Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-сс/4809/464/19 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія 183 КПК України Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2019 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши дистанційно в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 12 листопада 2019 року, якою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого:
- 23.04.1996 року Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 140 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 46-1 КК України відкладено виконання вироку на 2 роки;
-20.11.1997 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 142 КК України до позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна. Звільнився 01.04.2003 року по відбуттю строку покарання;
-29.12.2003 року Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. Звільнився 29.12.2005 року по відбуттю строку покарання;
-02.08.2006 року Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185. ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 369 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Звільнився умовно-достроково 15.01.2009 року відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.01.2009 року з не відбутою частиною покарання 11 місяців 14 днів;
-18.06.2014 року Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 321 КК України до позбавлення волі на строк на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;
-22.06.2016 року Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття призначеного судом покарання з іспитовим строком тривалістю два роки, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на п`ятдесят сім днів, а саме з 11.11.2019 року до 6 січня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 12 листопада 2019 року, задоволено клопотання СВ Онуфріївського ВП Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Онуфріївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_11 та застосовано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на п`ятдесят сім днів, а саме з 11.11.2019 року до 6 січня 2020 року.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.121 КК України, тобто в тому, що з 14 на 15 червня 2019 року ОСОБА_8 разом із ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 та ОСОБА_15 знаходилися в приміщенні житлового будинку належного ОСОБА_13 , розташованого по АДРЕСА_1 , де спільно вживали алкогольні напої.
Близько 01:00 години 15.06.2019 року в ході відпочинку перебуваючи в приміщенні кухні вказаного будинку між ОСОБА_8 та ОСОБА_15 виник конфлікт з приводу відбування покарання в місцях позбавлення волі, після чого у ОСОБА_8 виник умисел направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_15 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_15 . ОСОБА_8 знаходячись у стані алкогольного сп`яніння за допомогою розкладного ножа умисно наніс ОСОБА_15 три колото-різані рани грудної клітини, які відповідно до висновку експерта №48 від 21.08.2019 року спричинили гемопневмоторакс тобто тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких, що є небезпечні для життя в момент заподіяння, після чого покинув місце вчинення злочину.
За даним фактом 15.06.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинене кримінальне правопорушення та розпочато досудове розслідування за № 0000156 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що судом встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Обставини вчинення кримінального правопорушення підтверджені наданими суду доказами: протоколом огляду місця події від 15.06.2019 року по АДРЕСА_1 під час якого було виявлено та вилучено сліди РБК, яка згідно висновків судово-медичної експертизи являється кров`ю людини та може походити від потерпілого ОСОБА_15 ; протоколом огляду місця події від 15.06.2019 року по АДРЕСА_1 в ході якого було вилучено футболку світло-рожевого кольору в яку був одягнений ОСОБА_8 та на якій згідно висновку судово-медичної експертизи було виявлено кров людини яка може походити від потерпілого ОСОБА_15 ; показаннями потерпілого ОСОБА_15 ; показаннями свідка ОСОБА_13 ; слідчим експериментом за участі свідка ОСОБА_13 ; слідчим експериментом за участі потерпілого ОСОБА_15 ; висновком експерта № 538 від 24.09.2019 року.
Крім того, суд врахував вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, взяв до уваги те, що останній, опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні під час досудового провадження на що вказують характер протиправних дій, в яких він підозрюється і щодо яких на даний час є обґрунтована підозра. Суд взяв до уваги, що ОСОБА_8 не має постійного місця роботи, неодноразово був засуджений за вчинення корисних злочинів, що в свою чергу може вплинути на вчинення підозрюваним нових злочинів з метою пошуку доходу для можливого існування; може ухилитися від органів досудового розслідування та суду, не виконати їх процесуальні рішення (ризик переховування), впливати на показання як потерпілого і свідків у даному провадженні.
Суд приймаючи до уваги стан здоров`я ОСОБА_8 , щодо якого на даний час відсутні об`єктивні медичні чи інші застереження щодо неможливості перебування його під вартою, та обрав щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України інші (менш суворі) запобіжні заходи, зможуть запобігти зазначеним у клопотанні ризикам за ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_8 просив змінити йому міру запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`яку, не пов`язану з триманням під вартою.

Свої вимоги обґрунтував тим, що слідчий в суді першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_8 переховувався від слідства. Вказав, що він ніколи не переховувався від слідства, оскільки постійно, більше двох років приїздив в судові засідання до м. Світловодська.

Вказав, що після випадку з потерпілим ОСОБА_16 , який в стані алкогольного сп`яніння почав провокувати та принижувати його на що він не реагував до останнього моменту, поки він не кинувся нього. Вказав, що взяв на руки свою п`ятирічну доньку та намагався вийти та вже на виході в дверях ОСОБА_16 виліз із-за столу та напав на нього. Вказав, що в нього не було ніякого умислу, в той час у нього на руках була малолітня донька. Також вказав, що перед цим вони відпочивали на природі і в нього в кармані був перочинний ніж, який він дістав, думаючи, що ОСОБА_16 злякається його, але ОСОБА_16 почав відбирати його. Після того як викликали швидку допомогу він взяв дитину та пішов додому. Через декілька годин приїхала поліція та забрали його в райвідділ. Згодом відпустили вказавши, що у ОСОБА_16 легкі тілесні ушкодження та немає підстави порушувати кримінальне провадження. Також вказав, що після того він найшов роботу у м. Кременчук, тому вони винайняли будинок та переїхали жити до м. Кременчук. Зазначив, що працював у м. Кременчук на фабриці по виготовленню туалетного паперу неофіційно. А тепер дружина та дитина залишилися без засобів для існування, оскільки працював лише він. В серпні місяці він приїхав по речі за минулим місцем проживання в с. Павлиш і його зупиняв дільничний ОСОБА_17 та дзвонив в Онуфріївський відділ поліції, та йому відповіли, що ОСОБА_8 їм не потрібен після чого він поїхав. Вказав, що не знав, що відносно нього порушено кримінальне провадження за ч. 1 ст. 121 КК України.

Вказав, що згоден повернутися до с. Павлиш для проживання по місцю реєстрації та перебувати під домашнім арештом, щоб бути поруч з дружиною та дитиною.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_8 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_7 які підтримали апеляційну скаргу, прокурора який заперечив проти задоволення апеляційної скарги підозрюваного, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 п. 5 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерела права.
Відповідно ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Також, відповідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року по справі «Мамедов проти Росії», суд при перевірці законності та обґрунтованості запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має враховувати не тільки тяжкість обвинувачення, як на визначальний чинник при оцінці ймовірності ризиків, і хоча суворість покарання є визначальним, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007р. визначено, що підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою.

У справі "Нечипорук та Йонкало проти України" ЄСПЛ відзначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання слідчого, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.121 КК України, тобто в спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

Колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді стосовно наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні даного кримінального правопорушення, яка підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 15.06.2019 року по АДРЕСА_1 під час якого було виявлено та вилучено сліди РБК, яка згідно висновків судово-медичної експертизи являється кров`ю людини та може походити від потерпілого ОСОБА_15 ; протоколом огляду місця події від 15.06.2019 року по АДРЕСА_1 в ході якого було вилучено футболку світло-рожевого кольору в яку був одягнений ОСОБА_8 та на якій згідно висновку судово-медичної експертизи було виявлено кров людини яка може походити від потерпілого ОСОБА_15 ; показаннями потерпілого ОСОБА_15 ; показаннями свідка ОСОБА_13 ; слідчим експериментом за участі свідка ОСОБА_13 ; слідчим експериментом за участі потерпілого ОСОБА_15 ; висновком експерта № 538 від 24.09.2019 року.
Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, колегія суддів доходить висновку, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя обґрунтовано врахував, що ОСОБА_8 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні під час досудового провадження на що вказують характер протиправних дій, в яких він підозрюється і щодо яких на даний час є обґрунтована підозра. Врахував особу підозрюваного, який не має постійного місця роботи, неодноразово був засуджений за вчинення корисних злочинів, що в свою чергу може вплинути на вчинення підозрюваним нових злочинів з метою пошуку доходу для можливого існування; може ухилитися від органів досудового розслідування та суду, не виконати їх процесуальні рішення (ризик переховування), впливати на показання як потерпілого і свідків у даному провадженні.
Також колегія судді погоджується з висновком слідчого судді, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, не зможуть запобігти зазначеним у клопотанні ризикам за ст.177 КПК України та обґрунтовано обрав щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Доводи підозрюваного щодо відсутності в його діях умислу на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень є безпідставними, оскільки наявність чи відсутність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочині та правильність кваліфікації його дій перевірятиме суд під час розгляду справи по суті.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги підозрюваного щодо відсутності наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду є безпідставними, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому.

Враховуючи вищевикладене, навіть з урахуванням того, що ОСОБА_8 має на утриманні неповнолітню дитину, має постійне місце реєстрації, колегія суддів приходить до висновку, що належна поведінка ОСОБА_8 на досудовому слідстві може бути забезпечена лише шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом із тим, в порушення вимог кримінального процесуального законодавства, слідчим суддею в ухвалі не зазначено часу з якого визначено строк дії ухвали у вигляді тримання під вартою.

Зокрема, в ухвалі слідчого судді зазначено про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 57 днів, починаючи з моменту затримання 11.11.2019 року по 06.01.2020 року.

Проте, не зазначено часу затримання ОСОБА_8 органом досудового розслідування, а тому в цій частині ухвала слідчого судді підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали.

За таких підстав, апеляційна скарга підозрюваного ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню із постановленням нової ухвали.

Керуючись ст. ст. 183, 376, 409, 412, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 12 листопада 2019 року, якою задоволено клопотання СВ Онуфріївського ВП Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Онуфріївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_11 та застосовано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на п`ятдесят сім днів, а саме з 11.11.2019 року до 6 січня 2020 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Онуфріївського ВП Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.
Застосувати відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 57 днів, з 14.20 години 11 листопада 2019 року по 14.20 годину 06.01.2020 року без визначення розміру застави.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4