У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000333

за апеляційною скаргою прокурора Березнегуватського відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу Баштанського районного суду Миколаївської області від 30 травня 2019 року, у відношенні ОСОБА_6 , за ч. 3 ст. 185, ст. 198 КК України, та з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8

захисник ОСОБА_9 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 30 травня 2019 року обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 3 ст. 185, ст. 198 КК України, з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України - повернуто прокурору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає, що ухвала підлягає скасуванню у зв`язку із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що вимоги ст. 291 КПК України при складанні обвинувального акту дотримані, в обвинувальному акті викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, також є посилання на правову кваліфікацію кримінального правопорушення з вказівкою на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Також дотримані вимоги ст.ст. 291, 292 КПК України і при складанні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, в якому викладено фактичні обставини вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння.

Виклад фактичних обставин вчиненого ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру, та виклад у обвинувальному акті обвинувачення та фактичних обставин вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення різними словами та реченнями не може бути наслідком їх різного розуміння. Вважає, що до вказаних обставин суд може дійти не під час підготовчого судового засідання, а у ході судового розгляду та вирішенні питань відповідно до вимог ст. 368 КПК України.

Звертає увагу, що суд першої інстанції прийняв рішення по двом різним процесуальним документам одною ухвалою.

Зазначає, що твердження суду першої інстанції, що в обвинувальному акті та клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру не вказано вартість викраденого майна, не відповідає дійсності, оскільки в обох процесуальних документах вказана вартість викраденого майна.

Вказує, що під час підготовчого судового засідання обвинувачений, та особа відносно якої подано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру та його захисник не вбачали порушень вимог КПК України і просили призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Повертаючи обвинувальний акт, суд першої інстанції зазначив, що, обвинувальний акт та клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру мають між собою суперечності щодо обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 та яке інкримінується ОСОБА_7 , як співучаснику.

Так, з обвинувального акту вбачається, що викрадення майна ОСОБА_10 поєднано із проникненням у інше сховище, оскільки ОСОБА_7 переліз через паркан на територію складського приміщення, знаходячись біля якої (тобто не проникаючи до неї) передав ОСОБА_6 , який залишився за територією складського приміщення з метою недопущення свідків крадіжки, належне потерпілому корито та металеві граблі від жатки, які також знаходились біля приміщення складу, що вказує на суперечність обставин інкримінованого ОСОБА_6 обвинувачення з диспозицією ч. 3 ст. 185 КК України, яка передбачає відповідальність саме за діяння, поєднане з проникненням у приміщення чи сховище. При цьому, ані в обвинувальному акті, ані у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру не вказано, що сама територія складів має ознаки сховища.

Суд першої інстанції зазначив, що в обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 взагалі відсутній виклад обставин щодо викрадення вказаного майна, а лише зазначено, що ОСОБА_7 передав майно обвинуваченому ОСОБА_6 , а також способу його вчинення (відкритого чи таємного).

Також вказав на аналогічні суперечності у клопотанні про застосування відносно ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру.

Вище вказане свідчить про те, що інкриміноване ОСОБА_6 обвинувачення та обставини кримінального правопорушення, зазначені в клопотанні про застосування відносно ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру, сформульовані неоднозначно і призводять до різного розуміння та тлумачення обставин викрадення майна, належного потерпілому ОСОБА_11 .
Зазначив, що в обвинувальному акті, і в клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру взагалі не вказано вартість викраденого майна, що не дає змоги встановити розмір заподіяних викраденням такого майна збитків.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку апеляційної скарги, а також захисника, яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Суд першої інстанції, при прийнятті рішення про повернення обвинувального акта, свої висновки належним чином не вмотивував та прийшов до передчасного рішення про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту в кримінальному провадженні № 0000333, та з клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру містять усі необхідні відомості, передбачені ст. 291 КПК України, зокрема, міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону й статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, зазначений розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання та інші відомості, передбачені ст. 291 КПК України.

Повернення обвинувального акту з підстав, не передбачених ст. 291 КПК України не допускається та призводить до порушення розумних строків розгляду кримінального провадження.

Зазначені судом першої інстанції формальні недоліки не є суттєвими, і не є перешкодою для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Отже, на думку суду, повернення обвинувального акта із зазначених в ухвалі підстав, призведе до затягування розгляду кримінального провадження, і як наслідок, до порушення передбачених ст. 28 КПК України розумних строків судового розгляду. У зв`язку із чим, доводи апеляційної скарги і в цій частині є обґрунтованими.

На підставі викладеного, суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно повернув обвинувальний акт та клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору в порядку ст. 314 КПК України.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції не може вважатися законною і обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, а обвинувальний акт та клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру з матеріалами кримінального провадження поверненню до суду першої інстанції з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Баштанського районного суду Миколаївської області від 30 травня 2019 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному проваджені №0000333 у відношенні ОСОБА_6 , за ч. 3 ст. 185, ст. 198 КК України, та з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, скасувати, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_12 ОСОБА_3