У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 вересня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0000654 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 травня 2019 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні 2 неповнолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6
захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_5
потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10
представник потерпілих-адвокат ОСОБА_11

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати. Закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді 9 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом на 3 роки.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 на відшкодування матеріальної шкоди 1200 грн. та моральної шкоди в розмірі 180 000 грн.
В задоволенні решти частини позову відмовлено.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 витрати на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1710 грн. В задоволенні решти частини позову відмовлено.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_13 витрати на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 2520 грн. В задоволенні решти частини позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 11766,40 грн.

Зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 з 22.07.2017 року по 30.05.2018 року.

Вирішено питання, щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційний скарзі захисник зазначає, що оскаржуваний вирок винесено з порушенням норм процесуального та матеріального законодавства, вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, судовий розгляд проведений неповно, а тому, на думку сторони захисту, вирок суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, невмотивованим та таким, що підлягає скасуванню.

Зауважує, що проведені експертизи є неналежними доказами, так як вони не відповідають вимогам ст. ст. 101, 102 КПК України та вказує, що первинна експертиза № 809 від25.10.2017р. була проведена експертом Миколаївського НДЕКЦ МВС ОСОБА_14 , який вказав у своїх висновках та у судовому засіданні, що на ряд запитань не має можливості надати відповіді, так як не має спеціального дозволу. Повторну експертизу суд знов призначив в Миколаївському НДЕКЦ МВС, відмовивши стороні захисту в задоволенні клопотання про проведення експертизи в Одеському НДІСЕ та про відвід експертів по надуманим підставам.

Вказує, що у висновках повторної експертизи №28 від 15.02.2019р. експерти висловили припущення стосовно того, що ОСОБА_6 не міг бачити дорожні знаки, що обмежують швидкість руху. Крім того, зазначає, що суд безпідставно не взяв до ваги висновки авто технічної експертизи №1-03/18 від 12.03.2018р., вказавши, що вони суперечать фактичним обставинам справи та висновкам експертиз №809 та №28.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Суд встановив та визнав доведеним, що 22.07.2017 близько 10-00 год. водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «MAN 14.285», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у світлий час доби по автодорозі Р-06 «Улянівка-Миколаїв» у напрямку від м. Нова Одеса в бік м. Миколаєва. Також одночасно з ним по автодорозі Р-06 «Улянівка-Миколаїв» рухався технічно справний автомобіль «MERCEDES-BENZ Vito», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_15 у напрямку м. Нова Одеса, по лівій смузі свого руху, у якому в якості пасажирів перебували ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18

Рухаючись у вказаному напрямку водій ОСОБА_6 в порушення вимог п.п. 2.3 «б», 10.1, 16.3, дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміни, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перед поворотом ліворуч не дав дорогу транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1. «Надати дорогу», внаслідок чого змінив напрямок руху ліворуч та виїхав на перехрестя.

В свою чергу водій автомобіля «MERCEDES-BENZ Vito», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_15 грубо порушив технічні вимоги п.п. 2.3 «б», 12.3 дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 70 км/г» Правил дорожнього руху України, а саме: проявив неуважність до дорожньої обстановки, яка склалась, не стежив за її змінами, рухався зі швидкістю 95,5…99,7 км/г, маючи об`єктивну можливість заздалегідь виявити автомобіль «MAN 14.285», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який здійснює маневр повороту ліворуч та виїзд в його смугу руху, не вжив заходів для зменшення швидкості свого транспортного засобу аж до повної його зупинки, хоча мав таку технічну можливість та також продовжував рухатись вперед.

Внаслідок зазначених дій водіїв ОСОБА_6 та ОСОБА_15 , що не відповідали вимогам Правил дорожнього руху України, на перехресті автодороги Р-06(Ульянівка-Миколаїв) та автодороги М-14 (Одеса-Мелітополь-Новоазовськ) відбулося зіткнення правою боковою частиною автомобіля «MAN 14.285», реєстраційний номер НОМЕР_1 та передньою частиною автомобіля «MERCEDES-BENZ Vito», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «MERCEDES-BENZ Vito», ОСОБА_15 , пасажири вказаного автомобіля ОСОБА_16 та ОСОБА_18 загинули на місці події, а ОСОБА_17 померла в реанімаційному відділенні ЛШМД м. Миколаєва.

В діях водія, а/м «MAN 14.285» р/н НОМЕР_1 вбачається невідповідність вимогам п.10.1, 16.13 ПДР України та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», невідповідність дій водія приведеним вимогам знаходиться в причинному зв`язку з подією з технічної точки зору.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 3 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_8 на підтримку доводів апеляційної скарги, заперечення прокурора ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , їх представника адвоката ОСОБА_11 , які вважали вирок законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що апелянт указує на суперечливість висновків суду, тобто фактично посилаються на невідповідність висновків судів фактичним обставинам кримінального провадження.

У результаті перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п. 2.3 „б, 10.1, 16.3, дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, що спричинило смерть потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та ОСОБА_15 . Порушення вищевказаних правил безпеки дорожнього руху знаходяться в безпосередньому причинному зв`язку із наслідками, що настали у вигляді смерті потерпілих.

Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на належно та неупереджено досліджених судом доказах, яким дана вірна правова оцінка.

Суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу рішення відомості, які містяться в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.07.2017р., в якому зафіксовані розташування транспортних засобів після ДТП, наявність на проїзній частині дороги слідів гальмування автомобіля «Mercedes Vito», зазначені розмітка та дорожні знаки, які знаходяться на ділянці дороги де сталась пригода, та з якого вбачається, що ДТП сталася на смузі руху автомобіля «Mercedes Vito», висновках судово-медичних експертиз №2231 від 23.08.2017р., №2303 від 07.11.2017р., №2232 від 03.08.2017р. в яких зазначено причину смерті потерпілих, а саме від численних тілесних ушкоджень отриманих потерпілими в результаті дорожньо-транспортної пригоди, висновках експерта №560 від 19.09.2017р, №561 від 19.09.2017р, №559 від 21.09.2017р., №809 від 25.10.2017р., протоколі огляду відеофайлу від 04.10.2017р., поясненнях потерпілих, свідків та інших досліджених в судовому засіданні доказах.

