ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 572/1177/18

01 липня 2019 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі

колегії: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої - ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Костопіль кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, не військовозобов`язаного, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.3 ст. 152 Кримінального кодексу України;
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, не військовозобов`язаного, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч. 3 ст. 152 Кримінального кодексу України;
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 152 Кримінального кодексу України;
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , громадянина України, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.3 ст. 152, ч.2 ст. 153 Кримінального кодексу України,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до обвинувального акту, стороною обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 обвинувачуються в тому, що 31 січня 2018 року приблизно о 1 год., перебуваючи на території подвір`я за місцем проживання потерпілої ОСОБА_17 , що в АДРЕСА_4 , усвідомлюючи незаконність своїх дій, діючи умисно, за попередньою змовою виманивши ОСОБА_17 з будинку, незаконно позбавили її волі за наступних обставин. Так, ОСОБА_8 та ОСОБА_18 тримаючи ОСОБА_17 за руки, а Супрунець 1.1, штовхаючи останню в спину, затягнули та примусили її сісти до салону автомобіля марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого очікував ОСОБА_10 , чим позбавили потерпілу можливості вільно пересуватись. В подальшому, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , спричинивши своїми діями моральні та фізичні страждання ОСОБА_17 , які виразилися у залякуванні її фізичною розправою та протиправного утримування протягом близько 1 год. в салоні автомобіля, відвезли потерпілу до лісового масиву розташованого поблизу с. Чемерне Сарненського району. Своїми діями, які виразились у незаконному позбавленні волі людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України.

Після цього, 31 січня 2018 року приблизно з 02 год. до 03 год. ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 перебуваючи в лісовому масиві поблизу с. Чемерне Сарненського району Рівненської області, діючи умисно, групою осіб, знаходячись в салоні автомобіля марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належному на праві користування ОСОБА_10 , з метою задоволення своєї статевої пристрасті, всупереч волі ОСОБА_17 і використовуючи її безпорадний стан та залякуючи закопати останню у підготовлену земляну яму, по черзі вступили з нею в статеві зносини природнім способом проти її волі. Таким чином ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 152 КК України.

Крім того, 31 січня 2018 року приблизно о 02 год., ОСОБА_11 , перебуваючи в лісовому масиві поблизу с. Чемерне Сарненського району Рівненської області, діючи умисно, знаходячись в салоні автомобіля марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належному на праві користування ОСОБА_10 , після вчинення згвалтування потерпілої ОСОБА_17 , з метою задоволення своєї статевої пристрасті, всупереч волі потерпілої, використовуючи її безпорадний стан, викликаний застосуванням фізичного насильства під час вчинення згвалтування та залякувань закопати у підготовлену земляну яму, вступив з нею в анальні статеві відносини, чим задоволив свою статеву пристрасть не природним способом. Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у задоволенні статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування, вчинене особою, яка раніше вчинила будь - який із злочинів, передбачених статтями 152 або 154 цього кодексу, ОСОБА_11 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 153 КК України.

Також ОСОБА_10 , перебуваючи в лісовому масиві поблизу с. Чемерне Сарненського району Рівненської області, діючи умисно, надав для групи осіб, а саме ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , належний йому на праві користування автомобіль марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з метою задоволення в салоні даного транспортного засобу їхньої статевої пристрасті, всупереч волі ОСОБА_19 подальшому ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 використовуючи пригнічений психологічний стан ОСОБА_17 , внаслідок залякувань закопати її у підготовлену земляну яму, застосувавши фізичне насильство до потерпілої та долаючи фізичний опір останньої, по черзі вступили з нею в статеві зносини природнім способом проти її волі. Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у пособництві в згвалтуванні, тобто у статевих зносинах із застосуванням насильства та погрозою застосування фізичного насильства, вчинене групою осіб, ОСОБА_10 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. З ст. 152 КК України.

Винуватість ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих кожному з них відповідних кримінальних правопорушень стороною обвинувачення обґрунтовується наступними доказами, які в судовому засіданні були безпосередньо досліджені судом, а саме:

- показами потерпілої та свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 .

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від потерпілої ОСОБА_17 від 31.01.2018 р., відповідно до якого 31.01.2018 приблизно о 01 год. невідомі особи в кількості 4 чоловік її зґвалтували;

- протоколом огляду місця події від 31.01.2018 р., відповідно до якого потерпіла ОСОБА_17 вказала на місце вчинення злочину - лісовий масив поблизу с. Чемерне Сарненського району;

- протоколом огляду місця події від 01.02.2018 р., відповідно до якого потерпіла ОСОБА_17 добровільно видала працівникам поліції одяг в якому вона була одягнена в момент згвалтування;

- протоколом проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозапису від 02.02.2018 р. за участю потерпілої ОСОБА_17 ;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.02.2018 р., відповідно до яких потерпіла ОСОБА_17 впізнала обвинувачених ОСОБА_23 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , як осіб, які згвалтували її в автомобілі, та ОСОБА_10 , як особу, яка керувала автомобілем;

- висновком експерта № 36 від 31.01.2018. відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_17 виявлено тілесні ушкодження:

- висновком експерта № 71 від 16.02.2018, відповідно до якого у мазках з вмістом піхви ОСОБА_17 виявлено сперматозоїди, а в мазках з вмістом прямої кишки сперматозоїдів не виявлено;

- висновком експерта № 2.2-54/18 від 27.03.2018, відповідно до якого на представленому об`єкті № 2 (тампоні) виявлено сім`яну рідину і походження сперми не виключається від ОСОБА_24 , ОСОБА_8 , Супрунця 1.1, та ОСОБА_25 ;

- висновком експерта № 2.2-45/18 від 26.03.2018, відповідно до якого надані на експертизу об`єкти волосся, вилучені у автомобілі «Volkswagen Passat», являються волоссям людини і може походити від ОСОБА_17 ;

- висновком експерта № 2.2-43/18 від 13.03.2018, відповідно до якого на наданих на експертизу фрагментах обшивки автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 виявлено кров, яка належить людині і може походити від ОСОБА_17 ;

- висновком експерта №2.2-42/18 від 07.03.2018, відповідно до якого на фрагментах обшивки заднього пасажирського сидіння автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 . виявлено сперму, походження якої не виключається від ОСОБА_10 та ОСОБА_8 і виключається від Супрунця 1.1, та ОСОБА_9 ;

- Висновком експерта №2.2-41/18 від 07.03.2018. відповідно до якого на наданих на експертизу серветках в кількості 7 штук, які вилучено у ході огляду місця події в лісовому масиві поблизу с. Чемерне, виявлено сперму і її походження в об`єктах № 1-2 не виключається від ОСОБА_10 та ОСОБА_8 і виключається від Супрунця 1.1, та ОСОБА_9 , а в об`єктах № 3-7 не виключається від ОСОБА_9 та виключається від ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 ;

- висновком експерта № 2.2-44/18 від 22.03.2018, відповідно до якого на наданому на експертизу одязі потерпілої ОСОБА_17 виявлено кров людини змішувану зі спермою.

Обвинувачений ОСОБА_8 своєї вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав та пояснив, що 31.01.2018 р. він разом із ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відпочивали біля «Зелених шат» в м. Сарни разом із потерпілою ОСОБА_17 та ще двома дівчатами. Побувши деякий час дівчата пішли додому. В подальшому ввечері він разом з іншими обвинуваченими каталися по м. Сарни, і ОСОБА_11 , зв`язався по телефону із потерпілою та запропонував їй попити кави. Остання добровільно сіла до них у автомобіль. Під час поїздки їй ніхто не погрожував і вона не наполягала, щоб її відвезти додому. Поблизу лісового масиву автомашина зупинився, всі хлопці вийшли покурити, а потерпіла залишилась в автомобілі. В цей час до автомобіля першим зайшов ОСОБА_11 , та побувши із потерпілою деякий час вийшов. Після нього до автомобіля зайшов сам ОСОБА_8 та побачив, що потерпіла перебувала на задньому сидінні без джинсів та нижньої білизни. Він запропонував їй статеві відносини, на що потерпіла нічого не відповіла і він сприйняв це як знак згоди та вступив з нею в статеві відносини. Після чого він вийшов із автомобіля та не бачив що відбувається далі всередині автомашини. Через деякий час всі сіли до автомобіля та завезли потерпілу ОСОБА_17 до дому. Про викрадення потерпілої та її зґвалтування ніхто попередньо не домовлявся.

Обвинувачений ОСОБА_9 своєї вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав та пояснив, що 31.01.2018 р. у нічний час перебував із іншими обвинуваченим в автомобілі марки «Пассат», який належить ОСОБА_10 та каталися по м. Сарни. В цей час ОСОБА_26 , зателефонував до потерпілої, запропонувавши попити кави, на що остання погодилася та вони її забрали з дому. По дорозі зупинилися біля лісового масиву щоб покурити. З автомобіля вийшли всі окрім потерпілої. У подальшому бачив як хтось із хлопців сідає до авто. Що відбувалося всередині не бачив. Він також зайшов до автомобіля, однак в статеві відносини із потерпілою не вступав. В подальшому всі сіли в автомобіль та відвезли потерпілу додому. Будь-яких домовленостей про викрадення потерпілої та її зґвалтування не було.

Обвинувачений ОСОБА_10 своєї вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав та пояснив, що він користується автомобілем марки «Фольцсфаген Пассат». 31.01.2018 р. у нічний час разом із іншими обвинуваченим каталися на автомобілі по м. Сарни. В цей час ОСОБА_11 , зателефонував до потерпілої та запропонував попити кави. Остання на це погодилася і вони забрали її з дому. Потерпіла добровільна вийшла із будинку га сіла до автомобіля. Ніхто потерпілій будь-яких погроз не висловлював. Він керував автомобілем у напрямку с. Чемерне та на прохання хлопців зупинився біля лісового масиву і всі, крім потерпілої, вийшли з автомобіля. Хто заходив до автомобіля і чому він не пам`ятає. Через дявий час всі сіли в автомобіль і завезли потерпілу додому. У нього в автомашині немає лопати і вони жодної ями не копали.

Обвинувачений ОСОБА_11 своєї вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав та пояснив, що 31.01.2018 р. у нічний час зателефонував до потерпілої і запросив попити кави, на що остання погодилася. На автомобілі вони прибули до будинку потерпілої і остання вийшла з будинку та добровільно сіла до автомобіля. По дорозі зупинилися біля лісового масиву. З автомобіля вийшли всі, окрім потерпілої. Після цього він сів до автомобіля та запропонував потерпілий вступити з ним в статевий акт, на що остання погодилася. Після статевого акту він вийшов з автомобіля та нічого не говорив іншим, що відбулося. Хто сідав в автомобіль після нього він не бачив. Пробувши деякий час в лісовому масиві, всі сіли в автомобіль і завезли потерпілу додому.

Потерпіла ОСОБА_17 показала, що 30 січня 2018 р. до неї на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_11 , та запросив відпочити, на що вона погодилася та запросила своїх двох подруг. Автомобілем, в якому перебували обвинувачені та вони всі разом поїхали за межі м. Сарни до лісового масиву, де і перебували деякий час. Потім потерпіла з подругами із лісового масиву пішли пішки додому. Пізніше у вечірню пору доби на її мобільний телефон подзвонив ОСОБА_11 , та запросив на каву, на що вона відмовилася. Проте, через кілька хвилин до її будинку під`їхали обвинувачені, які почали стукати у вікна та двері. Щоб припинити стукання, вона вийшла з будинку і в ході розмови з обвинуваченими погодилась поїхати на каву.

Вона сіла в автомобіль до обвинувачених і вони катались по м. Сарни про щось спілкувались в автомобілі, слухали музику, тощо. Будь-яких дій, які свідчили б про психологічний, або фізичний тиск на неї, залякування, тощо, ніхто з обвинувачених не вчиняв та в подальшому поїхали в напрямку до с. Чемерне. Недоїжджаючи до села поблизу лісового масиву автомобіль зупинився та всі хлопці повиходили на вулицю. Пізніше до неї в автомобіль зайшов ОСОБА_11 , з яким в них відбувся добровільний статевий акт. Після цього ОСОБА_11 вийшов з автомобіля і вона стала одіватися. В цей час в автомобіль зайшов ОСОБА_8 , який проти її волі вступив з нею в статеві зносини. Потерпіла чинила опір, проте ОСОБА_8 силоміць зняв одяг та не давав їй рухатися. Після закінчення статевого акту ОСОБА_8 покинув автомобіль, а вона оділася. Через деякий час до автомобіля сів ОСОБА_9 , який запропонував потерпілій вступити з ним в статеві відносини, на що вона відмовилася і чинила ОСОБА_9 опір та відштовхувала, після чого останній покинув автомобіль. Потім до автомобіля зайшов ОСОБА_10 , який заспокоював потерпілу. Через декілька хвилин обвинувачені сіли до автомобіля та завезли її додому.

У подальшому вона розповіла про все своїй подрузі ОСОБА_27 і звернулася до відділу поліції. При зверненні до поліції з повідомленням про злочин нею були вказані чотири особи тому, що на запитання слідчого про кількість осіб в автомобілі вона пояснила, що їх було четверо. Саму заяву про злочин допомагав писати слідчий. Також потерпіла, вказувала на те, що на одязі в якому вона була одягнена 31.01.2018 року слідів крові не було та пояснити звідки, за матеріалами справи могла взятись кров вона не може. В протоколі її допиту слідчим було вказано не все так, як вона повідомляла, та на її зауваження з приводу цього слідчий заспокоїв і повідомив, що так потрібно, а тому вона його підписала.

Крім того потерпіла повідомила, що перед проведенням слідчого експерименту із застосуванням відеозапису від 02.02.2018 р. за участю понятих, слідчий надав їй протокол для того, щоб вона його прочитала та на відеокамеру повторила, а так-як їй не було відомо, як мають відбуватись ті чи інші слідчі дії та які наслідки вони тягнуть, остання погодилась виконувати все, що просив слідчий.

В судовому засіданні потерпіла повідомила, що про існування ями їй нічого не було відомо тому, що з автомобіля вона не виходила, а через тоновані вікна нічого не бачила. Про те, що на місці події було виявлено яму. їй стало відомо від слідчого.

Також на запитання учасників судового розгляду потерпіла показала, що погодилась сісти в автомобіль добровільно без будь-якого примусу і жоден з обвинувачених до неї жодних насильницьких дій фізичного чи психологічного характеру не застосовував та проти її волі в автомобіль не саджав.

Під час судового розгляду справи потерпіла також звернулася до суду із заявою, яку підтвердила в судовому засіданні, в якій вказала, що в діях ОСОБА_11 щодо неї відсутній скад кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.3 ст. 152, ч.2 ст. 153 КК України.

Потерпіла також звернулася до суду із заявою, яку підтвердила в судовому засіданні, про відмову від обвинувачення стосовно ОСОБА_8 ..

Свідок ОСОБА_20 показала, що 30 січня 2018 року разом з обвинуваченими і потерпілою відпочивали в лісі. Побувши там деякий час вони пішли додому. Приблизно в 12 годин ночі до потерпілої зателефонував ОСОБА_11 і запрошував на каву. Через деякий час обвинувачені під`їхали до будинку і стали стукати. Потерпіла вийшла на вулицю і там говорила з обвинуваченими, а потім поїхала з ними. 31.01.2018 р. вранці вона побачила потерпілу, яка розповіла свідку, що була з хлопцями в лісі і що ОСОБА_28 і ОСОБА_29 зґвалтували її, на що свідок порекомендувала їй звернутися до поліції.

Свідок ОСОБА_21 показала, що в нічний час 31.01.2018 року до їхнього будинку, приїхали невідомі особи, які почали стукати у двері та вікна, після чого потерпіла вийшла до них та поїхала у невідомому напрямку, а повернулася додому лише вранці. Зранку потерпіла була спокійна і нічого не розповідала, а пізніше сказала, що буде писати заяву в поліцію про зґвалтування.

