Номер провадження: 11-сс/813/737/19
Номер справи місцевого суду: 521/1698/19 1-кс/521/1293/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 19 квітня 2019 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту до підозрюваної ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001181 від 01 червня 2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 19 квітня 2019 року було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Хмельницького ВП Малиновського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби з 21-00 години до 06-00 години до підозрюваної ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001181 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Також на підозрювану ОСОБА_8 покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, оскільки підозрювана ОСОБА_8 не явилася до слідчого за його викликом, та у іншому кримінальному провадженні №0000399, що знаходиться в провадженні СВ Корабельного ВП Херсонського відділу поліції ГУНП в Херсонській області, ОСОБА_8 являється також підозрюваною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і її оголошено у розшук.

Крім того, в апеляційній скарзі прокурор ставить під сумнів фактичне проживання підозрюваної ОСОБА_8 за адресою, що вказана в якості місця знаходження під домашнім арештом в оскаржуваній ухвалі слідчого судді: АДРЕСА_1 , оскільки в ході проведення обшуку Хмельницьким ВП у м.Херсоні було встановлено, що підозрювана ОСОБА_8 не мешкає за цією адресою.

Також захисник подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що жодний ризик у клопотанні про застосування вказаного запобіжного заходу, передбачений ст.177 КПК України, слідчим та прокурором не доведений, підозрювана не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування або суду, оскільки має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає разом зі свекрухою та малолітньою дитиною, до кримінальної відповідальності раніше не притягувалась.

Крім того, захисник наголошує, що в судовому засіданні взагалі не розглядалось питання щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваної.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, підозрювану ОСОБА_8 та її захисника, які наполягали на задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Апеляційний суд вважає, що на етапі досудового розслідування на момент розгляду слідчим суддею клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, матеріалами провадження підтверджувалась наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

При цьому в ухвалі слідчим суддею вірно зазначено, що посилання прокурора на тяжкість злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та покарання, яке загрожує підозрюваній в разі доведеності її вини в ході судового розгляду, не є недостатніми для застосування найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, шо сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Ґрунтуючись на вищенаведених нормах права та практиці ЄСПЛ, враховуючи, що підозрювана ОСОБА_8 має постійне місце проживання, має на утриманні малолітню дитину, 2018 року народження, раніше не судима, слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування до підозрюваної найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Водночас апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги захисника про те, що наявні підстави для обрання підозрюваній ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

На думку апеляційного суду, слідчим суддею з врахуванням всіх обставин був обґрунтовано застосований до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби разом з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, який належним чином забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_8 та не перешкодить її нормальній життєдіяльності.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор повідомив про те, що 08 травня 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001181 за обвинуваченням ОСОБА_8 був направлений для розгляду по суті до суду.
За таких обставин, питання про зміну підозрюваній ОСОБА_8 запобіжного заходу може бути розглянуто за клопотанням сторони обвинувачення або захисту під час судового розгляду відповідно до положень ч.3 ст.315 або ст.331 КПК України.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що слідчим суддею на підставі повного та всебічного дослідження обставин провадження та відповідно до приписів кримінального процесуального закону зроблений висновок про застосування до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді у виді домашнього арешту в нічний час доби.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд визнає необґрунтованими апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_7 , оскільки їх доводи не ґрунтуються на беззаперечних доказах, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слідчого судді слід залишити без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 19 квітня 2019 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту з 21-00 години до 06-00 години з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, до підозрюваної ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001181 від 01 червня 2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4