ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1746/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0008331 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піски Лохвицького р-ну Полтавської обл., українця, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, неофіційно працюючого лісорубом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 28.09.2015 року, приблизно о 14 год. 15 хв., знаходячись поблизу ДП «Київський бронетанковий завод», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 34-а, керуючись раптово виниклим злочинним умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення, переконавшись та вважаючи, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу зайшов на територію та взяв 4 металевих контейнери «Контакт», загальною вартістю 1393 грн. 47 коп. (без ПДВ), які належать ДП «Київський бронетанковий завод», після чого перекинув їх через паркан за межі території вказаного підприємства.
Після чого, ОСОБА_4 , утримуючи при собі вищевказане майно, спробував зникнути з місця вчинення злочину, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак з причин, що не залежали від його волі не зміг довести свій злочинний умисел до кінця та розпорядитися викраденим на власний розсуд з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони ДП «Київський бронетанковий завод».
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 винним себе визнав повністю та суду показав, що справді, за обставин, викладених в мотивувальній частині вироку, він, 28.09.2015 року, зайшовши на території ДП «Київський бронетанковий завод», взяв 4 контейнери «Контакт», які перекинув через огорожу та намагався зникнути з місця пригоди, однак його було помічено та затримано працівниками охорони підприємства. У вчиненому щиро каявся, пояснив, що було скрутне матеріальне становище.
Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України поясненнями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників судового провадження щодо визнання фактичних обставин, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і вважає доведеною винність ОСОБА_4 у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), оскільки він виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.
Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, фактичні обставини справи та характер злочинного діяння, відсутність настання тяжких наслідків, оскільки все майно залишилось у власності ДП «Київський бронетанковий завод», а також відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав у повному обсязі.
Судом також враховуються і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який негативних характеристик немає, неодружений, неофіційно працює, на спеціальних обліках не перебуває, в судовому засіданні обіцяв в подальшому не допускати противоправної поведінки.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
З огляду на викладене, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами, є призначення покарання у виді штрафу в мінімальних межах, встановлених санкцією частини статті.
Разом з тим, оскільки ОСОБА_4 вказаний злочин вчинив до постановлення вироку Лубенським міськрайонним судом від 09.07.2019 року, при цьому підстав для обрання принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні покарання за сукупністю злочинів суд не вбачає, а покарання у виді штрафу складанню з іншими видами покарань не підлягає на підставі ч. 3 ст. 72 КК України, покарання за першим вироком підлягає самостійному виконанню.
Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.
Вирок Лубенського міськрайонного суду від 09.07.2019 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік виконувати самостійно.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу у вигляді особистого зобов`язання - залишити без змін.

Речові докази, а саме:
- 4 металевих контейнери «Контакт», які передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 залишити у власності ДП "Київський бронетанковий завод".
Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Дарницький районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя