Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
15 жовтня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

За участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції з ДУ Луцький слідчий ізолятор кримінальне провадження № 0003604 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, неодруженого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 190 КК України; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , громадянина України, із середньою освітою, студента другого курсу Тернопільського національного економічного університету, неодруженого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 190 КК України, за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисників-адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 квітня 2019 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначено покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України два місяці арешту; за ч. 2 ст. 185 КК України один рік позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК України чотири роки позбавлення волі; за ч. 1 ст. 187 КК України три роки позбавлення волі; за ч. 2 ст. 190 КК України один рік обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання чотири роки позбавлення волі.

Прийнято рішення рахувати строк відбуття покарання ОСОБА_5 з моменту його затримання 30 жовтня 2018 року, зарахувавши в строк покарання термін попереднього ув`язнення із вказаної дати по день ухвалення вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироку законної сили залишено попередній тримання під вартою.

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначено покарання: за ч. 1 ст. 187 КК України три роки позбавлення волі; за ч. 2 ст. 190 КК України один рік позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання три роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком в два роки та покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Судом вирішено питання щодо речових доказів у справі.

Постановлено стягнути на користь держави з ОСОБА_5 1573 грн. та зі ОСОБА_6 572 грн. - процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів.

Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено частково і стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1749,10 грн. та 2000 грн. моральної шкоди.

Як визнав доведеним суд, ОСОБА_5 23 вересня 2018 року близько 23.00 год, перебуваючи на території автовокзалу № 1, що по вул. Конякіна 39 в м. Луцьк Волинської області, шляхом вільного доступу, таємно викрав золотий ланцюжок вагою. 8,11 г вартістю 7000 грн, золотий хрестик вагою 3 г вартістю 1500 грн, мобільний телефон марки Samsung Galaxy J320 imei 1: НОМЕР_1 вартістю 3000 грн, в якому була сім-карта мобільного оператора Київстар № НОМЕР_2 вартістю 20 грн, кошти в сумі 800 грн. та банківські картки ПАТ КБ Приватбанк, належні ОСОБА_11 , заподіявши шкоду на загальну суму 12320 грн.

24 вересня 2018 року приблизно о 01.30 год. ОСОБА_5 , знаходячись на проспекті Соборності в м. Луцьк Волинської області, шляхом зняття готівки через банкомат ПАТ КБ Приватбанк, попередньо змінивши пін-код, повторно таємно викрав із картки ПАТ КБ Приватбанк № НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 1700 грн, та, шляхом переказу через додаток Приват24, викрав із даної картки 12000 грн, належні ОСОБА_11

29 вересня 2018 року близько 02.00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні нічного клубу Наталка, що по вул. Потебні 62 в м. Луцьк, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав із сумки ОСОБА_12 мобільний телефон марки Nomi Evo M2 i5012 imei 1: НОМЕР_4 , imei 2: НОМЕР_5 , вартістю 1289,70 грн, в якому була карта пам`яті об`ємом 8 гігабайт вартістю 100 грн, заподіявши шкоду на загальну суму 1389,70 грн.

29 вересня 2018 року приблизно о 03.30 год. ОСОБА_5 , знаходячись поблизу приміщення нічного клубу Стара Підкова, що по вул. Данила Галицького 1а в м. Луцьк, здійснив напад на ОСОБА_10 , поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого, в ході якого заволодів гаманцем чорного кольору, в якому знаходились кошти в сумі 600 грн, посвідчення водія, картка водія, свідоцтво ДОПНВ про підготовку водія, довідка до військового квитка на ім`я потерпілого, картка Приватбанк типу Універсальна Gold № НОМЕР_6 , картка Приватбанк типу Картка для виплат, картка SEB BANK та картка із паролями до картки SEB BANK, заподіявши потерпілому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
29 вересня 2018 року близько 03.33 год. ОСОБА_6 , перебуваючи біля приміщення нічного клубу Стара Підкова, що по вул. Данила Галицького 1а в м. Луцьк, здійснив напад на ОСОБА_10 , поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого, в ході якого заволодів мобільним телефоном марки Iphone 6S 16 GB imei: НОМЕР_7 вартістю 5763,33 грн, в якому була сім-карта оператора ВФ Україна № НОМЕР_8 , завдавши йому одного удару правою ногою в ділянку голови, від якого ОСОБА_10 втратив свідомість.

29 вересня 2018 року о 03.48 год. ОСОБА_5 , знаходячись на вул. Крилова 1 в м. Луцьк Волинської області, шляхом зняття готівки через банкомат ПАТ КБ Приватбанк, попередньо змінивши пін-код, повторно таємно викрав із картки ПАТ КБ Приватбанк № НОМЕР_6 грошові кошти в сумі 2600 грн, належні ОСОБА_10

03 жовтня 2018 року близько 01.00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу нічного клубу Стара Підкова, що по вул. Данила Галицького 1а в м. Луцьк, повторно, шляхом обману, під приводом зарядки мобільного телефону, незаконно заволодів мобільним телефоном ОСОБА_13 марки Huawei nova lite 2017 imei 1: НОМЕР_9 , imei 2: НОМЕР_10 , вартістю 4800 грн, в якому була сім-карта оператора ВФ Україна № НОМЕР_11 вартістю 20 грн, заподіявши шкоду на загальну суму 4820 грн.

29 жовтня 2018 року приблизно о 20.50 год. ОСОБА_5 , знаходячись у приміщенні квартири, що за адресою: АДРЕСА_4 , відкрито викрав майно ОСОБА_14 : мобільний телефон Sony Xperia E 5663 imei 1: НОМЕР_12 , imei 2: НОМЕР_13 , вартістю 2755 грн, який був у металевому чохлі марки Love mei вартістю 867,103 грн, та фотоапарат Зеніт-Е серійний номер НОМЕР_14 разом із чохлом, вартістю 683,33 грн, загальною вартістю 4305,36 грн.

18 листопада 2018 року близько 22.20 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні автовокзалу № 1, що по вул. Конякіна 39 в м. Луцьк Волинської області, повторно, шляхом обману, під приводом зателефонувати, незаконно заволодів мобільним телефоном ОСОБА_15 марки Lenovo A 1010 imei 1: НОМЕР_15 , imei 2: НОМЕР_16 , вартістю 2500 грн, в якому була сім-карта мобільного оператора ВФ Україна № НОМЕР_17 , та чохлом вартістю 300 грн, заподіявши шкоду на загальну суму 2800 грн.

У поданих апеляційних скаргах:

Захисник ОСОБА_16 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненому та правильності кваліфікації його дій, доводить, що судом, на його думку, призначено надто суворе покарання без врахування даних про особу ОСОБА_5 , який має постійне місце проживання, за яким виключно позитивно характеризується, родину, в якій до затримання допомагав матері, хворій на гіпертонічну хворобу II ст, у веденні домашнього господарства, має намір одружитися та створити власну сім`ю, ряду помякшуючих покарання обставин щирого каяття, активного сприяння в розкриттю злочину, відшкодування завданої шкоди потерпілим, з приводу чого останні просили його суворо не карати. Просить вирок в частині призначення покарання змінити, застосувавши щодо обвинуваченого ОСОБА_5 положення ст. 75 КК України. В решті вирок суду залишити без зміни.

Захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого у вчинених злочинах та правильності кваліфікації його дій, доводить, що судом, на його думку, не в повній мірі враховано характеризуючі дані особи ОСОБА_6 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому та ряд помякшуючих покарання обставин і призначено надто суворе покарання, яке не відповідає критеріям законності і справедливості. Просить змінити вирок і призначити ОСОБА_6 із застосуванням положень ст. 69 КК України більш мяке покарання у виді виправних робіт.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Потерпілі, будучи належним чином повідомленими про день і час розгляду апеляційних скарг, в судове засідання не з`явилися.

Від потерпілого ОСОБА_10 надійшла письмова заява, у якій потерпілий наголошує про повне відшкодування ОСОБА_5 матеріальної та моральної шкоди, і просить провести апеляційний розгляд без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апелянтів та обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на підтримання поданих апеляційних скарг, доводи прокурора щодо залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_16 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_9 відхиленню.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за вказаних у вироку обставин підтверджується сукупністю зібраних в провадженні доказів, яким судом дана правильна юридична оцінка, що не заперечується в апеляційних скаргах апелянтами і не оспорюється ніким з учасників судового розгляду.

