Справа №588/362/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/185/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження № 588/362/18 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 25 вересня 2018 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тростянець, Сумської області, який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , проживає за адресою : АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

До апеляційного суду надійшли апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 25 вересня 2018 року, в яких :

- обвинувачений ОСОБА_6 порушує питання про перегляд ухваленого відносно нього вироку та просить визнати його невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України;

- захисник ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та виправдати його підзахисного у зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України;

- прокурор ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості; дослідити матеріали кримінального провадження, що стосуються особи обвинуваченого; ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Даним вироком ОСОБА_6 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Цим же вироком суду постановлено строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з часу приведення вироку до виконання та зараховано у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення обвинуваченого з 26.01.2018 по 27.01.2018 за правилами ст.72 КК України з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в сумі 429 грн. та на користь ОСОБА_10 832,03 грн. витрат на відшкодування матеріальної шкоди, 15000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_10 відмовлено.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

В аналогічних за змістом апеляційних скаргах обвинувачений та його захисник ОСОБА_7 , вважають вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження. На думку апелянтів, суд, визнаючи винним ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину не врахував з достатньою повнотою надані ним в ході судового розгляду покази в тій частині, що він не бив ОСОБА_10 , тілесні ушкодження потерпіла отримала від падіння, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що, на думку обвинуваченого, підтвердила свідок ОСОБА_11 , з якою вони разом поверталися із бару. Вказують також, що свідків отримання ОСОБА_10 тілесних ушкоджень матеріали кримінального провадження не містять. Свідок ОСОБА_12 , яка є близькою подругою потерпілої та до якої вона заходила безпосередньо після побиття, вказаних подій не бачила, а свідку ОСОБА_13 , яка є матір`ю потерпілої, обставини побиття відомі зі слів ОСОБА_10 . Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 ставить під сумнів покази потерпілої, які суд поклав в обгрунтування його винуватості, посилаючись при цьому на те, що ОСОБА_10 перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння, не пам`ятала всіх обставин того вечора, не змогла стверджувально пояснити, якої рукою їй було нанесено удар та не заперечувала, що падала того вечора. Посилається і на той факт, що в заяві про вчинення кримінального правопорушення потерпіла повідомила про її побиття невідомим, що на думку обвинуваченого, також підтверджує його покази. Пояснюючи обставини, за яких мобільний телефон потерпілої був вилучений у обвинуваченого працівниками поліції, ОСОБА_6 та його захисник зазначають, що після того, як потерпіла впала в неї з карману випав мобільний телефон. ОСОБА_6 , допомагаючи піднятися потерпілій, підняв телефон та автоматично поклав собі в карман, забувши його віддати, після того як завів ОСОБА_10 до квартири на першому поверсі будинку АДРЕСА_3 . Повертаючись, щоб віддати телефон потерпілій обвинувачений був затриманий працівниками поліції.

Викладене, на думку ОСОБА_6 та його захисника, стороною обвинувачення достатньою сукупністю належних і допустимих доказів, досліджених судом, не спростовано. Тому, вважають, що в ході судового розгляду не встановлені достатні докази для доведення його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.

Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що є учасником бойових дій, на даний час хоча не офіційно, але працює, має дружину та дитину.

