Ухвала

25 липня 2019 року
м. Київ
справа № 753/49/17
провадження № 51-3660 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 17 квітня 2018 року щодо неї,
встановив:
У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_4 порушила питання про перевірку вказаного судового рішення в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів п. 4, п. 5 ч. 2 та ч. 5 зазначеної статті.
Так, у касаційній скарзі, зокрема, зазначаються: вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції; обґрунтування цих вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень; додаються копії судових рішень, які оскаржуються.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є:
1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК);

2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК);

3) невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування таких рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Проте наведених положень процесуального закону засудженою ОСОБА_4 належним чином не дотримано, оскільки у поданій скарзі засуджена не наводить доводів щодо явної несправедливості призначеного їй судом покарання, а відтак і необхідності зміни вироку на підставі, передбаченій п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення ст. 414 КПК.
Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Крім того, усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПКкасаційна скарга не містить чітких вимог до суду касаційної інстанції, викладених у відповідності з положеннями ст. 436 КПКщодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Так, засуджена ОСОБА_4 просить змінити вирок місцевого суду в частині призначеного їй покарання, проте вказане рішення було скасовано апеляційним судом та постановлено новий вирок, однак засуджена не висловлює своєї позиції щодо законності рішення суду апеляційної інстанції.

Вказане позбавляє можливості встановити дійсну позицію засудженої щодо результатів касаційного розгляду.
Також, в порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги не додано належним чином завіреної копії оскаржуваного судового рішення.
За таких обставин на підставі ч. 1 ст. 429 КПК колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши засудженій строк для усунення недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3