За змістом ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами. Особа, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 65 КК України, судами при обранні покарання повинні враховуватися загальні засади призначення покарання та розяснення, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) „Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно яких судам, з урахуванням ступеня тяжкості злочину, даних про особу ( поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле ( зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї ( наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан, тощо, належить обговорювати питання про призначення менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, і тим, які щиро розкаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки, тощо.

Як вбачається з вироку, суд врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_5 злочинів, віднесених законом до тяжких злочинів та злочинів середньої тяжкості, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем реєстрації, ряд обставин, які пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття та добровільне часткове відшкодування завданої шкоди, позицію потерпілих, відсутність обставин, що обтяжують покарання, і призначив ОСОБА_5 за скоєне покарання, пов`язане з позбавленням волі.

З матеріалів кримінального провадження та технічного запису перебігу судового розгляду провадження в суді першої інстанції слідує, що ОСОБА_5 , який з 30 жовтня 2018 року утримується під вартою, і скарг на поведінку якого з СІЗО не надходило, раніше ні до кримінальної, ні до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку з приводу алкоголізму чи наркоманії не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, де мешкав з хворою матір`ю, що підтверджено доказами, наявними у справі, щиро розкаюється у вчиненому, добровільно частково відшкодував завдану злочинами шкоду, у зв`язку з чим у потерпілих відсутні будь-які претензії до обвинуваченого, про що зазначає у поданій на адресу апеляційного суду заяві і потерпілий ОСОБА_17 .

При апеляційному розгляді провадження обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив своє щире каяття, жалкує про вчинене та просить вибачення у потерпілих, зазначивши, що, утримуючись під вартою, дійсно переусвідомив свою поведінку і життєві цінності.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно положень ст. 75 КК України, звільнення від відбування покарання можливе лише тоді, коли суд дійде висновку про виправлення засудженого без відбування покарання за наявності цілого комплексу обставин, що помякшують покарання.

Беручи до уваги, що ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, відсутність будь-яких негативних характеристик на обвинуваченого з місця попереднього ув`язнення, пом`якшуючі покарання обставини щире каяття, добровільне відшкодування завданої злочином шкоди, у зв`язку з чим потерпілі не мають претензій, про що свідчать заяви потерпілих, наявні в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку, передбаченого законом, та покладенням певних обов`язків, згідно вимог ст. 76 КК України.

Твердження захисника-адвоката ОСОБА_9 щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_6 надто суворого покарання не є переконливими, оскільки термін явно несправедливе покарання означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру.

Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність, між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом і розміром покарання, та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема, і ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, як видно з вироку, врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, віднесених законом до тяжких злочинів та злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, навчається, позитивно характеризується, ряд обставин, які пом`якшують покарання, в тому числі щире каяття, активне сприяння в розкриттю злочину та добровільне відшкодування шкоди, і за відсутності обставин, що обтяжують покарання, призначив ОСОБА_6 мінімальні покарання, передбачені санкціями ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 190 КК України, належним чином вмотивувавши прийняте рішення про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Правових підстав вважати призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання явно несправедливим через суворість колегія суддів не вбачає, як не вбачає підстав і для призначення ОСОБА_6 покарання у вигляді виправних робіт, оскільки на підтримання апеляційних вимог ні сам апелянт, ні обвинувачений жодних належних доказів щодо працевлаштування і перебування у трудових відносинах в розпорядження колегії суддів не надали.

Керуючись ст. ст. 404-405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 квітня 2019 року щодо ОСОБА_5 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_5 засудженим до остаточного покарання, визначеного судом першої інстанції, - чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням іспитовим строком в два роки.

Відповідно до положень ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Звільнити ОСОБА_5 з-під варти.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена засудженими в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня вручення їм копії судового рішення, а іншими учасниками судового провадження - в цей же строк з моменту проголошення повного тексту ухвали.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3