ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1314/19 Справа № 201/9744/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2019 року про задоволення клопотання ОСОБА_7 про встановлення процесуального строку для виконання процесуальної дії в межах досудового розслідування кримінального провадження № 0000209 від 22 лютого 2018 року, -
ВСТАНОВИВ:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2019 року клопотання задоволено. Зобов`язано уповноваженого прокурора у кримінальному провадженні № 0000209, відомості щодо якого, внесені 28 лютого 2018 року, 29 січня 2019 року та 30 травня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364-1 КК України за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України у найкоротший строк вчинити дії, визначені ч. 1 ст. 283, п. 1 ч. 2 ст. 283, п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України в частині підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України та прийняти процесуальне рішення, у відповідності до ст. 110 КПК України, з дотриманням вимог ч. 3 ст. 174 та ст. 203 КПК України, про закриття кримінального провадження № 0000209, встановивши уповноваженому прокурору для прийняття відповідного процесуального рішення, процесуальний строк у 3 календарних дні з моменту проголошення слідчим суддею ухвали за результатом розгляду клопотання.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_8 , було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів 12.04.2019 і саме з цього часу почав свій відлік строк визначений в ч. 1 ст. 219 КПК України (в ред. 03.10.2018), який мав би закінчитись 11.06.2019. Однак, 06.06.2019 заступник Генерального прокурора ОСОБА_9 продовжила строк досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 12.07.2019 року, що відповідає ч. 3 ст. 294 КПК України (в ред. 03.10.2018). Після цього строк досудового розслідування слідчим суддею в порядку п. 2 ч. 3 ст. 294 КПК України (в ред.. 03.10.2018) не продовжувався, а отже він сплив 12.07.2019. Продовження строку досудового розслідування до п`яти місяців постановою заступника Генерального прокурора від 09.07.2019 не відповідає вимогам ч. 3 ст. 294 КПК України (в ред. 03.10.2018), а тому не може бути визнано законним.
Аналогічного висновку дійшов і слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтава, відмовляючи в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 11.07.2019 року, а також Полтавський апеляційний суд, залишаючи без змін 01.08.2019 ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 11.07.2019 року, що вбачається з копій ухвал цих судів.
Найкоротший строк КПК України не визначено, однак враховуючи принцип розумності строків, який викладено в ст. 28 КПК України, то найкоротшим, у даному випадку, слід визначити строк який є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Як встановлено судом, на сьогоднішній день строк досудового слідства закінчився, однак кримінальне провадження не закрито.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити підозрюваному ОСОБА_7 у задоволенні його клопотання.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що свою ухвалою, суд першої інстанції фактично закрив кримінальне провадження, чого не передбачено діючим КПК України. Вважає ухвалу суду незаконною, невмотивованою та такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Також звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 219 КПК України строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки досудового розслідування.
12.07.2019, тобто до спливу строків досудового розслідування, регламентованих ст. 219 КПК України Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава завершено досудове розслідування кримінального провадження у кримінальному провадженні No0000209 від 28.02.2018 відносно підозрюваних ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 296 КК України та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України і сторонам, згідно правил ст. 290 КПК України відкрито матеріали досудового розслідування та оголошено про його закінчення, підозрюваними розпочато ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.
Тобто строк досудового розслідування після повідомлення ОСОБА_7 про підозру, визначений згідно п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України підставою для закриття кримінального провадження № 0000209 не закінчився.
Вважає, що правових підстав для розгляду клопотання підозрюваного ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження № 0000209 у судді ОСОБА_1 не існує та не існувало, і суд повинен був залишити клопотання підозрюваного ОСОБА_7 без розгляду.
Крім того, вказує, що суд першої інстанції грубо порушив правила підсудності вказаного клопотання наступним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України дії чи бездіяльність слідчого або прокурора можуть бути оскаржені. Згідно ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно правил, передбачених статтями 318-380 КПК України. Статтями 32, 218 КПК України визначено порядок місця проведення досудового розслідування та територіальну підсудність. Зокрема ч. 1 ст. 218 КПК України передбачено, що досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.
Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» № 223-559/0/4-13 від 05.04.2013 правильним є застосування цього правила і до розгляду клопотань територіальна підсудність яких не визначена Законом. Таким чином, скарги на дії чи бездіяльність прокурорів відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Дніпропетровську область, управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Дніпропетровську область, та слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області повинні розглядатися судом під юрисдикцією якого, знаходиться орган досудового розслідування Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава, тобто Октябрським районним судом міста Полтави, а не Жовтневим райсудом міста Дніпропетровська.
Зазначає, що висновки слідчого судді всупереч вимогам ст. 2 КПК України не ґрунтуються на об`єктивно з`ясованих обставинах, повноті судового розгляду, які підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду.
Вважає, що рішення про зобов`язання прокурора вчиняти певні дії у порядку п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України суддя приймати не мав права.
При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 1 ст. 36 КПК України, позбавлений змоги надавати конкретні вказівки (зобов`язання) прокурору щодо проведення конкретних слідчих дій, адже прокурор є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України). Прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.
В даному випадку суд перейнявши на себе функції слідства та прокурора, не маючи змоги оцінити зібрані слідством докази і здійснити належний судовий контроль в силу відсутності у розпорядженні суду матеріалів кримінального провадження № 0000209, прийняв необґрунтоване рішення, яким вчинив незаконний вплив на прокурора.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та з підстав викладених у ній просив її задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомленими про час та місце судових засідань, які було призначено на 23.09.2019 року, на 30.09.2019 року, на 02.10.2019 року, на 25.10.2019 року та на 28.10.2019 року, в судові засідання неодноразово не з`являлись без поважних причин. Захисник ОСОБА_10 кожного разу звертався до суду з клопотаннями про відкладення розгляду справи з різних причин, в тому числі і про відкладення розгляду справи призначеного на 28.10.2019 року. Клопотання захисника були задоволені судом та розгляд справи неодноразово відкладався. Проте, апеляційний суд розцінює вказані численні клопотання про відкладення розгляду справи, зокрема і про відкладення розгляду справи призначеного на 28.10.2019 року, як спробу затягування судового розгляду та зловживання процесуальними правами.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі підозрюваного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_10 , які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання ОСОБА_7 , слідчим суддею належним чином не дотримані.
Щодо права на оскарження ухвали слідчого судді про задоволення клопотання про встановлення процесуального строку для виконання процесуальної дії в межах досудового розслідування кримінального провадження, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України).
Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини третьої статті 129 Конституції України).
Наведені конституційні норми мають своє відображення у пунктах 1, 2 та 17 статті 7 КПК, де зазначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Законність і обґрунтованість рішень слідчого судді, прийнятих на досудовому розслідуванні, може бути забезпечена можливістю їх оскарження в апеляційному порядку. Тому передбачене Главою 26 КПК право на оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування є важливою гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників кримінального провадження і процесуальним інструментом виправлення судової помилки на цьому етапі кримінального провадження.
Оскільки слідчий суддя прийняв рішення, яке не передбачено КПК, бо не узгоджується з положеннями статті 304 КПК стосовно його повноважень, суд апеляційної інстанції при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження виходив з приписів статті 9 КПК, яка розкриває принцип законності кримінального провадження та в частині шостій установлює, що коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу. Однією з таких засад є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (пункт 17 частини першої статті 7 КПК), а її зміст розкрито у статті 24 КПК, згідно з частиною першою якої кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.
