Справа № 752/1699/19
Провадження № 1-кс/752/9268/19
У Х В А Л А

25.10.2019 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 000367,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 000367, який був накладений відповідно до ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м.Києва ОСОБА_4 від 20.02.2017 р.
Клопотання обгрунтовано тим, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м.Києва ОСОБА_4 від 20.02.2017 р. у справі № 752/3185/17 у кримінальному провадженні № 0000367 від 11.09.2014 р. накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках в ПАТ «Старокиївський Банк», що належать заявнику.
Зазначений арешт заявник вважає необґрунтованим, оскільки він не є стороною кримінального провадження, грошові кошти, на які було накладено арешт ухвалою слідчого судді є його особистою приватною власністю, вони не є майном, здобутим злочинним шляхом, не є доказом злочину і не підлягають спеціальній конфіскації.
Заявник зазначає, що відповідно до рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 26.05.2016 р. та Верховного Суду від 22.05.2015 р. були поновлені його права як вкладника ПАТ «Cтарокиївський Банк» та визнано його право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Cтарокиївський Банк» з рахунку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Однак, звернувшись до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Cтарокиївський Банк», йому було відмовлено у здійсненні виплат в зв`язку з наявним арештом коштів на підставі ухвали слідчого судді.
Оскільки арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках в ПАТ «Старокиївський Банк» був накладений необгрунтовано і його наявність порушує права заявника, останній просить скасувати арешт з рахунків, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м.Києва ОСОБА_4 від 20.02.2017 р.

Заявник в судове засідання не з`явився, про місце і час його проведення повідомлявся за місцем проживання.
Прокурор, слідчий в судове засідання не з`явились, матеріали кримінального провадження надані не були, однак, їх неявка не перешкоджає судовому розгляду, оскільки вони були повідомлені належним чином про місце і час розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУ НП у м.Києві перебувало кримінальне провадження № 0000367 від 11.09.2014 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 364-1 КК України.
Досудовим розслідування встановлено, що службові особи юридичної особи приватного права ПАТ «Старокиївський банк» в період часу з 13.05.2014 р. по 17.06.2014 р., зловживаючи своїми повноваженнями, умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для інших осіб використали всупереч інтересам Банку свої повноваження, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді матеріальних збитків Банку.
В подальшому, із кримінального провадження № 0000367 виділено окреме кримінальне провадження № 0001266 від 06.12.2017 р., що стосується накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках в ПАТ «Старокиївський Банк», що підтверджується постановою прокурора прокуратури м.Києва ОСОБА_5 від 06.12.2017 р. та витягом з ЄРДР.
20.02.2017 р. слідчим суддею Голосіївського районного суду м.Києва ОСОБА_4 задоволено клопотання слідчого СУ ГУ НП у м.Києві ОСОБА_6 та накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках, відкритих в ПАТ «Старокиївський Банк», у т.ч. на грошові кошти, що належать ОСОБА_3 .
Підставою для застосування даного виду забезпечення кримінального провадження згідно ухвали слідчого судді є збереження майна, на яке спрямоване кримінальне правопорушення, та забезпечення цивільного позову.
В силу п. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно до п.2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.
Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.
Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
В силу положень ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого. Їх захисника, чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним ( рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", "Кушоглу проти Болгарії"). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.
За змістом вказаної норми закону, а також положень ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на майно, яке є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
При накладенні арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках в ПАТ «Старокиївський Банк», слідчий суддя посилається на те, що вони є майном, на яке спрямоване кримінальне правопорушення.
Однак, на момент розгляду клопотання протиправні дії осіб у кримінальному провадженні припинені.
Крім того, слідчий суддя посилається як на підставу для накладення арешту, що дані заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою забезпечення цивільного позову, хоча грошові кошти, що знаходяться на рахунках в ПАТ «Старокиївський Банк», належать ОСОБА_3 , і є його власністю.
ОСОБА_3 не є підозрюваним, обвинуваченим у даному кримінальному провадженні, а тому на його майно не може бути накладено арешт для забезпечення цивільного позову з огляду на положення ст.170 КПК України.
Слідчим суддею в ході розгляду клопотання встановлено, що відповідно до рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 26.05.2016 р. та постанови Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 22.05.2019 р. зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_3 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Старокиївський Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Органом досудового розслідування не надано доказів на підтвердження того, що зазначені грошові кошти відповідають критеріям, визначеним ст.ст. 98, 170 КПК України.
Наявність арешту грошових коштів порушує права заявника на їх отримання через Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість накладеного арешту відповідно до ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м.Києва ОСОБА_4 від 20.02.2017 р. у справі № 752/3185/17 у кримінальному провадженні № 0000367 від 11.09.2014 р., а також про відсутність підстав для подальшого застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, в зв`язку з чим клопотання ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 170, 174, 376, КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 000367 задовольнити.
Скасувати арешт з грошових коштів, що знаходяться на рахунках в ПАТ «Старокиївський Банк», що належать ОСОБА_3 , та накладений відповідно до ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м.Києва ОСОБА_4 від 20.02.2017 р. у справі № 752/3185/17 у кримінальному провадженні № 0000367 від 11.09.2014 р.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя