УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2019 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іза, Хустського району, Закарпатської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке, у виді виправних робіт,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
представника ДУ «Київський
слідчий ізолятор» ОСОБА_7 .

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке, у виді виправних робіт.

Таке рішення вмотивоване тим, що ОСОБА_5 засуджений за злочин передбачений ч. 3 ст. 368 КК України, який за кваліфікацією ст.ст. 12, 45 КК України, віднесено до тяжких корупційних злочинів, який унеможливлює звільнення від кримінальної відповідальності, оскільки відповідно до ст. 82 КК України до переліку осіб, яким може бути замінено покарання більш м`яким не віднесено засуджених за тяжкі корупційні злочини.

Не погодившись з прийнятим рішенням, засуджений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2019 року та постановити нову, якою задовольнити його клопотання в повному обсязі.
В доводах апеляційної скарги ОСОБА_5 зазначає, що ухвала суду першої інстанції порушує його конституційні права.
Апелянт зазначає, що законодавець поставив у ряд із злочинами проти найвищої цінності - людського життя, тяжкі та особливо тяжкі корупційні злочини, чим обмежив право людини із категорії засуджених за такі злочини на здобуття гарантованих законом «пільг».
Крім того, ОСОБА_5 звертає увагу суду на те, що в положеннях ст. 82 КК України відсутня пряма заборона суду замінювати невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням засудженим за вчинені тяжкі корупційні злочини.
В апеляційній скарзі апелянт вказує на те, що вину у скоєному злочині він визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, сумлінно працює, що свідчить про те, що він став на шлях виправлення.
ОСОБА_5 зазначає, що на момент звернення з клопотанням до суду першої інстанції він відбув більше строку покарання, призначеного судом.
Апелянт вказує, що він за час відбування покарання зарекомендував себе позитивно, має сім заохочень та жодного стягнення. Зазначає, що він став на шлях виправлення, а його зразкова поведінка та сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання свідчить про успішність процесу виправлення та можливість ефективного продовження його за умови застосування заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким.
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 зазначає. що всі його позитивні зміни підтверджуються характеристикою наданою ДУ «Київський слідчий ізолятор».
Крім того апелянт звертає увагу суду на те, що ТОВ «ДОБРОЦЕМ» надано гарантійний лист, в якому дане товариство зобов`язується працевлаштувати засудженого ОСОБА_5 у разі заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді виправних робіт.

Під час апеляційного розгляду засуджений ОСОБА_5 та представник ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурор заперечував щодо задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, 09 вересня 2019 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.
Відмовляючи у задоволенні цього клопотання, суд першої інстанції обґрунтовував своє рішення тим, що незважаючи на фактично відбутий ОСОБА_5 строк покарання та інші суттєві обставини, що підлягають врахуванню, таке клопотання задоволенню не підлягає, оскільки законодавцем у ст. 82 КК України чітко визначено порядок, спеціальні умови та строки, при дотриманні яких засудженій особі може бути замінено покарання більш м`яким, у той же час до переліку таких осіб не віднесено засуджених за тяжкі корупційні злочини.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції.
Відповідно до примітки ст. 45 КК України, корупційними злочинами відповідно до цього Кодексу вважаються злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також злочини, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 366-1, 368-369-2 цього Кодексу.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_5 засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2016 року за вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, який відповідно до класифікації за ст.ст. 12, 45 КК України відноситься до тяжких корупційних злочинів.
Положеннями ст. 82 КК України визначено порядок, спеціальні умови та строки, при дотриманні яких засудженій особі може бути замінено невідбуту частину покарання більш м`яким.
Однак, відповідно до цієї норми закону до переліку осіб, яким може бути замінено покарання більш м`яким не віднесено засуджених за тяжкі корупційні злочини.
Відтак, ухвала суду про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді виправних робіт є законним та обґрунтованим.
Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_5 про необхідність скасування ухвали суду та постановлення нового судового рішення, оскільки в п. п. 2, 3 ч. 4 ст. 82 КК України відсутня пряма заборона органам правосуддя замінювати невідбуту частину покарання більш м`яким засудженим за вчинені тяжкі корупційні злочини апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам закону.
Оскільки ст. 82 КПК України чітко визначені конкретні умови та підстави заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, які розширеному тлумаченню не підлягають, а згідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, підстав застосування ч. 6 ст. 9 КПК України немає.
Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що підстав для скасування ухвали суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено, відтак апеляційна скарга засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке, у виді виправних робіт, залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3