Дата документу 11.09.2019 Справа № 554/7844/19

УХВАЛА
Іменем України

11 вересня 2019 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст.303 КПК України,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст.303 КПК України, в якій просив зобов`язати слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Полтаві, у відповідності до вимог ст.214 КПК України, внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, які містяться в його заяві від 16.08.2019 року за фактом невиконання судового рішення ухвали Харківського районного суду Харківської області від 27.05.2019 року слідчим/уповноваженою особою Харківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо невнесення відомостей за заявою ОСОБА_3 від 04.04.2019 року про вчинення злочину до Єдиного реєстру досудових розслідувань та не розпочинання досудового розслідування; зобов`язати слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, у відповідності до вимог ст.55 КПК України, надати йому документ, що підтверджує прийняття і реєстрацію заяви та визнання його потерпілим.
В обґрунтування скарги заявник вказав, що він 16.08.2019 року звернувся до слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Полтаві із заявою про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України. Заяву адресат отримав 19.08.2019 року.
В заяві від 16.08.2019 року ОСОБА_3 повідомляв, що ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 27.05.2019 року скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Харківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області задоволено, зобов`язано Харківський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області внести відомості за заявою ОСОБА_3 від 04.04.2019 року про вчинення злочину до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування.
Однак, на погляд ОСОБА_3 , до цього часу рішення суду від 27.05.2019 року не виконано, тобто в діях слідчого/уповноваженої особи Харківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області вбачаються усі кваліфікуючі ознаки злочину, передбаченого ч.3 ст.382 КК України.
Заявник вважає, що слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Полтаві, грубо порушив вимоги ст.214 КПК України та не вніс відповідні відомості по заяві ОСОБА_3 до ЄРДР.
У судове засідання заявник ОСОБА_3 повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду скарги. Подав письмову заяву про розгляд скарги у його відсутність, з підтриманням вимог поданої скарги.
Із урахуванням того, що для розгляду вказаної категорії скарг встановлено скорочені терміни, а скаржник до суду не з`явився та свого представника не направив, подавши на адресу суду клопотання про розгляд скарги у його відсутність, тому з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу у його відсутність.
Слідчий, прокурор до суду не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином. До суду надійшла заява від слідчого Другого СВ СУ ТУ ДБР ОСОБА_4 , в якій слідчий просить розглянути скаргу у його відсутність, в задоволенні вимог відмовити за безпідставністю. Відсутність слідчого, прокурора, відповідно до положень ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Статтею68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до п. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.
Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п. 2.2 розділу ІІ положення).
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах та повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо в заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатись такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
При цьому, виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.
Крім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 17.01.2017р. відмітив, що КПК передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.
Як вбачається з матеріалів скарги та встановлено в судовому засіданні, заявник направив до Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Полтаві повідомлення про скоєння кримінального правопорушення слідчим/уповноваженою особою Харківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, передбаченого ч.3 ст.382 КК України, а саме, на погляд ОСОБА_3 , невиконання рішення суду від 27.05.2019 року.
На теперішній час відомості по заяві ОСОБА_3 до ЄРДР не внесено.
Згідно листа слідчого Другого СВ СУ ТУ ДБР у м.Полтаві ОСОБА_4 , підстав для внесення заяви до ЄРДР у порядку ст.214 КПК України не вбачається.
Оцінивши обставини справи, суд вважає, що правильним є висновок щодо відсутності підстав для внесення відомостей до ЄРДР за вказаним повідомленням, оскільки в ньому не наведено формальних ознак злочину, який заявник вважає вчиненим. При цьому, заявником в поданому повідомленні наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення, на його думку, злочину з боку слідчого / уповноваженої особи Харківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області.
В даному контексті варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Таким чином, доводи заявника у повідомленні до Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Полтаві,є його особистою оцінкою і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливого скоєння злочину слідчим, тому не відповідають вимогам ст.214 КПК України.

Отже, незважаючи на те, що заявник вважає свою заяву повідомленням про вчинення кримінальних правопорушень, проте останнє за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки складу злочину. А тому, така заява, з огляду на її зміст, в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що, в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просить заявник.

Також слід зауважити, що посилання заявника на вимоги ст.214 КПК України, відповідно до якої відмова у прийнятті та реєстрації заяви про кримінальне правопорушення не допускається, не є підставою для обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР, якщо така заява не відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства, оскільки ця норма стосується лише процедури прийняття такої заяви.

Таким чином, згідно наведених вище норм законодавства за таким повідомленням про внесення відомостей до ЄРДР, Територіальним управлінням ДБР, розташованим у місті Полтаві, не порушено вимог кримінального процесуального законодавства, що регламентують порядок розгляду заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення.

Відповідно до вимог ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, суд вважає відмовити заявнику в задоволенні скарги за необґрунтованістю та безпідставністю.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст.303 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1