Справа №766/1458/16-к
н/п 1-кп/766/1371/19

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2019 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області колегією суддів у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю

секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

перекладачів: ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 26.02.2016 року за №0000819, за обвинуваченням:

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровськ, українець, громадянин України, з базовою загальною середньою освітою, не одружений, утриманців не має, фізичних вад здоров`я не має, перебуває на обліку у лікаря психіатра, інвалідності не має, не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений: вироком Нижньогірського районного суду АР Крим від 16.03.2007 року за ч. 3 ст. 187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, вироком Нижньогірського районного суду АР Крим від 13.09.2007 року за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений з місць позбавлення волі 07.11.2014 року у зв`язку з відбуттям покарання

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, -

встановив:
ОСОБА_7 24.02.2016 року в період часу з 23-00 год. до 24-00 год., знаходячись в кв. АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклого побутового конфлікту, пов`язаного з особистими неприязними відносинами, на ґрунті спільного вживання спиртних напоїв з власницею квартири ОСОБА_10 , переслідуючи прямий умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, наніс хаотичні удари ножем в область грудної клітки та верхніх кінцівок ОСОБА_10 , в результаті чого їй було спричинено наступні тілесні ушкодження, що виникли за 1-2 доби до настання смерті: проникаюче в грудну порожнину колото-різане поранення з пошкодженням лівої легені, проникаюче в грудну та черевну порожнини колото-різане поранення з пошкодженням діафрагми, селезінки, проникаюче в ліву плевральну порожнину колото-різане поранення без пошкодження внутрішніх органів, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя; колото-різане поранення грудної клітини, колото-різане поранення лівої верхньої кінцівки, різані рани верхніх кінцівок, що виникли від ріжучої дії гострого предмета, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зазвичай викликають короткочасний розлад здоров`я; колоті не проникаючі рани, крововиливи в м`які тканини грудної клітки, що виникли від колючої дії гострого предмета, синці лівої верхньої кінцівки, що виникли від дії тупих предметів, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_10 настала в результаті проникаючих в грудну порожнину колото-різаних ран з пошкодженням лівої легені, проникаючого грудну та черевну порожнини колото-різаного поранення з пошкодженням діафрагми, селезінки, що ускладнились розвитком рясної крововтрати.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.

Обвинувачений ОСОБА_7 винуватість у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав. Разом з цим не заперечив проти того, що 24.02.2016 року перебував за місцем проживання ОСОБА_10 у мікрорайоні «Острів» м. Херсона, куди він прийшов на запрошення її подруги ОСОБА_11 . Там вони на кухні розпивали спиртні напої. У проміжок часу з 22-00 до 23-00 год. ОСОБА_10 та ОСОБА_12 вийшли в іншу кімнату та почали сваритися, він пішов до них та просив їх заспокоїтися. ОСОБА_10 сказала йому, що ОСОБА_12 привела його їй у якості подарунка на день народження та висловила намір вступити з ним в статеві стосунки, на що він відповів відмовою, повідомивши, що в нього є дівчина. Після цього ОСОБА_10 почала ображати його, він в свою чергу, щоб полякати її для того, щоб вона заспокоїлася, пішов на кухню, взяв ніж, повернувся в кімнату, де вона в той час лежала на ліжку, та замахнувся на неї тим ножем, вона схопила ніж за лезо. Після цього він наніс приблизно ще два удари тим ножем в грудну клітину та живіт ОСОБА_10 .. Перший раз ніж ввійшов м`яко, другий раз зігнувся. Точну кількість нанесених ним ОСОБА_10 ударів не пам`ятає через стан сильного алкогольного сп`яніння. Зазначив, що наступного дня вранці ОСОБА_10 була жива та просила в нього попити води. Заявив, що наміру вбивати ОСОБА_10 він не мав, хотів лише полякати її ножем, щоб вона заспокоїлась.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у пред`явленому йому обсязі обвинувачення ґрунтується на сукупності наведених нижче доказів, досліджених судом з урахуванням положень ст.ст. 22, 23 КПК України, обсяг яких був визначений згідно ч. 1 ст. 349 КПК України, які суд визнає належними, допустимими та достовірними і які узгоджуються між собою щодо часу, місця та способу вчиненого ОСОБА_7 злочину.

Так, відповідно до протоколу огляду від 26.02.2016 року з додатком диском з відеозаписом (т. 2, а.п. 21-24) труп ОСОБА_10 був виявлений на підлозі у одній із кімнат квартири АДРЕСА_2 . На її тілі під час огляду були виявлені рани на боковій поверхні живота, на подушках та покривалі на ліжку в тій же кімнаті виявлені сліди речовини бурого кольору. Такі ж сліди виявлені на полу на вході в кімнату.

Під час додаткового огляду місця події(трупа), про що складено відповідний протокол від 26.02.2016 року з фототаблицею (т. 2, а.п. 25-43) з місця події, серед іншого, вилучено змиви речовини бурого кольору, сковорідки, футбоку синього кольору, які у подальшому були визнані речовими доказами та приєднані до справи.

У довідці про проведення судово медичної експертизи трупа ОСОБА_10 від 27.02.2016 року та Лікарському свідоцтві про її смерть №270 від тієї ж дати (т. 2, а.п. 14-15) зафіксовано, що причиною смерті ОСОБА_10 є колото різані поранення грудної клітки та черевної порожнини з пошкодженням внутрішніх органів.

Відповідно до проведеної на підставі постанови слідчого від 26.02.2016 року судово-медичної експертизи, висновок №254 від 16.03.2016 року (т. 2, а.п. 46, 48-51), у потерпілої ОСОБА_10 були виявлені наступні тілесні ушкодження:

1 група: колото-різані поранення, що виникли від колото-ріжучої дії гострого предмета, що підтверджується перевагою довжини ранового каналу над довжиною рани шкіри, рівними гладкими краями ран, одним гострим та протилежним закругленими кінцями ушкодження, відсутністю дефекту тканини та тканинних перемичок, та за ступеням тяжкості поділені на:

- проникаючі в грудну порожнину колото-різане поранення з пошкодженням лівої легені, проникаюче в грудну та черевну порожнини колото-різане поранення з пошкодженням діафрагми, селезінки, що виникли за 1-2 доби до настання смерті, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті;

Згідно медико криміналістичної експертизи дані тілесні ушкодження виникли від дії колото-ріжучого предмета типу клинка ножа, що мав лезо та обух з нечітко вираженими ребрами, з найбільшою шириною клинка до рівня занурення близько 20 мм (висновок експерта №30-МК від 09.03.2016 року, т. 2, а.п. 54-58);
- проникаюче в ліву плевральну порожнину колото-різане поранення без пошкодження внутрішніх органів, що виникло за 1-2 доби до настання смерті, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебуває;

- колото-різане поранення грудної клітини, колото-різане поранення лівої верхньої кінцівки, що виникло за 1-2 доби до настання смерті, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зазвичай викликають короткочасний розлад здоров`я, в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають;

2 група: різані рани верхніх кінцівок, що виникли від ріжучої дії гострого предмета, що підтверджується рівними, гладкими краями ран, гострими кінцями ушкоджень, відсутністю дефекту тканини та тканинних перемичок, за 1-2 доби до настання смерті, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зазвичай викликають короткочасний розлад здоров`я, в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають;

3 група: колоті не проникаючі рани, крововиливи в м`які тканини грудної клітки, що виникли від колючої дії гострого предмета, за 1-2 доби до настання смерті, відносяться до легких тілесних ушкоджень, в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають;

4 група: синці лівої верхньої кінцівки, що виникли від дії тупих предметів, за 1-2 доби до настання смерті, відносяться до легких тілесних ушкоджень, в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають.

Смерть ОСОБА_10 настала в результаті проникаючих в грудну порожнину колото-різаних ран з пошкодженням лівої легені, проникаючого в грудну та черевну порожнини колото-різаного поранення з пошкодженням діафрагми, селезінки, що ускладнились розвитком рясної крововтрати, що підтверджується наявністю та характером ушкоджень, кров`ю в лівій плевральній та брючній порожнинах, малокрів`ям внутрішніх органів, блідно-сірою тканиною коркового слою нирок, світло-червоною-мозкового, стертим кордоном між шарами, порушенням реологічних властивостей крові.

Відповідно до висновку експерта №70 від 25.03.2016 року (т. 2, а.п. 93-95) на вирізі з наволочки, на змиві з підлоги між коридором та кухнею, на змиві зі сходової площадки 5-го поверху, вилучених в ході огляду місяця події, виявлена кров людини, присутність у якій крові потерпілої або обвинуваченого не виключається. На змиві зі сходового маршу між 7-6 м поверхами виявлена кров людини, присутність у якій крові обвинуваченого не виключається.

В ході пред`явлення особи для впізнання, про що складено протокол від 27.02.2016 р. (т. 2, а.п. 114-115), свідок ОСОБА_13 у присутності понятих вказала на ОСОБА_7 , як на особу, яка 24.02.2016 року в квартирі АДРЕСА_2 , разом з нею та її подругою святкували день народження, після чого в ході сварки наніс ОСОБА_14 поранення ножем, а її саму вдарив сковорідкою по голові.

