Справа №487/5191/19
Провадження №1-кс/487/5678/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2019 року Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого ум.Миколаєві, ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000008 від 10.01.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368, ч.2 ст. 307 КК України, про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

12.07.2019 року слідчий Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого ум.Миколаєві, ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, виявленого та вилученого в ході обшуку у службовому кабінеті №217 оперуповноваженого відділу оперативного управління ГУ ДФС у Миколаївській області ОСОБА_4 у приміщенні адміністративної будівлі ГУ ДФС в Миколаївській області за адресою: м.Миколаїв вул. Лягіна 6 , а саме: картку для виплат ПАТ КБ "Приват Банк" № НОМЕР_1 до якої прикріплена за допомогою клейкої стрічки картка-замісник №69-1/36, видана старшому лейтенанту податкової міліції ОСОБА_4 .

Підставою для внесення клопотання стало те, що зазначені речі є речовими доказами, оскільки містять відомості важливі для провадження, у зв`язку з чим є необхідність у накладенні на них арешту. Незастосування заборони розпорядження зазначеним майном призведе до його зникнення, втрати, відчуження, приховування, розтрати або пошкодження, що перешкодить подальшому досудовому розслідуванню.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, наполягав на його задоволенні.

Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання, посилаючись на те, що воно є безпідставним і невмотивованим. Слідчим в порушення вимог ст.. 170 КПК України не надано належних доказів, того що вилучені речі є доказом факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та набуті протиправним шляхом. Крім того обшук був проведений з порушенням норм КПК України, а саме за відсутністю ОСОБА_4 .

Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Із матеріалів клопотання встановлено, що в провадженні слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві перебуває кримінальне провадження № 0000008 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 307 КК України.
Досудовим розслідування встановлено, що службові особи контролюючих та правоохоронних органів, які займають відповідальне становище та діють між собою з ознаками попередньої змови, вимагають неправомірну вигоду від представників суб`єктів підприємницької діяльності за нестроворення перешкод у господарській діяльності, а також невнесення до службової документації відомостей про виявлені під час перевірок порушення вимог чинного законодавства.
Крім того встановлено, що службові особи ГУ ДФС у Миколаївській області здійснюють незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинені за попередньою змовою групою осіб.
11.07.2019 року на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук у службовому кабінеті №217 оперуповноваженого відділу оперативного управління ГУ ДФС у Миколаївській області ОСОБА_4 у приміщенні адміністративної будівлі ГУ ДФС в Миколаївській області за адресою: м.Миколаїв вул. Лягіна 6 , в ході якого виявлено та вилучено :картку для виплат ПАТ КБ "ПриватБанк" № НОМЕР_1 до якої прикріплена за допомогою клейкої стрічки картка-замісник №69-1/36, видана старшому лейтенанту податкової міліції ОСОБА_4 .

За змістом ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Суд вважає, що вилучені речі відповідають критеріям ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом.

Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на це майно для забезпечення збереження його як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

Посилання адвоката на проведення обшуку з порушенням норм КПК України, суд не приймає до уваги, оскільки відповідність проведеного обшуку нормам КПК України судом буде оцінюватися за результатами судового розгляду справи.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого належитьзадовольнити .

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 98, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві, ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000008 від 10.01.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368, ч.2 ст. 307 КК України, про накладення арешту на майно задовольнити.
Накласти арешт на тимчасове вилучене майно в ході обшуку 11.07.2019року у службовому кабінеті №217 оперуповноваженого відділу оперативного управління ГУ ДФС у Миколаївській області ОСОБА_4 у приміщенні адміністративної будівлі ГУ ДФС в Миколаївській області за адресою: м.Миколаїв вул. Лягіна 6 , а саме:

- картку для виплат ПАТ КБ "Приват Банк" № НОМЕР_1 до якої прикріплена за допомогою клейкої стрічки картка-замісник №69-1/36, видана старшому лейтенанту податкової міліції ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1