Прокурор у кримінальному провадження ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_6 та кваліфікацію його дій вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. На думку прокурора, місцевий суд не врахував з достатньою повнотою, що обвинувачений, незважаючи на беззаперечні факти та узгоджені між собою докази, встановлені під час судового розгляду в підтвердження його вини у вчиненні інкримінованого злочину, свою винуватість у вчиненому не визнав, та з цього приводу заперечив щодо задоволення цивільного позову потерпілої, заподіяні збитки не відшкодував. Така позиція обвинуваченого, на переконання прокурора, за відсутності щирості і каяття, з урахуванням наявності обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, характеру та суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, попередніх судимостей, які хоча і погашені з урахуванням ст.89 КК України, свідчить про невиправдану м`якість призначеного ОСОБА_6 покарання. На думку прокурора, призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає вимогам ст.65 КК України, а вирок суду в цій частині є невмотивованим.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 26.01.2018 близько 02 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, разом з раніше йому знайомою ОСОБА_10 йшов по вулиці Л.Татаренка в м. Тростянець Сумської області. Підійшовши до будинку АДРЕСА_3 та оцінивши обстановку, а саме, що ОСОБА_10 перебуває з ним наодинці в темний час доби за відсутності інших перехожих, ОСОБА_6 зрозумів можливість незаконного безперешкодного особистого збагачення шляхом заволодіння її мобільним телефоном Усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи прямий корисливий умисел, спрямований на заволодіння мобільним телефоном, належним ОСОБА_10 , яка у той момент обернулась до нього обличчям, застосовуючи небезпечне для здоров`я потерпілої насильство, здійснив напад на неї, завдавши їй одного удару кулаком в обличчя, а саме в ділянку носа та верхньої губи, внаслідок чого спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді поперечного перелому спинки носу без зміщення уламків, яке згідно з висновком судово-медичної експертизи №59 від 26.02.2018 кваліфіковано як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тим самим позбавляючи її можливості чинити опір. ОСОБА_10 внаслідок удару втративши рівновагу впала на землю, а ОСОБА_6 , доводячи до кінця свої наміри, самовільно дістав з лівої кишені куртки потерпілої належний їй мобільний телефон марки «PRESTIGIO Wize ОКЗ 3468 Duo Black», вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 19/119/9-3/390е від 07.02.2018 складає 967 грн., та забрав його собі, таким чином отримавши можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд. У подальшому, у ОСОБА_6 вилучено вищевказаний мобільний телефон вже без sim-карти.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора та пояснення потерпілої ОСОБА_10 , на підтримку поданої прокурором апеляційної скарги та заперечення проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на підтримку поданих ними апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 25.09.2018, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України відповідає вказаним вимогам.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій) його вина підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими судом доказами, яким надана належна оцінка, як кожному окремо, так і в їх сукупності.

Так, на підтвердження встановлених фактичних обставин кримінального провадження суд послався на покази потерпілої ОСОБА_10 , з яких убачається, що 25.01.2018 приблизно о 23 год. вона разом зі своєю знайомою ОСОБА_11 перебувала у барі «Біле вітрило», де вживали алкоголь. Приблизно о 2 год. ночі 26.01.2018 до них підійшов раніше знайомий їй ОСОБА_6 і вони сиділи разом. Через деякий час вони та обвинувачений пішли додому. По АДРЕСА_3 вони з ОСОБА_11 розстались та потерпіла пішла до свого будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 йшов позаду неї. Зупинившись близько за 10 м від свого під`їзду, потерпіла розвернулась до обвинуваченого та повідомила, що прийшла і одразу відчула удар в область носа і верхньої губи, від чого на деякий час втратила свідомість, а коли прийшла до тями, то відчувала, як ОСОБА_6 смикав замок на її лівій кишені куртки, де був її телефон. Потерпіла відчула, як він витягнув з кишені її телефон. ОСОБА_6 наказав їй казати, що вона сама впала, що потерпіла сприйняла як погрозу. Піднявшись, вона побігла до свого під`їзду, на першому поверсі почала стукати у двері квартири АДРЕСА_4 , де живе ОСОБА_14 . Коли зайшла до квартири ОСОБА_15 обвинувачений пішов, а вона розповіла подрузі, що ОСОБА_6 її побив та забрав телефон. Через деякий час вона пішла додому та розповіла про вказані події матері, і вони вдвох пішли до поліції. Коли йшли по вул. Миру, побачили ОСОБА_6 , який також їх побачив. В поліції вона розповіла про обставини події, та через деякий час до приміщення завели обвинуваченого, у якого виявили її мобільний телефон.

