малолітніх дітей.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої є щире каяття і сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Враховано місцевим судом й думку потерпілих про призначення суворого покарання ОСОБА_11 ..

Тому врахувавши всі обставини в кримінальному провадженні в їх сукупності, у тому числі й ті, на які посилається потерпілий у своїй апеляційній скарзі, суд призначив ОСОБА_11 максимальне за видом та розміром покарання, передбачене санкцією ст.118 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На думку апеляційного суду покарання, призначене місцевим судом ОСОБА_11 , відповідає вимогам закону, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів і не є надто м`яким.
З урахуванням вищевказаних обставин, позитивних даних про особу обвинуваченої, у тому числі її ставлення до вчиненого злочину, подальшу поведінку після його скоєння, а також те, що вона є єдиним годувальником двох малолітніх дітей, з огляду на досудову доповідь органу пробації, обґрунтовано суд першої інстанції дійшов висновку і про можливість звільнення ОСОБА_11 від відбування покарання на підставі статей 75, 76 КК України та покладення на неї обов`язків в межах максимального трьохрічного іспитового строку, що дозволить здійснювати контроль за її поведінкою зі сторони уповноваженого органу з питань пробації.
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При звільненні ОСОБА_11 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України, суд першої інстанції застосував принцип індивідуалізації призначення покарання, навівши при цьому переконливі підстави такого рішення, зазначивши, що за таких умов буде досягнута мета покарання.
Підстав для скасування оскаржуваного судового рішення у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості і неправильного застосування ст. 75 КК України, як про це йдеться у апеляційній скарзі потерпілого, суд апеляційної інстанції не вбачає, оскільки на переконання апеляційного суду в даній конкретній справі досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.
На підставі наведеного і керуючись статтями 376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_12 залишити без задоволення, а вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 14.08.2019 щодо ОСОБА_11 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:
Судді: