Справа № 206/3197/19
1-в/206/241/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді: ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро подання начальника Державної установи «Ігренський ВЦ (№133)» підполковника вн.служби ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення засудженого:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець, Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, до засудження не працюючого, мешкав за адресою АДРЕСА_1 , раніше засудженого:
- 08.06.1995 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 206, 46-1 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;
- 12.04.2000 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 140, ст. ст. 44, 46-1 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;
- 14.03.2002 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 10.06.2005 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186, ст. ст.70, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
- 07.06.2013 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі; ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровськ від 17.02.2016р. зараховано у строк відбування покарання з 23.03.2013 по 10.10.2013, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровськ від 07.10.2016 року невідбутий строк 03р. 10м. 28 дн. позбавлення волі замінено на обмеження волі згідно зі ст. 82 КК України,
за участю сторін розглянутого подання:
прокурора ОСОБА_5
представника ДУ ІВЦ № 133 ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

06.06.2019 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання начальника Державної установи «Ігренський ВЦ (№133)» підполковника вн.служби ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник ДУ ІВЦ №133 ОСОБА_6 підтримав подання та просив задовольнити з підстав викладених у поданні.
Прокурор заперечував проти задоволення подання начальника Державної установи «Ігренський ВЦ (№133)» підполковника вн.служби ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Засуджений ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав подання та просив задовольнити. Окрім того, суду показав, що вчиняв злочини в період іспитового строку та до нього вже застосовувалась ст. 81 КК України. За час відбування покарання у ДУ ІВЦ № 133 він довів своє виправлення. Щодо цивільного позову зазначив, що він не був заявлений під час розгляду кримінального провадження.
Розглянувши матеріали подання, заслухавши думку представника виправної установи, думку прокурора, засудженого, суд вважає, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав.
В силу ст. 81 КК України, особам, які відбувають покарання, у тому числі у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною працею та зразковою поведінкою довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
В судовому засіданні було встановлено, що засуджений 07.06.2013 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі; ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровськ від 17.02.2016р. зараховано у строк відбування покарання період з 23.03.2013 по 10.10.2013, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2016 року невідбутий строк 03р. 10м. 28 дн. позбавлення волі замінено на обмеження волі згідно зі ст. 82 КК України. ОСОБА_7 відбув 2/3 призначеного строку покарання.
Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Так, відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив, тощо.
Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд виходить з того, що умовно-дострокове звільнення є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд враховує не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчинених ним кримінальних правопорушень, поведінку засудженого під час відбування покарання, становлення його на шлях виправлення.
Згідно з вимогами ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.
Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі відбуває покарання з 28.03.2013 року. Під час перебування в УВП №4 м. Дніпро режим утримання порушував. Характеризувався негативно. Мав 2 стягнення, заохочень не мав. З 25.11.2013 року відбував покарання в ДВК № 89, режим утримання не порушував. Характеризувався позитивно. Мав 5 (п`ять) заохочень, стягнень не мав. За період відбування покарання у Державній Установи «Ігренський Виправний Центр (№133)», а саме з 01.11.2016 року характеризується з позитивного боку. Працевлаштований у котельній установи ДУ ІВЦ № 133 з листопада 2016 року по грудень березень 2019 року, за власним бажанням на добровільній основі, форма поплати відрядна. Заробітна плата нарахована за відпрацьовані місяці. Дотримується норм, які визначають порядок, умову відбування покарання та розпорядок дня установи. До праці ставиться сумлінно. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Дотримується санітарно-гігієнічних норм, спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт». Підтримує соціально-корисні зв`язки з родичами шляхом телефонних розмов.
Однак, як вбачається з характеристики засуджений ОСОБА_4 , за весь час відбування покарання мав 14 (чотирнадцять) заохочень та 3 (три) стягнення, які погашені, а саме 12.08.2013 року у вигляді догани за порушення денного розпорядку та 04.10.2013 року стягнення за порушення розпорядку денного у вигляді 5 (п`яти) діб карцеру.
За час відбування покарання з 01.11.2016 року у Державній Установи «Ігренський Виправний Центр (№133)», має 9 (дев`ять) заохочення та 1 (одне) стягнення, яке погашено за спливом часу, а саме 23.10.2018 року за вилучення алкогольних напоїв у вигляді (дві доби ДІЗО). Таким чином, суд зазначає, що сама по собі наявність 9 (дев`яти) заохочень у виправній Державній Установі «Ігренський Виправний Центр (№133)» не може бути безсумнівним підтвердженням виправлення ОСОБА_4 , оскільки виправлення особи повинно бути за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення.
Також в судовому засіданні зі слів засудженого ОСОБА_4 було встановлено, що останній вчиняв злочини в період іспитового строку та до нього вже раніше застосовувалось положення ст. 81 КК України про умовно-дострокове звільнення. Однак, належних висновків засуджений для себе не зробив, оскільки на теперішній час відбуває покарання за ч.2 ст.121 КК України, який відповідно до ст. 12 КК відноситься до тяжких злочинів.
За вказаних підстав, суд дійшов висновку, що подання начальника ДУ ІВЦ (№133) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_4 є суто формальне. Разом з тим, сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, тобто відсутність стягнень, які погашені за спливом часу, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, зазначена поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_4 зазнає позитивних змін.
Щодо виписки з медичної карти КЗ «Маргананецька ЦМЛ «ДОР» від 14.02.2012 року № 110 відповідно до якої засудженого ОСОБА_8 встановлено діагноз «Спондилит L2-L3, вертеброгеннаялюмбалгия. Гемангтома LI. Стойкий болевой компонент и мышично-тонический синдром СНД-П ст.», суд зазначає, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання не приймає до уваги зазначену виписку, як таку що може слугавати однією з підстав для задоволення подання, оскільки в матеріалах справи не міститься жодних відомостей щодо неможливості подальшого відбування покарання в умовах ДУ ІВЦ «№133» останнім.
Окрім того до кінця строку відбуття покарання ОСОБА_8 ще залишається досить тривалий проміжок часу, оскільки його кінець (згідно даних установи відбування покарання) припадає на 18.08.2020 року, а на даний час відбутий проміжок часу складає 1 рік 2 місяця 2 дні, є недостатнім терміном для того, щоб твердо впевнитися, що засуджений довів своє виправлення та досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_8 сумлінною працею та зразковою поведінкою не довів своє виправлення, оскільки засуджений за тяжкий злочини відповідно до ст. 12 КК України, перебуваючи на свободі може вчиняти інші кримінальні правопорушення, що підтверджується вироками за якими було засуджено останнього на підставі ст. 71 КК України, а тому не може бути звільнений в порядку ст. 81 КК України. Керуючись ст. 81 Кримінального кодексу України, ст.ст.537,539,372, Кримінально процесуального кодексу України суд, -
ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання начальника Державної установи «Ігренський ВЦ (№133)» підполковника вн.служби ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів до Дніпровського апеляційного суду.
Суддя: ОСОБА_1