Дані покази потерпілої, які судом першої інстанції обґрунтовано покладені в основу висновку на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, у колегії суддів сумнівів у їх достовірності не викликають, як про це зазначає в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , оскільки вони узгоджуються з іншими доказами, дослідженими судом та викладеними у вироку, зокрема:

- показами свідка ОСОБА_16 , яка пояснила, що разом з потерпілою відпочивали у барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». У ОСОБА_10 був мобільний телефон, яким вона користувалась у барі. Після півночі пішли додому. Разом з ними пішов і їх знайомий по колишній роботі ОСОБА_6 . Коли вони йшли по АДРЕСА_3 , було слизько, ОСОБА_10 з обвинуваченим падали, після чого піднімалися і знову йшли. Недалеко від будинку, де проживала потерпіла, вона попрощалась із ОСОБА_10 та пішла додому, а ОСОБА_6 пішов проводити ОСОБА_10 до її будинку;

- показами свідка ОСОБА_12 про те, що 26.01.2018 вночі її розбудив гучний стук у двері її квартири. Відчинивши, свідок побачила ОСОБА_10 , яка була в крові, вона плакала, кричала, а за нею стояв незнайомий чоловік у військовій камуфляжній формі. Потерпіла казала, що він її побив та забрав мобільний телефон. ОСОБА_12 запитувала у цього чоловіка чи дійсно він побив ОСОБА_10 , на що той заперечив, та сказав, що телефону потерпілої у нього немає. Випровадивши незнайомця, вона забрала потерпілу, руки, обличчя та куртка якої були в крові. Умивши потерпілу, побачила, що її ніс розпухав, на верхній губі були тілесні ушкодження, із рота та носа йшла кров. Потерпіла у деталях розповіла їй, що нападник вдарив її в обличчя рукою, від чого у потерпілої закрутилася голова і потемніло в очах та витягнув з кишені її куртки телефон. ОСОБА_12 зі свого телефону набирала номер потерпілої, він був у зоні недосяжності;

- показаннями свідка ОСОБА_13 матері потерпілої, яка повідомила, що в цей день увечері її донька пішла разом з подругою у бар «Біле вітрило». Приблизно о 02 год. ночі у двері постукала донька, у якої з носа лилася кров, куртка теж була в крові, вона плакала. Перед цим вона виглядала у вікно та на відстані метрів за 20-30 до під`їзду бачила чоловіка у камуфляжній формі. Донька розповіла їй, що вони з обвинуваченим дійшли до повороту до магазину «Рибка», він йшов за нею, а коли та повернулася обличчям до нього, він вдарив її рукою в обличчя та забрав мобільний телефон. Вони пішли до відділу поліції та по дорозі в районі школи №5 побачили ОСОБА_6 , про що розповіли у поліції. Майже одразу обвинуваченого привели двоє співробітників поліції. Як тільки його завели, донька відразу вказала на нього, у обвинуваченого з кишені дістали викрадений мобільний телефон дочки;

- даними заяви потерпілої до Тростянецького ВП від 26.01.2018 з проханням провести перевірку за фактом її побиття невідомою особою, яка забрала її мобільний телефон (а.к.п.132-133, т.1);

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотокартками від 03.03.2018, в ході проведення якої свідок ОСОБА_12 у присутності двох понятих впізнала за ознаками чоловіка під №2 ( ОСОБА_6 ), який був присутній з потерпілою після нападу на неї (а.к.п.145-147, т.1);

- даними протоколу огляду місця події від 26.01.2018, в ході проведення якого було виявлено та вилучено речовину з місця події (а.к.п.134-138, т.1);

- даними висновків експерта №169 від 09.02.2018, № 173 від 16.02.2018 (а.к.п.157-158, а.к.п.162-164, т.1), № 19/119/9-3/390е від 07.02.2018 (а.к.п.186-190, т.1), результатів медичного дослідження (а.к.п. 236-238, 240-242 т.1), довідки КЗ «Тростянецька ЦРЛ» від 31.01.2018 (а.к.п.233, т.1);

- даними висновків судово-медичної експертизи №16 від 30.01.2018 щодо характеру, локалізації та механізму утворення виявлених у потерпілої ОСОБА_10 тілесних ушкоджень (а.к.п.248, т.1), додаткових судово-медичних експертиз №33 від 09.02.2018, №59 від 26.02.2018 (а.к.п. 1,3-4 т 2);

- даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26.01.2018, в ході якого у обвинуваченого було виявлено та вилучено чоловічу куртку, чоловічі штани та черевики, мобільний телефон «PRESTIGIO Wize ОКЗ 3468 Duo Black (а.к.п. НОМЕР_1 , т.1);

- даними протоколу огляду речей від 26.01.2018, вилучених у ОСОБА_6 під час затримання та особистого обшуку, згідно якого на чоловічій куртці, штанях та черевиках виявлено сліди у вигляді крапель речовини бурого кольору, схожої на кров. У виявленому у ОСОБА_6 мобільному телефоні «PRESTIGIO Wize ОКЗ 3468 Duo Black» на момент його огляду була відсутня сім-картка, значних пошкоджень не мав, у справному стані, був вимкнений (а.к.п. 193, т.1);

- даними висновків імунологічних експертиз №170 від 16.02.2018 та №171 від 16.02.2018, згідно яких на камуфляжній куртці та брюках, вилучених у ОСОБА_17 виявлено кров людини, походження якої можливе як від потерпілої ОСОБА_10 так і від обвинуваченого ОСОБА_6 (а.к.п.173-175, 179-181 т.1);

- даними протоколу огляду речей від 02.03.2018 (а.к.п.228-229, т.1);

- даними відтвореного у судовому засіданні відеозапису слідчого експерименту від 20.02.2018 за участю потерпілої ОСОБА_10 (а.к.п.17, т.2) та протоколу відтворення відеозапису слідчої дії та копіювання відеозапису від 20.02.2018 (а.к.п.16, т.2), відповідно до якого потерпіла на місці події детально показала та описала обставини спричинення їй ОСОБА_6 нанесення одного удару в область обличчя у ділянці носу та верхньої губи на тротуарі біля бетонної огорожі неподалік від входу до під`їзду будинку АДРЕСА_3 та заволодіння її мобільним телефоном;

- даними висновку додаткової судово-медичної експертизи №61 від 26.02.2018, відповідно до якого, механізм спричинення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_10 згідно висновку експерта №59 від 26.02.2018 може відповідати механізму, продемонстрованому нею під час проведення слідчого експерименту (а.к.п. 20, т.2);

- даними відтвореного у судовому засіданні відеозапису слідчого експерименту від 14.02.2018 за участю ОСОБА_6 (а.к.п.25, т.2), протоколів проведення слідчого експерименту з підозрюваним із застосуванням технічних засобів фіксування та відтворення відеозапису слідчої дії та копіювання відеозапису від 14.02.2018 (а.к.п.21-23, 24, т.2) та висновком додаткової судово медичної експертизи №60 від 26.02.2018, проведеної на підставі матеріалів слідчого експерименту за участі обвинуваченого, відповідно до якого механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, продемонстрований ОСОБА_6 повністю виключає можливість утворення тілесних ушкоджень у вигляді перелому кісток спинки носу, виявлених у ОСОБА_10 внаслідок падіння на поверхню (а.к.п.28, т.2);

- даними висновку експерта №15 від 30.01.2018 (а.к.п.245 т.1).

Вказані докази, на які послався суд у вироку, є належними, допустимими та достовірними, узгоджуються між собою, прямо і побічно викривають ОСОБА_6 , у нападі на ОСОБА_10 з метою заволодіння її майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілої.

Підстави вважати, що висновки суду, викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження у колегії суддів відсутні. Невизнання вини ОСОБА_6 у вчиненні розбійного нападу на ОСОБА_10 , колегія суддів розцінює як намагання уникнути відповідальності за вчинене.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , які, на його думку, ставлять під сумнів покази потерпілої ОСОБА_10 , а саме, що вона перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння, не пам`ятала всіх обставин того вечора, не змогла стверджувально пояснити, якої рукою їй було нанесено удар та не заперечувала, що падала того вечора, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Так, як вбачається з наданих матеріалів потерпіла ОСОБА_10 в ході всього судового розгляду надавала чіткі та послідовні покази щодо обставин нападу на неї обвинуваченого ОСОБА_6 та заволодіння її мобільним телефоном, пояснюючи, що разом з подругою ОСОБА_11 та ОСОБА_6 повертались з бару. Після того, як подруга пішла, вона разом з ОСОБА_6 пішли до її будинку. Зупинившись близько за 10 м від свого під`їзду, потерпіла розвернулась до обвинуваченого та повідомила, що прийшла і одразу відчула удар в область носа і верхньої губи, від чого на деякий час втратила свідомість, а коли прийшла до тями, то відчувала, як ОСОБА_6 смикав замок на її лівій кишені куртки, де був її мобільний телефон. Потерпіла відчула, як він витягнув з її кишені телефон. Відкривши очі, ОСОБА_6 наказав їй говорити, що вона сама впала, що потерпіла сприйняла як погрозу. Вказане пояснює і той факт, що в заяві про вчинення кримінального правопорушення потерпіла повідомила про її побиття та заволодіння мобільним телефоном невідомим чоловіком.

