Справа №303/5304/18
1-кп/303/25/19

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2019 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в особі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисників обвинуваченого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України,
в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_7 13 квітня 2018 року, приблизно о 15 год. 30 хв., керуючи технічно-справним автомобілем марки «Ford Mondeo» р.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись на 777км+35м. автодороги «М-06» сполученням «Київ-Чоп» поблизу с. Іванівці Мукачівського району, у напрямку м.Ужгород, зі швидкістю 110км/год, що значно більша за допустиму за межами населеного пункту (90км/год), не забезпечив безпеку дорожнього руху, порушив вимоги пунктів 1.3, 1.5, 1.10, 2.3 (б), 12.1, 12.3, 12.6 (г), 18.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого не впорався з керуванням та допустив наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_4 , яка переходила проїзну частину дороги по дорожній розмітці "Пішохідний перехід" в напрямку зліва на право по напрямку руху автомобіля.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди, за висновком судово-медичної експертизи №124 від 08.06.2018 року неповнолітня ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної тупої травми голови, шиї, грудної клітки, черева, закритої черепно-мозкової травми, субарахноїдального крововиливу, перелому 2-го шийного відділу хребця з повним розривом спинного мозку, забою обох легенів, розриву лівої легені, лівобічного гемотораксу, розриву капсули та тканини печінки, гемоперітоніуму, що ускладнилося травматичним та гіповолемімічним шоком, які відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент їх спричинення та являються безпосередньою причиною настання смерті останньої в приймальному відділенні Мукачівської ЦРЛ.
Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у інкримінованому йому правопорушенні, передбаченому ст. 286 ч.2 КК України не визнав та показав, що 13.04.2018, керуючи автомобілем «Ford Mondeo» р.н.з. НОМЕР_1 по автодорозі сполученням «Київ-Чоп», рухався з м. Хуст в напрямку м. Ужгород зі швидкістю приблизно 90км/год. В салоні його автомобіля знаходилася його вагітна дружина ОСОБА_10 , яку він відвозив в обласний центр на консультацію до лікаря. Близько 15 год. 30 хв., під"їхав до повороту на село Іванівці. Рух автомобілів в обох напрямках дороги був інтенсивним. На зустрічній полосі руху знаходився автомобіль ТАТА, водій якого мав намір повернути в с. Іванівці. З села Іванівці також виїжджали інші автомобілі, які очікували закінчення руху автотранспорту по головній дорозі. В цей час із-за автомобіля ТАТА вибігла дівчина і стала перебігати автомагістраль по пішоходному переходу, після чого різко розвернулася назад, мабуть побачивши його автомобіль. Помітивши пішохода, він почав різко гальмувати і в цей момент відбулося зіткнення. Після зупинки автомобіля тіло дівчини знайшов разом з поліцейським в канаві, якого і повідомив про дорожньо-транспортну пригоду. Вважає, що досудове слідство у даному кримінальному провадженні проведено однобоко, слідчим не враховувалися його та його адвоката доводи. Разом з тим щиро розкаюється у вчиненому.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його вина стверджується показами потерпілих, свідків, матеріалами кримінального провадження, дослідженими та перевіреними в судовому засіданні.
Так, потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що 13.04.2018 приблизно о 15 год. 37 хв. приїхавши за донькою на автодорогу Київ-Чоп, побачив автомобіль «Ford Mondeo» та водія ОСОБА_7 . Тіло його доньки ОСОБА_4 знаходилося в канаві приблизно за 100 метрів від пішоходного переходу. У смерті своєї доньки вважає винуватцем ОСОБА_7 .
Потерпіла ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що перебуває у тяжкому психологічному стані у зв"язку зі смертю її дитини ОСОБА_4 . Її донька завжди була дуже обережною при переході проїзної частини дороги, а тому вважає, що винуватцем в загибелі її дитини є ОСОБА_7 , який порушив Правила дорожнього руху.
При цьому потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_11 від заявленого цивільного позову відмовились, в нотаріально посвідчених заявах зазначили, що їм відшкодовано матеріальну та моральну шкоду, вважають реальне ув"язнення ОСОБА_7 та його ізоляцію від суспільства занадто суворим покаранням.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що 13.04.2018 в післяобідній час разом зі своїм чоловіком ОСОБА_7 їхала на автомобілі «Ford Mondeo» з м. Хуст у м. Ужгород зі швидкістю не більше 90 км/год. На пішоходному переході біля с. Іванівці із-за автомобіля ТАТА, що рухався по зустрічній смузі руху перебігала автодорогу дівчина. Ймовірно дівчина, побачивши їхній автомобіль, розвернулася назад і в цей час сталося зіткнення.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що працює водієм рейсового автобуса за маршрутом Ужгород-Колочава. 13.04.2018 рухався по автодорозі Київ-Чоп з м. Ужгорода. На вимогу пасажирів автобуса зупинився біля автобусної зупинки с. Іванівці. З автобуса вийшла дівчина, після чого він поїхав у напрямку м. Мукачева. Обставин ДТП він не бачив.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що 13.04.2018 працював на зміні водієм на маршруті Ужгород-Довге. Приблизно о 15 год. 35 хв. під"їхав до с. Іванівці. За пішоходним переходом на дорозі бачив розірвану сумку, розкидані зошити. Автомобіль обвинуваченого був припаркований на обочині автодороги в напрямку м. Ужгорода. В той день дощу не було, асфальтне покриття було сухе. Біля автобусної зупинки був припаркований службовий автомобіль поліцейських.
Свідок ОСОБА_14 та ОСОБА_15 показали, що 13.04.2018 на службовому автомобілі рухалися по автодорозі Київ-Чоп з с. Ракошино в напрямку м. Мукачево. Біля автобусної зупинки в с. Іванівці службовий автомобіль зупинив ОСОБА_7 , який кричав, що збив людину. В канаві було виявлено тіло дівчинки, речі якої були розкидані на пішоходному переході на полосі руху автомобілів в напрямку м. Ужгорода.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що 13.04.2018 на вантажному мікроавтобусі "Volkswagen" виїзжав з с. Іванівці на автодорогу Київ-Чоп. Момент зіткнення не бачив, чув тільки скрегіт тормозів. Приймав участь у слідчому експерименті, в ході якого розказав про події ДТП.
Свідок ОСОБА_17 показав, що 13.04.2018 виїжджав з с. Іванівці на автодорогу Київ-Чоп на мікроавтобусі "Renault Master ". Перед ним рухався мікроавтобус білого кольору. Бачив зупинку рейсового автобуса, який відразу від"їхав. Почув скрегіт тормозів. Про обставини скоєного ДТП показував та розповідав під час проведення слідчого експерименту.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показав, що 13.04.2018 був запрошений працівниками поліції в якості понятого при огляді місця дорожньо-транспортної пригоди. На місці ДТП слідчий складав протокол огляду, схему ДТП, проводилася фотофіксація, вилучені речі було упаковані в спеціальні пакети. Дорожньо-транспортна пригода, що сталася біля с. Іванвці, була очевидною, речі потерпілої були розкидані на проїзній частині та на обочині автодороги, тормозний шлях був належним чином зафіксований шляхом його вимірювання.
Вина ОСОБА_7 стверджується також: оглядом місця дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 13.04.2018 на 777км+35м. автодороги «М-06» сполученням «Київ-Чоп» поблизу с. Іванівці Мукачівського району, з фототаблицями, за яким ДТП мало місце на пішоходному переході автодороги сполученням Київ-Чоп поблизу села Іванівці; актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу марки «Ford Mondeo» р.н.з. НОМЕР_1 від 13.04.2018; визнанням та приєднанням в якості речових доказів частин лакофарбованого покриття, фрагментів пластмаси, декоративної решітки радіатора від автомобіля марки «Ford Mondeo» р.н.з. НОМЕР_1 та однієї пари кросівок; слідчим експериментом зі схемою та фототаблицями, проведеним 25.05.2018 за участю потерпілого ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_19 на 777 км автодороги М-06 сполученням Київ-Чоп, в ході якого свідок на місці показав, що був очевидцем ДТП, що мала місце 13.04.2018, внаслідок якої водій автомобіля марки «Ford Mondeo» р.н.з. НОМЕР_1 на великій швидкості, більше 100 км/год., збив на пішоходному переході молоду дівчину, що переходила дорогу спокійною ходою; слідчим експерментом зі схемою та фототаблицями, проведеним 25.05.2018 за участю потерпілого ОСОБА_4 , статиста ОСОБА_20 та свідка ОСОБА_16 , в ході якого свідок розповів про обставини ДТП; слідчим експерментом зі схемою та фототаблицями, проведеним 25.05.2018 за участю потерпілого ОСОБА_4 , експерта ОСОБА_21 та свідка ОСОБА_17 , в ході якого свідок розповів про обставини ДТП.
Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи №10/115 від 18.05.2018 з фототаблицями, рульове керування, гальмівна система, ходова частина та система освітлення та світлової сигналізації транспортного засобу марки «Ford Mondeo» р.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП, що мало місце 13.04.2018 знаходилися у працездатному стані, виконували передбачені конструкцією функції, дозволяли водію контролювати швидкість та напрямок руху автомобіля, несправностей не мали.
За висновком судової інженерно- трасологічної експертизи №10/116 від 18.05.2018 на транспортному засобі марки «Ford Mondeo» р.н.з. НОМЕР_1 виявлено механічні пошкодження, які локалізовані в передній частині і направлені з переду назад відносно повздовжньої осі транспортного засобу.
За висновком автотехнічної експертизи №9815 від 23.06.2018 в дорожній ситуації, що мала місце 13.04.2018 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій автомобіля марки «Ford Mondeo» р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 12.6(г), 1.10 "пішохідний перехід", 18.1, 12.3 Правил дорожнього руху України та мав технічну можливість зупинити керований ним автомобіль до місця наїзду на пішохода ОСОБА_4 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування з моменту виникнення йому небезпеки для руху. З технічної точки зору, причиною ДТП стали дії (бездіяльність) водія ОСОБА_7 , який з моменту виникнення йому небезпеки для руху не вжив заходів до своєчасного застосування екстреного гальмування.
За висновком судово-медичної експертизи №124/2018 від 08.06.2018 смерть неповнолітньої ОСОБА_4 настала внаслідок поєднаної тупої травми голови, шиї, грудної клітки,черева у вигляді закритої черепно-мозкової травми, субарахноїдального крововиливу, перелому 2-го шийного хребця з повним розривом спинного мозку, забоєм обох легенів, розривом лівої легені, лівобічного гемотораксу, розриву капсули та тканини печінки, гемоперітоніуму, ускладнилося травматичний та гіповолемічним шоком, що і явилось безпосередньою причиною її смерті. Даний висновок про причину смерті підтверджується виявленням при дослідженні трупа вказаних вище прижиттєвих травматичних ушкоджень, а також підтверджується даними судово-медичного дослідження внутрішніх органів. При судово-медичному дослідженні трупа виявлені тілесні ушкодження у виді саднин в чоловій області зліва з переходом на скроневу, в виличній області зліва, в області нижньої щелепи зліва, в області правої та лівої молочної залоз по всій площі, по всій поверхні лівого стегна по зовнішній поверхні, в середній третині лівої гомілки по зовнішній поверхні, по передній поверхні лівої стопи, множинних дрібних саден на пальців обох кистей; синця в середній третині правого стегна по передньо-зовнішній поверхні та саднини на його фоні; субарахноїдальних крововиливів обох півкуль в чоло-тім`яних ділянках; перелому 2-го шийного хребця з повним розривом спинного мозку; забою обох легенів, розриву лівої легені, розриву капсули та тканини печінки, темної рідкої крові у лівій плевральній та черевній порожнинах. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів по ударному механізму спричинення з прикладанням значної травмуючої сили і являються характерними для травми при зіткненні пішохода з легковим автомобілем, який рухався. При цьому в момент первинного контактування ОСОБА_4 знаходилася у вертикальному до нього положенні тіла, лівою стороною повернута до автомобіля, який рухався. Як такі, що небезпечні для життя в момент їх спричинення відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і з безпосередньою причиною настання смерті знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку. Вказані тілесні ушкодження вкладаються в дату ДТП, що мала місце 13.04.2018. При судовому токсикологічному дослідженні трупної крові алкоголь не виявлено.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 заявив про визнання неналежними та недопустимими докази сторони обвинувачення, а саме: клопотання слідчого про призначення судово-трасологічної експертизи від 17.04.2018, ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 23.0.4.2018, висновку експерта №10/115 від 18.05.2018, клопотання слідчого про призначення судової авто-технічної експертизи від 04.06.2018, ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 05.06.2018, висновок експерта №9815 та всі інші клопотання слідчого про проведення слідчих (розшукових) дій з підстав, що зазначені клопотання не були погоджені прокурором в порядку п.5 ч.4 ст. 40 КПК України, оскільки в матеріалах провадження відсутні відомості про призначення прокурора ОСОБА_3 процесуальним керівником, а відтак всі докази здобуті за участю та під процесуальним керівництвом прокурора ОСОБА_3 є недопустимими.
Доводи захисника про недопустимість та неналежність протоколу огляду місця ДТП від 13.04.2018, висновку автотехнічного дослідження №10/116 від 18.05.2018 з підстав відсутності схеми ДТП до протоколу огляду місця ДТП від 13.04.2018 спростовуються висновком автотехнічного дослідження №10/116 від 18.05.2018, з якого вбачається, що експертом при виконанні експертизи, зокрема визначення місця ДТП проаналізовано та досліджено схему ДТП. Зазначений висновок експерта не визнаний недійсним, не скасований. При цьому захист не заявляв клопотання про проведення повторної, додаткової або комплексної експертизи, тому оцінюючи докази в їх сукупності суд не вважає, що вказаний доказ є недопустимим.
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України характеризується трьома ознаками: 1) діянням, 2) наслідками, 3) причинним зв`язком між діянням і наслідками.
Оцінивши докази в їх сукупності суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_7 у порушенні п.п. 1.3, 1.5, 1.10, 2.3 (б), 12.1, 12.3, 12.6 (г), 18.1 Правил дорожнього руху України, особою, яка керує транспортним засобом, доведена. Внаслідок порушення вказаних ПДР наступили негативні наслідки, потерпіла ОСОБА_4 отримала тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок чого наступила її смерть. Між діянням та наслідками є прямий причинний зв`язок. Таким чином вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України доведена і його дії досудовим слідством кваліфіковано вірно, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілої.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що відноситься до тяжкого злочину, підвищену суспільству небезпечність вчиненого правопорушення, заподіяння смерті неповнолітньої внаслідок вчиненого, особу винного, що позитивно характеризується за місцем свого проживання, що має на утриманні малолітню дитину.
Добровільне відшкодування обвинуваченим завданих збитків потерпілим суд визнає за обставину, що пом"якшує покарання винного.
Разом з тим, суд не визнає щире каяття ОСОБА_7 як пом"якшуючу обставину його вини, так як щире каяття характерне тим, що воно засноване на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через її щирий осуд, визнання вини і готовність підлягати кримінальній відповідальності. Натомість, обвинувачений не визнає своєї вини, що свідчить про те, що він критично не оцінює свою протиправну поведінку.
Обставин, що обтяжують покарання винного, судом не встановлено.
За таких обставин, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції ст. 286 ч.2 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. З урахуванням допущених ОСОБА_7 грубих порушень Правил дорожнього руху України йому слід призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Процесуальні витрати слід покласти на ОСОБА_7 .
Питання речових доказів слід вирішити у порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд, -
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код- НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_1 на користь держави судові витрати за проведення автотехнічних досліджень №10/115 та №10/116 від 18.05.2018 на загальну суму 1 430 грн.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду №308/3935/18 від 23.04.2018 на на вилучене 13.04.2018 майно: дрібні частинки лакофарбового покриття, фрагменти пластмаси, фрагмент декоративної решітки радіатора від автомобіля марки «FORD Mondeo» р.н.з.Cловацької республіки НОМЕР_3 , а також автомобіль марки «FORD Mondeo» реєстраційний номерний знак Cловацької республіки НОМЕР_3 - скасувати.
Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Мукачівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1