Надані обвинуваченим у судовому засіданні показання відповідають даним протоколу проведення слідчого експерименту від 29.02.2016 р. з відеозаписом до нього за його участю (т. 2, а.п. 116-119, 122), згідно якого обвинувачений у присутності двох понятих та захисника, тобто в умовах, що виключали незаконний вплив на нього, детально продемонстрував обставини вчиненого ним злочину та розповів, що 24.02.2016 року під час конфлікту з ОСОБА_10 взяв ніж на кухні з метою налякати ОСОБА_14 і став їй погрожувати ножем, тримаючи його над нею над грудьми в той час, коли вона лежала на ліжку. Вона схопила той ніж за лезо рукою, він його вирвав, після чого в ту ж частину тіла - в грудну клітину став наносити декілька ударів дослідно «тикати», проте йому не вдавалося проткнути ножем тіло, вдалося зробити це лише один раз.
Підстав сумніватися у достовірності наведених вище повідомлених обвинуваченим під час проведення слідчого експерименту даних суд не знаходить, оскільки вони є послідовними, у них він повідомляв такі деталі, які могли бути відомі лише йому, як виконавцю злочину, він про них повідомив через короткий проміжок часу після подій, що відбулися між ним та ОСОБА_10 .. Крім того, такі дані відповідають іншим об`єктивним доказам у справі, в тому числі, висновку експерта №14/254 від 05.04.2016 року (т. 2, а.п. 62-62-1), відповідно до якого експерт дійшов висновку, що утворення виявлених у ОСОБА_10 різаних ран верхніх кінцівок внаслідок хапання за лезо ножа, як показав в ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_7 , не виключається.

Разом з цим, експерт під час проведення вказаної експертизи встановив, що утворення у потерпілої колото-різаних ран від однієї травматичної дії, виключається.

Крім того, як вбачається з зазначеного вище висновку судово медичної експертизи №254 від 16.03.2016 року, про проникаючий характер нанесених обвинувачених тілесних ушкоджень, які перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, свідчить довжина раневих каналів трьох таких ушкоджень, яка складає 5,5, 6 та не менше 8 см відповідно.

Такі відомості дають підстави визнати неправдивими показання обвинуваченого, надані ним як судовому засіданні, так і в ході проведення слідчого експерименту, щодо кількості завданих ним ОСОБА_10 ударів та про те, що проникаючим був можливо лише один удар з огляду на те, що, як зазначив обвинувачений, ніж ввійшов в тіло м`яко.

З огляду на це, наведені у протоколі слідчого експерименту дані суд визнає достовірними і кладе в основу вироку.

Належні обвинуваченому та потерпілій предмети одягу оглянуті відповідно до протоколів огляду від 18.04.2016 року (т. 2, а.п. 81, 86).
Відповідно до висновку судово психіатричного експерта №117 від 17.03.2016 року (т. 2, а.п. 17-20) ОСОБА_7 психічними захворюваннями у сенсі ч. 2 ст. 19 КК України не страждав і не страждає. ОСОБА_7 виявляв емоціоно-нестійкий розлад особистості. У період часу вчинення інкримінованих йому дій ОСОБА_7 міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 не потребує.

Оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про те, що вони поза розумним сумнівом повністю доводять пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення, узгоджуються між собою щодо часу, місця та способу вчиненого ним злочину.

Окрім тих документів, на які послався прокурор, доводячи висунуте обвинувачення, у матеріалах справи містяться також інші документи, зібрані на досудовому розслідуванні, проте прокурор на них не посилався, доводячи винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зазначивши, що вони доказової сили не мають. Суд також позбавлений можливості оцінювати такі документи виходячи зі змісту принципу змагальності і обов`язку суду зберігати об`єктивність і неупередженість під час судового розгляду, закріплених у ст. 22 КПК України, та положень, визначених у ст. 92 цього самого Кодексу, зміст яких зводиться до того, що суд не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту та самостійно відшуковувати дані, які, зокрема, підтверджують висунуте обвинувачення.

Також суд зазначає, що з`ясування обставин справи було закінчено за рішенням суду без допиту свідка обвинувачення ОСОБА_13 ..

При прийнятті такого рішення суд виходив з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ч.ч. 1, 4 ст. 28 КПК України щодо необхідності розгляду кримінального провадження в розумні строки, а щодо особи, яка тримається під вартою, - ще й здійснення розгляду невідкладно та першочергово, та зважаючи на те, що справа перебуває на розгляді в суді з 02.07.2016 року, тобто тривалий час, явку вказаного свідка стороною обвинувачення до суду для допиту даним складом суду жодного разу забезпечено не було, що призводило до неодноразового відкладення розгляду справи, ухвала суду від 26.09.2019 року, якою стороні обвинувачення був встановлений строк для забезпечення явки в судове засідання свідків обвинувачення у строк до 21.11.2019 року залишилася невиконаною (т. 3, а.п. 194-195) і прокурором не надано суду жодних документів щодо виконання даної ухвали та об`єктивної неможливості забезпечити явку свідка ОСОБА_13 в судове засідання 21.11.2019 року, а також документів, які б свідчили про об`єктивну можливість забезпечити явку цього свідка в наступне засідання. Крім того, при прийнятті такого рішення суд виходив також з того, що сторона захисту не наполягала на допиті даного свідка, оскільки, як зазначив обвинувачений, на момент вчинення ним щодо ОСОБА_10 протиправних дій, про які він розповів в судовому засіданні, свідок ОСОБА_13 перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння, сиділа в кріслі і, на його думку, спала, а тому не бачила, що саме він робив тоді.

