У Х В А Л А
Іменем України

05 листопада 2019 року Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого Деснянського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007972 від 04.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого Деснянського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 по матеріалах досудового розслідування, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007972 від 04.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, про накладення арешту на майно.

Клопотання слідчим подане в рамках кримінального провадження за№0007972 від 04.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.11.2019 року до Деснянського УП ГУНП у м. Києві надійшов рапорт про те що, за адресою: м. Київ, вул. Крайня, 3, у громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено 29 згортків з речовиною рослинного походження зовні схожу на наркотичну, які останній зберігав з метою збуту.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 04.11.2019 року , а саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який було складено о 18 годині 18 хвилин за адресою: м. Київ, вул. Крайня, 3, вилучено: мобільний телефон «Meizu» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , в якій знаходяться сім-карта оператора мобільного зв`язку «Лайфсел», з абонентським номером « НОМЕР_3 » та сім-карта оператора мобільного зв`язку «Водафон», з абонентським номером « НОМЕР_4 ».

04.11.2019 року вищевказаний мобільний телефон «Meizu» було визнано речовим доказом у вказаному кримінальне» у провадженні.

З метою забезпечення повного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування, встановлення всіх об`єктивних обставин у кримінальному провадженні, необхідним для слідства є провести та дослідити всі наявні, та встановлені дії пов`язані з походженням майна.

З метою збереження речового доказу, старший слідчий в клопотанні просить накласти арешт на вказане майно.

В судове засідання старший слідчий та прокурор не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїй заяві прокурор просить розглядати клопотання в його відсутність. Суд на підставі ч. 1 ст. 172 КПК України проводить розгляд клопотання у відсутність слідчого та прокурора.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання розглядається без повідомлення власника майна та інших зацікавлених осіб.

Дослідивши клопотання і додатки до нього, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучено законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Частиною 1 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частиною 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасового вилученим майном можуть бути речі, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий в клопотанні довела підстави арешту майна, оскільки незастосування заборони на його використання, а також заборони розпоряджатись може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна, настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженні.

Враховуючи, що вищевказане майно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, слідчий в клопотанні довела необхідність арешту вказаного майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України, з метою збереження речових доказів та враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про накладення арешту на майно.

На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 131, 132, 167, 170-172, 175, 237, 309, 400 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого Деснянського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007972 від 04.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: мобільний телефон «Meizu» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , в якій знаходяться сім-карта оператора мобільного зв`язку «Лайфсел», з абонентським номером « НОМЕР_3 » та сім-карта оператора мобільного зв`язку «Водафон», з абонентським номером « НОМЕР_4 », з метою збереження речових доказів, на час проведення досудового розслідування, а також проведення комп`ютерно-технічної експертизи, для з`ясування факту та змісту спілкування між ОСОБА_5 та третіми особами з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, а також для підтвердження використання вищезазначеного мобільного телефону під час незаконної діяльності ОСОБА_5 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення, але оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1