Зазначені покази потерпілої повністю узгоджуються з даними відтвореного у судовому засіданні відеозапису слідчого експерименту від 20.02.2018 за її участі, в ході проведення якого ОСОБА_10 продемонструвала обставини нанесення їй ОСОБА_6 одного удару в область обличчя у ділянку носу та верхньої губи, висновком експерта № 61 від 26.02.2018, згідно якого механізм спричинення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_10 відповідає механізму, продемонстрованому нею під час проведення слідчого експерименту та висновком судово медичної експертизи №16 від 30.01.2018, згідно якого виявлені у потерпілої тілесні ушкодження, крім синців на нижніх кінцівках, могли утворитися внаслідок удару кулаком.

Крім цього, покази ОСОБА_10 щодо обставин її побиття обвинуваченим та заволодіння мобільним телефоном узгоджуються з показами свідка ОСОБА_12 , яка хоча і не була очевидцем вказаних подій, але бачила потерпілу відразу після цього, в крові та разом з незнайомим чоловіком у військовій камуфляжній формі, якого впізнала в ході проведення слідчої дії пред`явлення особи для впізнання за фотокартками від 03.03.2018, яким виявився ОСОБА_6 . До того ж, свідок ОСОБА_12 пояснила, що потерпіла у деталях розповіла їй, що обвинувачений вдарив її в обличчя рукою, від чого у потерпілої закрутилася голова і потемніло в очах та витягнув з кишені її куртки телефон. Вона зі свого телефону набирала номер потерпілої, але він був вимкнений.

Свідок ОСОБА_13 , яка є матір`ю потерпілої також показала, що її донька, повернувшись додому, розповіла їй, що вони з обвинуваченим дійшли до повороту до магазину «Рибка», він йшов за нею, а коли та повернулася обличчям до нього, він вдарив її рукою в обличчя та забрав мобільний телефон. Після чого вони разом із донькою пішли до відділу поліції та по дорозі в районі школи №5 побачили ОСОБА_6 , про що розповіли у поліції. Майже одразу обвинуваченого привели двоє співробітників поліції. Як тільки його завели, донька відразу вказала на нього, у обвинуваченого з кишені дістали викрадений мобільний телефон дочки.

Покази ОСОБА_10 та вказаних свідків є послідовними, логічними та такими, що доповнюють один одного та узгоджуються між собою. Крім того, в матеріалах провадження відсутні об`єктивні дані, які б викликали у суду сумніви в їх щирості та достовірності, не надано таких і під час апеляційного розгляду, а тому ставити під сумнів правдивість показів потерпілої, за зазначених в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 доводів, колегія суддів підстав не вбачає.

Перевірялися судом першої інстанції і доводи сторони захисту, аналогічні викладеним в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_7 щодо отримання потерпілою тілесних ушкоджень від падіння, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що на думку ОСОБА_6 , підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , з якою вони разом поверталися із бару.

На спростування вказаних доводів суд обґрунтовано послався на висновок додаткової судово-медичної експертизи від 26.02.2018 за №60 (а.к.п.28, т.2), проведеної на підставі даних слідчого експерименту від 14.02.2018 за участі ОСОБА_6 , відповідно до якого механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_10 не відповідає механізму нанесення тілесних ушкоджень, продемонстрованим обвинуваченим. Повністю виключена можливість утворення тілесних ушкоджень у вигляді перелому кісток спинки носу, внаслідок падіння на поверхню, так як характер та локалізація ушкоджень є характерною для утворення внаслідок ударної дії тупого твердого предмету. Для утворення тілесних ушкоджень внаслідок падіння на поверхню, являється їх локалізація на виступаючих частинах тіла, а саме ушкодження були б локалізовані в ділянці кінчика носа, які згідно даних медичної картки стаціонарного хворого (потерпілої) відсутні. Виявлене у ОСОБА_10 дане тілесне ушкодження утворилося внаслідок ударної дії тупого твердого предмету з обмеженої контактуючою поверхнею, про що свідчить характер ушкоджень.