Оцінюючи позицію сторони захисту про те, що в матеріалах справи відсутні будь які дані, які б спростовували показання обвинуваченого про відсутність у нього умислу на вбивство ОСОБА_10 , та про необхідність перекваліфікації у зв`язку з цим дій обвинуваченого на ч. 2 ст. 121 КК України, суд зазначає, що така позиція не заслуговує на увагу з огляду на наступне.

Згідно з роз`ясненням, яке міститься у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, обвинувачений застосував до ОСОБА_10 таке знаряддя злочину, як ніж, завдав ним їй численні удари в грудну клітину, яка є життєво важливою частиною тіла, і внаслідок цього заподіяв останній тілесні ушкодження, які зазначені у висновку судово медичної експертизи і саме від яких невдовзі настала її смерть.

Отже, характер заподіяних ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, їх кількість та локалізація, механізм спричинення та застосоване знаряддя злочину підтверджують висновок сторони обвинувачення, з яким погоджується і суд, про спрямованість умислу обвинуваченого саме на її вбивство.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_10 наступного дня після нанесення їй ударів обвинуваченим була жива і померла лише через 1-2 доби, як на додаткову підставу для перекваліфікації його дій на ч. 2 ст. 121 КК України, також висновків суду не спростовують, оскільки як зазначено в тому ж п. 22 зазначеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, якщо винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має.

При цьому, у справі не встановлено будь яких даних, які б ставили під сумнів достовірність наведених вище зібраних на досудовому слідстві доказів і могли б свідчити про вчинення злочину щодо ОСОБА_10 іншою особою.

З огляду на наведене, невизнання обвинуваченим винуватості у пред`явленому йому обвинуваченні суд розцінює як обраний спосіб захисту з метою уникнути відповідальності за вчинений злочин.

При обранні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який за законом віднесений до категорії особливо тяжких злочинів, обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який за матеріалами справи характеризується негативно, сім`ї та утриманців не має, не працевлаштований, перебуває на обліку у лікаря психіатра, є особою, раніше неодноразово судимою, в тому числі за аналогічний злочин та тяжкі злочини проти власності. Обставиною, яка пом`якшує покарання, визнає часткове визнання обставин вчиненого злочину. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк, який, на думку суду, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Достатніх підстав для застосування до обвинуваченого довічного позбавлення волі, про що порушив питання прокурор, суд не вбачає і прокурор переконливих доводів на підтвердження такої необхідності, на думку суду, не навів.

При цьому, згідно ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року обвинуваченому підлягає зарахуванню у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 27 лютого 2016 року (день затримання, т. 2, а.п. 10-13) по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов у справі не пред`явлений.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати.

При цьому суд зазначає, що витрати на проведення експертиз, за результатами яких отримано висновки №360-х від 16.03.2016 року, №1755 від 29.03.2016 року, №1496 від 25.03.2016 року (т. 2, а.п. 66, 75, 96), на думку суду, не можуть бути покладені на обвинуваченого з огляду на те, що ці висновки стороною обвинувачення на обґрунтування пред`явленого обвинувачення заявлені не були і, відповідно, у судовому засіданні не досліджувалися.

Питання щодо речових доказів у справі суд вирішує у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з поміщенням для відбування покарання до кримінально виконавчої установи закритого типу.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з 27 лютого 2016 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року зарахувати ОСОБА_7 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 27 лютого 2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 3981 (три тисячі дев`ятсот вісімдесят одна) грн. 81 коп. (т. 2, а.п. 16, 47, 61, 92).

Речові докази у справі:

- особистий одяг ОСОБА_7 , мобільний телефон повернути обвинуваченому (т. 2, а.п. 83-84, 73-74);

- CD-R диск з відеозаписом слідчого експерименту - зберігати в матеріалах кримінального провадження (т. 2, а.п. 120-121);

- дві сковорідки чорного кольору повернути потерпілому ОСОБА_15 (т. 2, а.п. 63-64);

- змиви крові, футболку синього кольору - знищити (т. 2, а.п. 88-89).

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений, захисник, потерпілий мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Обвинувачений має право заявити клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення вироку його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3