ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/939/19 Номер провадження 11-кп/814/815/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8
представника усанови ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 10.05.2019,
ВСТАНОВИЛА:
10.05.2019 Ленінським районним судом м. Полтави подання начальника Державної установи «Полтавська виправна колонія №64» та голови спостережної комісії Подільської районної у м. Полтаві ради про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 задоволено.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, раніше судимого:
27.11.2015 Октябрським районним судом м. Полтави за ст. 185 ч.3, 263 ч.2, 70 ч.1 КК України на 3 роки позбавлення волі, згідно ст. 75, 76 КК України звільнений з встановленням іспитового строку 3 роки;
03.05.2017 Полтавським районним судом Полтавської області за ст. 15ч.З, 185 ч.2, 185 ч.2, 70 ч.1, 71 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі;
19.10.2017 Апеляційним судом Полтавської області вирок від 03.05.2017 Полтавського районного суду Полтавської області залишено без змін, на підставі ст. 72 ч.5 КК України, зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення в період з 03.05.2017 по 20.06.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;
засудженого 3.07.2017 Октябрським районним судом м. Полтави за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 3 роки 1 місяця позбавлення волі. Зараховано строк попереднього ув`язнення з 3.05.2017 по 20.06.2017 включно та з 21.06.2017 до набрання цим вироком законної сили з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

звільнено умовно-достроково від відбування основного покарання, призначеного 3.07.2017 Октябрським районним судом м. Полтава, не відбутий строк 11 місяців 06 днів.
Приймаючи таке рішення суд врахував, що ОСОБА_8 відбув 2/3 строку покарання, його зразкову поведінку і відповідальне ставлення до праці в період відбування покарання.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою в задоволенні подання ДУ «Полтавська ВК № 64» про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 відмовити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує, тим, що суд не врахував те, що 3 заохочення ОСОБА_8 отримав менше ніж за рік до виникнення права на умовно-достроке звільнення, і працював не постійно, а з червня по серпень 2018 року.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, засудженого та його захисника, представника установи, які заперечували щодо задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного застосування до засудженого умовно-достроково звільнення від відбування покарання, суд вважає їх необґрунтованими, виходячи з такого.

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, зі змісту наведених положень законодавства видно, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді подання про умовно- дострокове звільнення ОСОБА_8 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений довів своє виправлення, а тому може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Так, судом враховано, що ОСОБА_8 , засуджений 03.07.2017 Октябрським районним судом м.Полтави засуджений за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі. Зараховано строк попереднього ув`язнення з 03.05.2017 по 20.06.2017 включно та з 21.06.2017 по набрання цим вироком законної сили з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.о.с. 1-2).

Початок строку 03.05.2017, 2/3 строку відбув: 06.04.2019. Кінець строку: 16.04.2020 (а.с.2-3).

Станом на 10.05.2019 невідбута частина покарання становить 11 місяців 06 днів.

ОСОБА_8 з 03.11.2017 покарання відбував в Полтавській виправній колонії №64.

Судом також взято до уваги, що за весь час відбування покарання засуджений мав три стягнення, які зняті зняті та погашені та має 3 заохочення, з червня по серпень 2018 року був працевлаштований на виробництві установи на швейній дільниці, до праці та до виконання покладених обов`язків ставиться сумлінно, з поставленими завданнями справляється вчасно. До виконання робіт по благоустрою ставиться з розумною ініціативою.
Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявність підстав для застосування ст. 81 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про необґрунтованість судового рішення, то вони свого підтвердження під час апеляційного розгляду не знайшли.

ОСОБА_8 встановлена група інвалідності «1-ша Б з 10.10.2018» і противопоказана фізична праця, потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0014950 виданою головою МСЕК ОСОБА_11 від 11.10.2018, що і пояснює те, що засуджений працював в установі не весь період відбування покарання (а.с.44)

У той же час, слід зазначити, що з червня по серпень 2018 року ОСОБА_8 був працевлаштований на виробництві установи на швейній дільниці до праці та до виконання покладених обов`язків ставився сумлінно, з поставлені завдання виконував вчасно.
Крім того, з огляду на надану суду апеляційної інстанції довідку про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_8 та характеристику виданої начальником державної установи «Полтавська виправна колонія №64» ОСОБА_12 від 11.09.2019, вбачається, що ОСОБА_8 характеризується позитивно, дотримується встановленого порядку відбування покарань, правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, виконує їх законні вимоги за що має чотири заохочення. До праці ставився сумлінно, але на даний час не працевлаштований в зв`язку з станом здоров`я. Перебуває на обліку в медичній частині установи з діагнозом: соматичного захворювання, має першу групу інвалідності. Відповідно до вимог приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Правова освіта», та «Підготовка до звільнення». Заходи виховного характеру відвідує, робить правильні висновки для себе. У вільний час відвідує бібліотеку, читає літературу та дивиться телепередачі. Підтримує зв`язки з матір`ю шляхом побачень, отримує від неї передачі. За характером спокійний, врівноважений. У відношенні до інших засуджених не конфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Негативно ставиться до підтримання злодійських традицій. Вину у вчиненому злочині визнає, розкаюється, покарання призначене судом вважає справедливим. ОСОБА_8 мав 3 стягнення 5.01.2018, 17.01.2018, 12.03.2018, які зняті та погашені в установленому законом порядку. Також, ОСОБА_8 має 4 заохочення: 15.08.2018, 15.11.2018, 15.02.2019, 15.08.2019 за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці (а.с. 53-54).

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 .

Щодо доводів прокурора про те, що ОСОБА_8 працював на виробництві установи не постійно, і тому це не відповідає вимогам ст. 81 КК України, що істотно впливає на висновки суду, то вони також є безпідставними, з огляду на те, що ці відомості враховуються у сукупності з іншими обставинами провадження та даними про особу засудженого та самі по собі слугувати підставою для відмови в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання не можуть.

Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її зміни або скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376,404, 405, 407, КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_10 - залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 10.05.2019 щодо ОСОБА_8 - без змін.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3