КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №752/8723/17Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/675/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження № 0002485 від 30.03.2017 року по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Салават Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, за апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва ОСОБА_8 на вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 10 травня 2017 року,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 10 травня 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ст.75 України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, та покладено на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
У кримінальному провадженні вирішено питання про речові докази.
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 29.03.2017 року о 09:10, перебуваючи за адресою м. Київ, вул. Антоновича, 180, шляхом ривку вихопив з рук ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Леново А-2010» вартістю 2000 грн. та з викраденим з місця вчинення злочину зник, чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на зазначену суму.

В поданій апеляційній скарзі зі змінами заступник прокурора міста Києва, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та правову кваліфікацію дій обвинуваченого, просять вирок суду змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що Законом України від 07.09.2016 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» (№2490а), який набрав чинності 08.10.2016, у статтю 76 КК України внесено зміни, а саме пунктом 2 частини 2 цієї статті визначено додатковий обов`язок, який покладається на засуджених, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Разом із цим, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції застосував положення ст.76 КК України, яка була не чинна на час ухвалення вироку, поклавши на обвинуваченого обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Крім цього, судом покладено на ОСОБА_7 лише один основний обов`язок замість двох, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

За наслідками апеляційного розгляду просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи. В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва, обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Суд першої інстанції, допитавши обвинуваченого ОСОБА_7 , за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювались, оскільки обвинувачені правильно розуміли зміст цих обставин, і у суду не було сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

В зв`язку із цим суд правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини злочину, правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.186 КК України, учасниками судового провадження не оскаржуються та не оспорюються, а тому, у відповідності до положень ст.404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.

Разом із цим, колегія суддів вважає слушними доводи прокурора про те, що суд першої інстанції при звільненні засудженого від відбування покарання з випробуванням неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з осаржуваного вироку, призначивши ОСОБА_7 за ч.1 ст.186 КК покарання у виді позбавлення волі, суд ухвалив рішення на підставі ст.75 України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік. Одночасно суд поклав на засудженого обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
При ухваленні даного вироку судом не враховано, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 07.09.2016 № 1492-VIII, який набрав чинності 08.10.2016, стаття 76 КК України викладена в новій редакції, згідно якої суд, у разі звільнення від відбування покаранням, покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Крім цього, згідно з ч.2 ст.76 КК України (в редакції Закону України від 07.09.2016 № 1492-VIII) на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти певні обов`язки, зокрема, і не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Враховуючи, що злочин, за який ОСОБА_7 засуджений, він вчинив 29.03.2017, а вирок щодо нього ухвалено 10.05.2017 року, тобто після набрання законної сили внесених змін Законом України від 07.09.2016 № 1492-VIII до ст.76 КК України, суд першої інстанції при звільненні засудженого від відбування покарання з випробуванням неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, поклавши на нього обов`язки, не передбачені законом, як і не встановив обов`язки, які є основними.

Відповідно до ст.409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для скасування або зміни вироку суду.
Колегія суддів вважає, що виправлення допущених судом помилок в частині покладення на ОСОБА_7 обовязків, передбачених ст.76 КК України в новій редакції, можливе шляхом зміни вироку суду, а не його скасування, оскільки рішенням суду апеляційної інстанції не вирішуються питання, передбачені ч.1 ст.420 КПК України.
З наведених підстав апеляційна скарга заступника прокурора міста Києва підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 10 травня 2017 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 , змінити в частині обов`язків, покладених на нього згідно зі ст.76 КК України, а саме зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_______________ ________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4