Згідно висновку експерта №809 від 25.10.2017р.: відповідно до слідів гальмування величина швидкості руху автомобіля «Mercedes Vito» р/н НОМЕР_2 перед подією складала більше 95,5...99,7км/год, тому що даний розрахунок не враховує затрат енергії на деформацію автомобіля при зіткненні (відсутня затверджена та апробована методики розрахунку затрат енергії на деформацію автомобілів). Розрахувати швидкість, а/м «MAN 14.285» р/н НОМЕР_1 неможливо через відсутність необхідної слідової інформації, встановлення швидкості по відеозапису потребує окремої спеціалізації та виходить за межі компетенції експерта-автотехніка. Дії водія, а/м «MAN 14.285» р/н НОМЕР_1 , при виконанні повороту наліво регламентувалися вимогами дорожніх знаків 2.1 та 4.1 та п. 9.2, 9.4, 10.1, 10.4, 16.13 ПДР України. Дії водія автомобіля «Mercedes Vito» р/н НОМЕР_2 в частині вибору швидкості регламентувалися вимогами дорожнього знаку 3.29 "Обмеження максимальної швидкості 70 км/г" та п. 12.6 (ґ) ПДР, а з моменту виникнення небезпеки для руху 12.3 ПДР України. В діях водія «Mercedes Vito» р/н НОМЕР_2 вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 ПДР України та вимогам дорожнього знаку 3.29 "Обмеження максимальної швидкості 70 км/г", невідповідність дій п. 12.3 ПДР України знаходиться в причинному зв`язку з подією з технічної точки зору. В діях водія, а/м «MAN 14.285» р/н НОМЕР_1 вбачається невідповідність вимогам п. 10.1, 16.13 ПДР України та дорожнього знаку 2.1 "Дати дорогу", невідповідність дій водія приведеним вимогам знаходиться в причинному зв`язку з подією з технічної точки зору. Оскільки водії обох автомобілів мали технічну можливість запобігти події в даній дорожній ситуації шляхом дотримання вимог ПДР, то з технічної точки зору дії обох водіїв знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП /а.с. 32-37 Т.2/.

Вказаний вище висновок експерта підтверджує порушення водієм ОСОБА_6 вимог п. 10.1, 16.13 ПДР України та дорожнього знаку 2.1 "Дати дорогу", що призвело до дорожньо-транспортної пригоди та настання тяжких наслідків у вигляді смерті чотирьох осіб.

Зазначена експертиза була проведена відповідно до вимог ст. 242, 243 КПК України, висновки експертом складені згідно положень ст.101, 102 КПК України, у висновку експертом зазначено у тому числі докладний опис проведених досліджень, обґрунтовані відповіді на кожне поставлене питання, експерт попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, що підтверджується його підписом. За такого, доводи апелянта про недостовірність, неналежність та недопустимість вказаного доказу є неприйнятними.

Враховуючи викладені обставини, суд обґрунтовано послався на вказаний доказ на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Суд також обґрунтовано прийняв до уваги, для встановлення обставин ДТП, показання свідка ОСОБА_20 , яка була очевидцем ДТП, що сталася 22.07.2017 року, та яка підтвердила, що вантажний автомобіль їхав зі швидкістю приблизно 40 км/год., здійснюючи поворот ліворуч водій вантажівки не зупинився, не надав перевагу в русі легковому автомобілю, який рухався по зустрічній полосі руху, в результаті чого й сталася ДТП. при повороті. Боковим зором вона побачила дим та місиво. Після побаченого вона зателефонувала на №102 і побачивши працівників поліції розповіла їм про пригоду. На тій ділянці дороги, де повертав вантажний автомобіль є знак "Дати дорогу", його видно з усіх сторін. Пізніше вона передала працівникам поліції запис з відео регістратора свого автомобіля на якому зафіксовано обставини ДТП.

Суд першої інстанції повно та неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінив кожен доказ, поданий сторонами судового провадження, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов обґрунтованого висновку про порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.10.1, 16.13 ПДР України та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», що спричинило смерть потерпілих, навівши належні мотиви у вироку. Та вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.3 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.

За такого, доводи апелянта про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження є неспроможними.

Покарання обвинуваченому судом призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України. Судом враховано, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин з необережності, допустив грубе порушення правил дорожнього руху, що призвело до загибелі чотирьох осіб, дані про особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, характеризується з позитивної сторони, має на утримані двох неповнолітніх дітей. Обставин які обтяжують чи пом`якшують покарання судом не встановлено.

Саме з урахуванням всіх фактичних обставин справи, наслідків які настали від дій обвинуваченого, даних про його особу, його ставлення до порушень правил безпеки дорожнього руху, вини іншого водія, учасника ДТП, суд першої інстанції обґрунтовано назначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст. 286 КК України та додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.

На думку апеляційного суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а з урахуванням фактичних обставин кримінального правопорушення, наслідків які настали, а саме загибель трьох молодих людей та малолітньої дитини, таке покарання буде і справедливим.

Істотних порушень вимог матеріального та процесуального закону при розгляді судом першої інстанції кримінального провадження та постановленні вироку щодо ОСОБА_6 , які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку, апеляційним судом не встановлено. За такого, підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження, як того просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-
постановив :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 травня 2019 року стосовно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня проголошення.

Головуючий
Судді