Таким чином, у разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення частини третьої статті 309 КПК, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи частини четвертої статті 399 КПК. Право на апеляційне оскарження такого судового рішення підлягає забезпеченню на підставі пункту 17 частини першої статті 7 та частини першої статті 24 КПК, які його гарантують, з огляду на положення частини шостої статті 9 КПК, яка встановлює, що у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням в межах досудового розслідування кримінального провадження № 0000209 від 22 лютого 2018 року в якому просив суд зобов`язати уповноваженого прокурора у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України у найкоротший строк вчинити дії, визначені ч. 1 ст. 283, п. 1 ч. 2 ст. 283, п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України в частині підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України та прийняти процесуальне рішення, у відповідності до ст. 110 КПК України, з дотриманням вимог ч. 3 ст. 174 та ст. 203 КПК України, про закриття кримінального провадження № 0000209, відомості щодо якого внесені 28 лютого 2018 року, 29 січня 2019 року та 30 травня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст.364-1 КК України за підозрою ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, встановивши уповноваженому прокурору для прийняття відповідного процесуального рішення, процесуальний строк у 3 календарних дні з моменту проголошення слідчим суддею ухвали за результатом розгляду клопотання.
Відповідно до ч. 3 ст. 219 КПК України строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки досудового розслідування.
12.07.2019, тобто до спливу строків досудового розслідування, регламентованих ст. 219 КПК України Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава завершено досудове розслідування кримінального провадження у кримінальному провадженні No0000209 від 28.02.2018 відносно підозрюваних ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 296 КК України та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України і сторонам, згідно правил ст. 290 КПК України відкрито матеріали досудового розслідування та оголошено про його закінчення, підозрюваними розпочато ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.
Тобто строк досудового розслідування після повідомлення ОСОБА_7 про підозру, визначений згідно п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України підставою для закриття кримінального провадження № 0000209 не закінчився.
Таким чином, правових підстав для розгляду клопотання підозрюваного ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження не існувало.
Більш того, висновки слідчого судді всупереч вимогам ст. 2 КПК України не ґрунтуються на об`єктивно з`ясованих обставинах, повноті судового розгляду, які підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду.
Рішення про зобов`язання прокурора вчиняти певні дії у порядку п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України слідчий суддя приймати не мав права.
При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 1 ст. 36 КПК України, позбавлений змоги надавати конкретні вказівки (зобов`язання) прокурору щодо проведення конкретних слідчих дій, адже прокурор є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України). Прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.
В даному випадку суд першої інстанції перейнявши на себе функції слідства та прокурора, прийняв необґрунтоване рішення, яким фактично зобов`язав прокурора закрити провадження у справі.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України дії чи бездіяльність слідчого або прокурора можуть бути оскаржені. Згідно ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно правил, передбачених статтями 318-380 КПК України. Статтями 32, 218 КПК України визначено порядок місця проведення досудового розслідування та територіальну підсудність. Зокрема ч. 1 ст. 218 КПК України передбачено, що досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.
Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» № 223-559/0/4-13 від 05.04.2013 правильним є застосування цього правила і до розгляду клопотань територіальна підсудність яких не визначена Законом. Таким чином, скарги на дії чи бездіяльність прокурорів відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Дніпропетровську область, управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Дніпропетровську область, та слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області повинні розглядатися судом під юрисдикцією якого, знаходиться орган досудового розслідування Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава, тобто Октябрським районним судом міста Полтави, а не Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська. Таким чином, слідчим суддею Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська було порушено правила підсудності вказаного клопотання.
На підстав вищевикладеного, апеляційний суд доходить висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення цього Кодексу, які перешкоджали або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з постановлення нової ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про встановлення процесуального строку для виконання процесуальної дії в межах досудового розслідування кримінального провадження № 0000209 від 22 лютого 2018 року.
Керуючись ст. ст. 303, 309, 310, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2019 року про задоволення клопотання ОСОБА_7 про встановлення процесуального строку для виконання процесуальної дії в межах досудового розслідування кримінального провадження № 0000209 від 22 лютого 2018 року скасувати.
У задоволенні клопотання ОСОБА_7 про встановлення процесуального строку для виконання процесуальної дії в межах досудового розслідування кримінального провадження № 0000209 від 22 лютого 2018 року відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4