Справа № 753/1424/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2655/2019 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 05 липня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Тучин Гощанського р-ну Рівненської обл., з середньою спеціальною освітою, працюючого ФОП « ОСОБА_10 », одруженому, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 05 липня 2019 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 до 02 вересня 2019 року включно.

Таке рішення, суд мотивував тим, що наявний високий ступень ризику ухилення обвинуваченого від суду, з урахуванням даних, що характеризують особу останнього, а саме вік та стан здоров`я, з огляду на ступінь тяжкості правопорушення та вид і розмір покарання, яке може загрожувати в разі визнання його винуватим, а також перебування тривалий час у розшуку, на думку суду свідчать про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 05.07.2019 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 та ухвалити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний із обмеженням волі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_7 зазначає, що обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою є занадто суворим та КПК України передбачає застосування запобіжного заходу не пов`язаного із обмеженням волі.
В клопотанні про обрання запобіжного заходу вказано, що обвинувачений намагатиметься уникнути притягнення до кримінальної відповідальності та може переховуватись від органів досудового розслідування, продовжувати злочинну діяльність.
Однак, обвинувачений не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як свою вину у вчиненні злочину ОСОБА_7 визнає. Таким чином, немає підстав вважати, що він продовжуватиме злочинну діяльність.
Водночас, обвинувачений перебував у зоні АТО, захищав Україну від зовнішнього та внутрішнього ворога, був поранений та перебував в госпіталі. Раніше не був судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався. Зазначені злочини, скоїв перебуваючи в складних матеріальних умовах, його дитина тяжко хворіла та потребувала постійного лікування, нагляду та дорогих ліків. Орган досудового розслідування не може обгрунтувати своє клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою тим, що обвинувачений підозрюється в скоєнні тяжкого злочину.
Обвинувачений стверджує, що не намагатиметься переховуватися, а сприятиме суду у з`ясуванні обставин даної справи, так як особисто зацікавлений в тому, щоб дана справа швидше закінчилась та він міг доглядати неповнолітніх дітей, допомагати вагітній дружині, яка на даний момент перебуває в лікарні з дитиною інвалідом на лікуванні.
В свою чергу, не погоджуючись з ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 05 липня 2019 року, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою обрати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний із обмеженням його волі.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є занадто суворим та до обвинуваченого необхідно застосувати запобіжний захід не пов`язаний із обмеженням волі.
В клопотанні про обрання запобіжного заходу вказано, що обвинувачений намагатиметься уникнути притягнення до кримінальної відповідальності та може переховуватись від органів досудового розслідування, продовжувати злочинну діяльність.
Однак, підозрюваний не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як свою вину у вчиненні злочину визнає. Таким чином, немає підстав вважати, що він продовжуватиме злочинну діяльність.
Водночас, підозрюваний має постійне місце роботи та проживання, стабільний дохід, раніше не був судимий, та до кримінальної відповідальності не притягувався до цього часу його не підозрювали у вчиненні злочину.
Орган досудового розслідування не може обгрунтувати своє клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою тим, що обвинувачений обвинувачується в скоєнні тяжкого злочину.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та апеляційну скаргу захисника і просив їх задовольнити,
пояснення захисника ОСОБА_8 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та апеляційну скаргу обвинуваченого і просив їх задовольнити,

пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника,
перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст.178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Так, відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст.331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, за якими передбачено покарання до від семи до дванадцяти років позбавлення волі із конфіскацією майна, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, характеризуючи дані особи обвинуваченого, із врахуванням того факту, що він перебував у розшуку, та наявність обґрунтованих ризиків, що обвинувачений може переховуватись від суду та може перешкоджати іншим чином судовому провадженню; враховуючи також ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилаються в своїх апеляційних скаргах обвинувачений та захисник.
Доводи обвинуваченого та захисника про те, що ОСОБА_7 не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як свою вину у вчиненні злочину визнає, таким чином, немає підстав вважати, що він продовжуватиме злочинну діяльність, є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Суд першої інстанції, як це слідує зі змісту судового рішення, визнав таким, що не зменшився від часу прийняття рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ризик того, що ОСОБА_7 буде переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Окрім того, в контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
Колегія суддів вважає, що матеріали провадженні містять дані, які доводять існування ризику втечі обвинуваченого ОСОБА_7 , тому достатньо вмотивованим є висновок суду щодо необхідності тримання останнього під вартою, щоб завадити цьому.
Дослідивши належним чином всі матеріали провадження, дані, які характеризують особу обвинуваченого та інші передбачені ч.1 ст.178 КПК України обставини, зокрема і ті на які посилаються в апеляційних скаргах обвинувачений та захисник, суд навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, а тому підстав для застосування щодо ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів не вбачається.
До суду апеляційної інстанції захисником обвинуваченого було надано ряд доказів, врахування яких могло би вплинути на вирішення питання про запобіжний захід, зокрема: службова характеристика з якої вбачається, що ОСОБА_7 проходив службу в зоні АТО, позитивно характеризується за місцем проходження служби та має численні відзнаки, був поранений та перебував на тривалому лікуванні в госпіталі. Також, ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання та джерело доходу, має на утриманні хвору дитину, яка потребує постійного лікування, нагляду та дорогих ліків.
Між тим, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості врахувати ці докази, оскільки строк дії оскаржуваної ухвали закінчився, а тому наявність цих доказів у даному конкретному випадку не може вплинути на вирішення питання про обраний щодо ОСОБА_7 запобіжний захід.
На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_7 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не встановлено.
Зважаючи на викладене, рішення суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм кримінального процесуального закону з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження обвинуваченого і захисника, про які йдеться в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданих апеляційних скарг без задоволення, а оскаржуваної ухвали суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 05 липня 2019 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ____________________ ___________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4