Провадження № 1-кс/344/6700/19
У Х В А Л А
08 серпня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 про визнання незаконною бездіяльності слідчого ОСОБА_4 та, зобов?язання вчинити дії,-

Встановив:

в скарзі вказано, що слідчим проведено обшук, під час якого вилучено дизельне пальне, дві ємкості, колонку паливно-роздавальну. Оскільки слідчим не подано клопотання про арешт майна, тому скаржник просив суд про визнання незаконною бездіяльності слідчого ОСОБА_4 та, зобов?язання вчинити дії щодо повернення майна.

В судовому засіданні адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_5 підтримали клопотання з підстав, що в ньому вказані.

Судом встановлено наступну обставини.

21/06/2018 постановлено ухвалу слідчого судді, якою надано дозвіл на проведення обшуку за адресою по вул. Ю.Целевича 18А в м. Івано-Франківськ з метою виявлення та вилучення резервуарів з паливно-мастильними матеріалами, обладнанням для виробництва і реалізації паливно-мастильних матеріалів, предметів і документів які мають значення речових доказів.

Таким чином судом надано дозвіл на вилучення речей, що вказані в клопотанні, а тому існує судове рішення яким вирішено питання вилучення спірних речей. Отже пояснення суб?єктів звернення до суду про те, що спірні речі вилучено без ухвалення судового рішення перед судом не доведено.

У свою чергу в ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод заборонено зловживання правами, що передбачені відповідною конвенцією.

Поняття «зловживання» представлене в статті 17 та статті 35§ 3 (a) (зловживання правом на індивідуальне звернення). Вона посилається на своє звичайне значення відповідно до загальної теорії права, а саме - шкідливе здійснення права її власником в такий спосіб, який явно не відповідає або суперечить цілям, для яких таке право надане/створене (Miroпubovs і інші проти Латвії, §§ 62 та 65; S.A.S. проти Франції [ВП], § 66).

Отже скаржнику не гарантовано право на визнання незаконними рішень, дій, бездіяльності слідчого, що здійснено ним на виконання передбачених законом повноважень, що виконані ним на реалізацію ухвали про надання дозволу на проведення обшуку та вилучення речей.

Так само в ч. 3 ст. 26 КПК України вказано, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

До компетенції слідчого судді не належить розгляд спорів щодо визнання постанов неправомірними.

Визнання незаконними, неправомірними рішень, дій, бездіяльності органів владних повноважень належить, що належить до способів захисту, передбачених в ст. 5 КАС України.

Відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Отже саме на суб?єкта звернення до суду покладено обов?язок доведення перед судом обґрунтованості доводів скарги.

Крім цього відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Незалежність слідчого також забезпечується положенням диспозиції ст. 343 КК України, в якій встановлено кримінальну відповідальність за вплив у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків або добитися прийняття незаконного рішення.

Отже слідчого не може бути зобов?язано здійснити неправомірну дію щодо повернення речового доказу, вилученого під час обшуку, дозвіл на який надано на підставі судового рішення.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

Постановив:

в задоволенні клопотання відмовити;

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1