Провадження № 1-кп/761/2030/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року м.Київ
Шевченківський районний суд м. Києва у складі - головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 120 181 102 000 021 25 від 03.04.2018, у якому
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, з вищою освітою, який у зареєстрованому шлюбі не перебуває, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ,
обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України,
у с т а н о в и в :
Шевченківського районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України.
До обвинуваченого застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає 16.09.2019, що у силу ч. 3 ст. 331 КПК України покладає на суд обов`язок поставити на обговорення сторін судового провадження питання доцільності продовження застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу.
Прокурор вважав за необхідне продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, посилаючись на те, що ризики, які слугували підставою для застосування саме такого виключного запобіжного заходу, станом на сьогодні не відпали та продовжують існувати.

Захисник заперечував проти доводів прокурора, зазначивши, що доказів на підтвердження ризиків, передбачених ст. 177 КПК, суду не надано.

Обвинувачений також заперечував проти доводів прокурора, додавши, що не має наміру переховуватись від суду та вчиняти інші злочини. Вважав, що більш мякий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Суд, заслухавши доводи учасників провадженні, дослідивши наявні матеріали судового провадження, дійшов висновку про таке.

У силу ч. 3 ст. 331 КПК незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою до спливу продовженого двомісячного строку дії цього запобіжного заходу. За наслідками розгляду цього питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Під час досудового розслідування відповідно до ст. 194 КПК у разі вирішення питання продовження строку дії запобіжного заходу має бути встановлено, чи є обґрунтованою підозра; чи наявні достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК ризиків, на які вказує прокурор; чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Однак, враховуючи, що відповідно до Глави 28 КПК судовий розгляд кримінального провадження здійснюється з метою встановлення, чи доведена поза розумним сумнівом вина особи у зазначених прокурором в обвинувальному акті злочинних діях, оцінка обґрунтованості підозри на цій стадії провадження виключається.

З наведеного витікає, що, вирішуючи доцільність подальшого утримання особи під вартою, суд має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки цієї особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначених осіб.

Так, прокурора зазначає, що у даному кримінальному провадженні існують ризики вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на переховування від суду, здійснення незаконного впливу на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, а також вчинення іншого злочину.

У силу ст. 9 КПК суд під час розгляду кримінального провадження зобов`язаний керуватися рішеннями ЄСПЛ.

Низкою рішень Європейського суду з прав людини сформульовані підстави, за наявності яких допускається безперервне тримання особи під вартою, зокрема те, що обвинувачений не з`явиться до суду; вчинить дії, які перешкоджають правосуддю; скоїть інше кримінальне правопорушення; стане причиною громадських заворушень.
Тривале тримання під вартою може бути виправдане тоді, коли є певні ознаки існування суспільного інтересу, який, попри презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої свободи.
Як зазначив ЄСПЛ у рішенні по справі «Бекчієв проти Молдови», ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання має оцінюватись також з урахуванням характеру людини, його моральних принципів, місця проживання, місця роботи, статків, сімейних стосунків, відносин з державою, у якій його переслідували в межах закону.
Отже, суд, оцінивши вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має зробити висновок щодо значного ступеню небезпеки позапроцесуальних дій цієї особи.

Оцінюючи вірогідність того, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинить дії, спрямовані на переховування від суду, суд бере до уваги негативні для обвинуваченого наслідки переховування у вигляді покарання після можливого затримання у подальшому, з засудженням, у разі доведення прокурором його винуватості.

Крім того, суворість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому дій, також доводить те, що зазначений ризик є достатньо високим.

У той же час ризик незаконного впливу обвинуваченого на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, також продовжує існувати з огляду на те, що судовий розгляд фактично перебуває на початковій стадії, а тому залишається недослідженим значний масив доказів, у тому числі не допитані свідки та потерпіла.

Існування ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення підтверджується також тим, що ОСОБА_6 засуджений за вчинення корисливого злочину, інкриміновані обвинуваченому дії вчиненні під час іспитового строку, зокрема, з метою власного збагачення.

Сукупність зазначеного доводить, що встановлені вище обставини є достатніми для продовження щодо ОСОБА_6 строку дії застосованого до нього запобіжного заходу.
При цьому відповідно до положень ч.4 ст. 183 КПК України суд вважає за можливе при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати розмір застави, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, що спричинив загибель людини.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :
Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою по 08 листопада 2019 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду упродовж семи днів з дня отримання копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2