Свідок ОСОБА_22 показала, що 30 січня 2018 року разом з обвинуваченими і потерпілою відпочивали в лісі. Побувши там деякий час вони пішли додому. Приблизно в 12 годин ночі до потерпілої зателефонував ОСОБА_11 і запрошував на каву. Через деякий час обвинувачені під`їхали до будинку і стали стукати. Потерпіла вийшла до них, і про щось з ними розмовляла в нормальних тонах, що було чути через двері. Будь-яких звуків, криків, тощо, від потерпілої, що свідчило б про вчинення щодо неї протиправних дій з-за дверей не доносилось, все було спокійно. Через деякий час автомобіль поїхав. Вранці наступного дня, потерпіла поводила себе нормально, спокійно. Будь-яких тілесних ушкоджень, або якихось інших ознак, що ОСОБА_17 зґвалтували не було і лише після обіду стало відомо, що ОСОБА_6 подала заяву в поліцію про зґвалтування.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Статтею 22 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Також саме прокурор, слідчий, згідно з вимогами ст.25 КПК України, зобов`язані в межах своєї компетенції, розпочавши досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила, а також відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Згдно ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора. Тобто, обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Суд же відповідно до ст. 26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь обвинуваченого.

Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Перевіривши та дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши їх у сукупності, заслухавши показання потерпілої, свідків, обвинувачених, промову прокурора та захисників, суд приходить до наступних висновків.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, у вчиненні якого обвинувачують всіх обвинувачених, передбачає такі діяння: незаконне позбавлення волі або викрадення людини, вчинені за попередньою змовою групою осіб. Незаконне позбавлення волі полягає в протиправному перешкоджанні людині обирати за своєю волею місце знаходження. Воно може виявитися у затриманні потерпілого в тому місці, де він знаходитися не бажає, або поміщення його в таке місце, яке він не має змоги вільно залишити. Це діяння може бути здійснене шляхом застосування фізичного насильства, а також шляхом психічного насильства або і шляхом обману.

Із суб`єктивної сторони злочин вчиняється лише з прямим умислом і може характеризуватися різними мотивами (користь, помста та ін.). Обов`язковим є усвідомлення особою незаконності діяння, що нею вчинюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 КК України злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.

Вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб означає спільне вчинення цьго злочину декількома (двома і більше) суб`єктами злочину, які зазделегідь домовились про спільне його вчинення. Домовитись про спільне вчинення злочину зазделегідь - означає дійти згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони. Таким чином, ця домовленість можлива на стадії до готування злочину, а також у процесі замаху на злочин. Як випливає із ч. 2 ст. 28, домовленість повинна стосуватися спільності вчинення злочину (узгодження об`єкта злочину, його характеруг місця, часу, способу вчинення, змісту виконуваних функцій тощо). Така домовленість може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій тощо.

В судовому засіданні стороною обвинувачення не надано жодного доказу на підтвердження того, що між обвинуваченими існувала попередня домовленість на незаконне позбавленні волі потерпілої. Як вбачається з показів потерпілої вона погодилась сісти в автомобіль добровільно без будь-якого примусу і ні один з обвинувачених до неї жодних насильницьких дій не застосовував. Свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , на яких покликалася сторона обвинувачення, не надали жодних доказів стосовно підтвердження незаконного позбавлення волі потерпілої. Таким чином суд вважає, що вина обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України не доведена, оскільки не підтверджена доказами.

Злочин, передбачений ч. 3 ст. 152 КК України (зґвалтування з погрозою застосування насильства, вчинене групою осіб) у вчиненні якого обвинувачують обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_23 , з об`єктивної сторони полягає у статевих зносинах, які поєднуються із застосуванням фізичного насильства, погрозою його застосування або з використанням безпорадного стану потерпілої особи, які вчинені групою осіб.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 5 «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи» злочин, передбачений статтею 152 чи статтею 153 КК, визнається вчиненим групою осіб, якщо у ньому брали участь декілька (два або більше) виконавців (співвиконавців), тобто співучасників, ознаки яких зазначені у частині другій статті 27 КК. При цьому виконавці (співвиконавці) діють узгоджено, з єдиним умислом і кожен з них безпосередньо виконує діяння, що утворюють повністю чи частково об`єктивну сторону складу злочину.

В судовому засіданні із показань потерпілої та обвинувачених встановлено, що в статеві зносини із потерпілою вступали обвинувачені ОСОБА_30 та ОСОБА_8 . При цьому, як встановлено із показань потерпілої та обвинувачених, при здійснення статевих актів кожним із вищевказаних обвинувачених, інші обвинувачені не були при цьому присутні і їхні дії не були узгоджені на подолання супротиву потерпілої та її звалтування. Крім того, потерпіла в своїх поясненнях та письмових заявах вказує, що в статеві відносини із ОСОБА_31 вона вступила добровільно, а щодо ОСОБА_8 вона відмовляється від обвинувачення.

Досліджуючи письмові докази, надані стороною обвинувачення, судом з витягу з ЄРДР (т. 1 а.с. 1-3) встановлено, що відомості про кримінальне провадження за № 0000112 до ЄРДР внесено 31 січня 2018 року о 15 год. 23 хв.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (т. 1 а.с. 11) в м. Сарни 31 січня 2018 року о 15 год. 10 хв. заступник начальника СВ Сарненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_32 прийняв заяву ОСОБА_17 про зґвалтування.

З протоколу огляду місця події від 31 січня 2018 року (т. 1 а.с. 30-39) вбачається, що слідчим ОСОБА_33 зв`язку з проведенням досудового розслідування в кримінальному провадженні за участі потерпілої ОСОБА_17 та із застосуванням фотоапарату марки «Нікон» проведено огляд лісового масиву поблизу с. Чемерне Сарненського району Рівненської області, який було розпочато о 14 год. 45 хв. та закінчено о 15 год. 55 хв.

Аналіз вказаних письмових доказів дає підстави сумніватись в їх достовірності з огляду на те, що перебуваючи в лісовому масиві поблизу с. Чемерне Сарненського району Рівненської області з 14 год. 45 хв. по 15 год. 55 хв. потерпіла фізично не могла бути присутня в приміщенні Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області по вул. Технічна, 1 в м. Сарни о 15 год. 10 хв. і, при цьому брати участь в оформленні протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та підписувати його, оскільки, як підтвердила в судовому засіданні сама потерпіла, вона була присутня під час огляду місця події, який закінчився о 15:55 хв. 31.01.2018 року.

Також, слідчий ОСОБА_34 , який проводив огляд місця події поблизу с. Чемерне Сарненського району Рівненської області не міг о 14 год. 45 хв. знати та вказати в протоколі номер кримінального провадження, який було присвоєно лише о 15 год. 23 хв..

Дані обставини вказують на порушення вимог КПК України та дають підстави для сумніву в достовірності наданих суду доказів.

Суд також вважає, що протокол огляду місця події від 31 січня 2018 року (т. 1 а.с. 30-39) не відповідає вимогам ст. 104 КПК України, якою зокрема встановлено, що протокол підписують усі учасники, які приймали участь в процесуальній дії.

Вже на початку слідчої дії (огляду місця події) і до внесення відомостей в ЄРДР слідчий визначився із процесуальним статусом ОСОБА_6 і зазначив її в протоколі як потерпілу, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 55 КПК України, якою передбачено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого та вручення пам`ятка про процесуальні права та обов`язки.

Вказаний протокол на кожній сторінці містить два підписи, один з яких візуально можливо ідентифікувати, як підпис потерпілої ОСОБА_17 , а інший належить невстановленій осіб, відомості про участь якої в проведенні слідчої дії до протоколу не внесені, адже, у вступній частині учасником слідчої дії зазначено лише ОСОБА_6 ..

Таким чином, слідчим в порушення порядку проведення слідчих дій було допущено сторонню, не ідентифіковану особу та надано можливість такій особі на кожному аркуші протоколу поставити підпис, що в свою чергу викликає сумніви у достовірності викладених в протоколі відомостей.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 105 КПК України, особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки. Додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.

Як вбачається із фототаблиць, що долучені до протоколу огляду місця події від 31 січня 2018 року ці вимоги дотримано не було, оскільки, на фототаблицях відсутні будь-які підписи, що засвідчували б їх.

Також в статті 104 КПК визначений порядок складання протоколу, його зміст, зокрема в пункті 3 частини 3 цієї статті вказано, що заключна частина протоколу повинна містити відомості про спосіб ознайомлення учасників зі змістом протоколу. В частині 4 ст. 104 КПК передбачено, що перед підписанням протоколу учасникам процесуальної дії надається можливість ознайомитися із текстом протоколу.

Однак всупереч вимогам Закону протокол огляду місця події в заключній частині не містить відомостей про спосіб ознайомлення учасників зі змістом протоколу та надання можливості ознайомитись із текстом протоколу.

Суд також вважає неналежним доказом і протокол проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозапису від 02.02.2018 р. за участю потерпілої ОСОБА_17 , оскільки в судовому засіданні потерпіла повідомила, що перед проведенням слідчого експерименту, слідчий надав їй протокол для того, щоб вона його прочитала та на відеокамеру повторила, на що вона погодилася, оскільки, не була ознайомлена з тим, як мають відбуватись слідчі дії та які наслідки вони тягнуть.

Крім протоколів слідчих дій сторона обвинувачення в якості доказів, що підтверджують винуватість обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинів, посилається на ряд висновків експертів, які за своєю суттю та змістом не є належними доказами на підтвердження вчинення обвинуваченими зґвалтування, вчиненого групою осіб.

Також таких доказів не містять в висновки судових імунологічних експертиз, висновок судової експертизи волосся, які є неконкретизованими та не дають чітку відповідь з приводу належності біологічного матеріалу тій чи іншій особі.

Дослідиши висновок експерта № 36 від 31.01.2018 р., відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_17 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синця передньої поверхні правого колінного суглобу, синця верхньої третини передньої поверхні лівої гомілки з переходом на передню поверхню колінного суглобу, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, суд вважає, що ці тілесні ушкодження могли виникнути під час статевих зносин, котрі відбулися за згодою між потерпілою і ОСОБА_31 так і під час зґвалтування потерпілої ОСОБА_8 .. Однак, в даному висновку експерта відсутня вказівка під час якого із статевих актів ці тілесні ушкодження були отримані.

Таким чином, суд вважає, що стороною обвинувачення не надано жодних доказів, що при здійсненні статевих актів з потерпілою обвинувачені діяли узгоджено, з єдиним умислом і кожен з них безпосередньо виконував діяння, що утворювало повністю чи частково об`єктивну сторону складу злочину, а тому відсутні підстави для кваліфікації дій ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_23 за ч. 3 ст.152 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. За таких обставин суд вважає, що дії ОСОБА_8 необхідно перекваліфікувати з ч. 3 ст.152 КК України на ч. 1 ст. 152 КК України і зважаєчи на заяву потерпілої про відмову від обвинувачення щодо ОСОБА_8 провадження щодо нього закрити з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо злочину, передбаченого, у тому числі, ч. 1 ст. 152 КК України. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом - його представник, відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Щодо обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_23 , то зважаючи на те, що їх вина у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.152 КК України не доведена, то вони підлягаєть виправданню.

Також під час судового розгляду справи потерпіла та жоден з допитаних свідків не дав показань обвинувального або викривального характеру відносно ОСОБА_10 . Досліджені в судовому засіданні письмові докази в своїй сукупності також не викривають ОСОБА_10 у причетності до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст.152 КК України, які ставляться йому у вину відповідно до обвинувального акта.

За таких обставин суд вважає, що вина ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст.152 КК України при судовому розгляді справи не доведена, оскільки не підтверджена доказами.

Суд також вважає, що в ході судового розгляду об`єктивного підтвердження не знаходить факт задоволення обвинуваченим ОСОБА_11 статевої пристрасті неприроднім способом.

Висновком судово-медичної експертизи (висновком експерта ОСОБА_35 ) № 36+медичні документи, що була розпочата 31.01.2018 року і закінчена 01.02.2018 року та була проведена експертом за участю лікарів (хірурга та гінеколога) повністю спростовується факт вчинення насильницьких дій та задоволення статевої пристрасті неприроднім шляхом в анальний отвір потерпілої через відсутність ознак зовнішньої кровотечі.

Вказане підтверджується й іншим висновком експерта № 59/36 від 04/05 березня 2018 року - додаткова від 04.03.2018 року, з якого вбачається, що пошкоджень зовнішніх статевих органів потерпілої та наявності пошкоджень анального отвору із ознаками зовнішньої кровотечі та периферичних ділянок не виявлено.

Потерпіла також заперечила вчинення щодо неї ОСОБА_11 задоволення статевої пристрасті неприродним способом, звернувшись до суду із заявою. При цьому вона покликається на те, що покази дані нею на досудовому розслідуванні, були обумовлені тим, що зранку у неї були наявні больові відчуття, які вона пов`язувала із статевим актом з ОСОБА_11 .. Однак, та даний час відсутні будь-які об`єктивні дані, що підтверджують цю обставину.

Зважаючи на об`єктивно встановлені в ході судового слідства обставини, суд вважає, що є достатні підстави стверджувати про недоведеність вини ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України.

За правилами ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа (п. 1 ч. 1), обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення (ч. 3).

Згідно з ч. 7 ст. 284 КПК України, якщо обставина, передбачена пунктами 1, 2 частини першої цієї статті (встановлена відсутність події кримінального правопорушення та встановлена відсутність у діянні складу кримінального правопорушення), виявляється під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

Таким чином, оцінюючи та аналізуючи подані сторонами кримінального провадження докази в їх сукупності, слід дійти висновку, що представлені стороною обвинувачення та досліджені і перевірені судом докази не дають підстав для обґрунтованого, вмотивованого, переконливого висновку про доведеність події кримінального правопорушення та, що в діянні обвинувачених є склад кримінальних правопорушень, які їм інкримінуються.

Під час судового розгляду справи щодо всіх обвинувачених було застосовано захід забезпечення кримінального провадження у вигляді домашнього арешту, строк якого на даний час вже завершився. Зважаючи на це. суд не вбачає необхідності застосовувати щодо обвинувачених заходів забезпечення кримінального провадження.

Потерпілою на підготовчому судовому засіданні було подано позовну заяву про відшкодування з обвинувачених моральної шкоди, проте, в послідуючому вона звернулася до суду із заявою про залишення позову без розгляду, яку суд і задовольняє.

Судом також встановлено, що ухвалою слідчого судді Сарненського районного суду від 6 лютого 2018 року було накладено арешт на тимчасово вилучене майно автомобіль марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 являється ОСОБА_36 , а фактичним володільцем являється ОСОБА_10 . В зв"язку з тим, що відпала потреба в арешті транспортного засабу, суд вважає за необхідне скасувати захід забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про судову експертизу», ст. 124 КПК України витрати по проведенні експертиз за даним кримінальним провадженням віднести на рахунок держави.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 368-371, 373-374, 376, 284 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 146 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення даного кримінального правопорушення.

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 152 КК України - закрити, у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.

ОСОБА_9 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 146 та ч. 3 ст. 152 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення даних кримінальних правопорушень.

ОСОБА_10 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 146 та ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 152 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення даних кримінальних правопорушень.

ОСОБА_11 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 146 та ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення даних кримінальних правопорушень.

Позовну заяву ОСОБА_6 залишити без розгляду за її заявою.

Скасувати арешт майна автомобіль марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 являється ОСОБА_36 , а фактичним володільцем являється ОСОБА_10 , який накладений відповідно до ухвали слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 6 лютого 2018 року.

Речові докази:

автомобіль марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 44) повернути ОСОБА_10 ;

- штани, жіноча кофта, білизна (т. 1 а.с. 60) - повернути потерпілій ОСОБА_6 ;

- мобільний телефон «Homi dts Sound» (т. 1 а.с. 64) - залишити потерпілій ОСОБА_6 ;

- об"єкти зовні схожі на волосся, упаковані до паперового конверта, фрагменти обшивки автомобіля, фрагменти обшивки сидіння автомобіля, шлейку від бюстгалтера, порожню пляшку 0,7 л, фрагмент упаковки від презерватива та інструкція по використанню презервативів (т. 1 а.с. 88) знищити;

- чоловічі зимові черевики та мобільний телефон "Ерго" (т. 1 а.с. 88) - повернути ОСОБА_10 ;

- оптичний диск ДВД (т. 1 а.с. 118) - залишити в справі;

- грошові кошти: 440 грн., 1700 євро та 8400 доларів США (т. 3 а.с. 98) - повернути ОСОБА_10 ..

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя:ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3