До того ж, як вбачається з висновку експерта від 30.01.2018 за № 15 (а.к.п.245, т.) у ОСОБА_6 було виявлено тілесне ушкодження по тильній поверхні другого пальця правої кисті біля п`ястково-фалангового суглоба, яке утворилося внаслідок дії тупих предметів, про що свідчить їх характер, по тривалості розладу здоров`я кваліфікується як легке тілесне ушкодження, могло утворитися в час, вказаний у постанові, тобто 26.01.2018 близько 02 години, вид травматичного впливу, від якого утворилось дане тілесне ушкодження, не встановлений.

Доводи, на які посилається сторона захисту, обґрунтовуючи відсутність у обвинуваченого умислу на заволодіння мобільним телефоном потерпілої, колегія суддів до уваги не бере, оскільки такі спростовуються : по-перше, показами ОСОБА_10 , яка чітко пояснила, що після удару на деякий час втратила свідомість, а коли прийшла до тями, то відчувала, як ОСОБА_6 смикав замок на її лівій кишені куртки, де був її телефон «та відчула, як він витягнув його з кишені; по-друге, показами свідка ОСОБА_12 , в тій частині, що після того, як потерпіла розповіла про обставини її побиття обвинуваченим та заволодіння мобільним телефоном, вона зі свого телефону набирала номер потерпілої, який був у зоні недосяжності.

Враховуючи незначний проміжок часу після подій, які відбулися і до того моменту, коли свідок ОСОБА_12 стала набирати номер телефону потерпілої зі свого телефону, а також відсутність в мобільному телефоні марки «PRESTIGIO Wize ОКЗ 3468 Duo Black», вилученому у ОСОБА_6 в ході його затримання та особистого обшуку сім-картки, що підтверджується даними протоколу огляду речей від 26.01.2018 (а.к.п.193, т.1), колегія суддів вважає непереконливими доводи сторони захисту щодо наміру ОСОБА_6 повернути потерпілій її телефон.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім доказам по справі і обґрунтовано дійшов висновку про вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.

При перевірці матеріалів справи судом апеляційної інстанції не було виявлено порушень кримінального процесуального закону під час установлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду першої інстанції про винність обвинуваченого та кваліфікацію його дій.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 з приводу того, що вирок суду є несправедливим у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість призначеного ОСОБА_6 покарання, то колегія суддів, вважає їх безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При обранні міри і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції, як вбачається з вироку, врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, який є тяжким, вірно визнав обставиною, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, пом`якшуючих покарання обставин не встановив. В достатній мірі дослідив дані про його особу, який не працевлаштований, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, у вчиненому не розкаявся, жодних дій щодо відшкодування заподіяної потерпілій шкоди не вчинив, є учасником АТО і має пільги учасника бойових дій, нагороджений державною нагородою Міністерства оборони України, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_18 , врахував також думку потерпілої, яка просила суд справедливо покарати обвинуваченого. Врахувавши всі зазначені обставини в їх сукупності, призначив ОСОБА_6 покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.187 КК України в розмірі, наближеному до мінімального.

Враховуючи принципи індивідуалізації та співмірності заходу примусу характеру вчинених дій та особі обвинуваченого, призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам статей ст.ст.50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів та є домірним вчиненому. Підстав вважати його явно несправедливим через м`якість колегія суддів не вбачає.

Доводи прокурора про м`якість призначеного судом ОСОБА_6 покарання, враховуючи ті обставини, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, вину свою не визнав, матеріальну шкоду потерпілій не відшкодував, колегія суддів, вважає необґрунтованими, оскільки під час ухвалення вироку вказані обставини, як зазначено вище, судом першої інстанції враховані у сукупності з іншими, та саме з їх урахуванням було призначено покарання обвинуваченому.

Тому, підстав для скасування вироку і призначення ОСОБА_6 більш суворого покарання за апеляційною скаргою прокурора, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 25 вересня 2018 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.