УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
- ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Дніпропетровської області, Томаковського району, с. Володимирівка, громадянина України, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрований та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий у кримінальному провадженні старший слідчий слідчого відділення Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області лейтенант поліції ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Обґрунтовуючи внесене клопотання, сторона кримінального провадження вказує, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи особою, раніше судимою за скоєння корисливих злочинів, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин при наступних обставинах.
Так, 20.09.2019 року, приблизно о 03 годині 59 хвилин, ОСОБА_5 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна поєднане з проникнення у інше приміщення, діючи повторно, з корисливих мотивів, прибув до будинку АДРЕСА_2 .
Таким чином, ОСОБА_5 завдав фірмі «TURKISH EIRLINES INC» в України матеріальну шкоду на суму 10 000 гривень, та потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 66 тисяч 467 гривень 52 копійки, тим самим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.
20.09.2019 року слідчим за погодженням із прокурором ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Як зазначає слідчий, вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:
- протоколом огляду місця події від 20.09.2019 року - приміщення орендованого фірмою «TURKISH EIRLINES INC», за адресою: м. Запоріжжя пр. Соборний, буд. 170а, та прилягаючої до нього території;
- протоколами допитів свідків ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 ;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ;
- протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України, в ході якого у затриманого ОСОБА_5 вилучено викрадене ним майно;
- речовими доказами.
Крім того, органом досудового розслідування встановлено наявність в діях ОСОБА_5 наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КК України.
Зокрема, те, що ОСОБА_5 після скоєння злочину, з метою уникнути від кримінальної відповідальності намагався втекти, ігноруючи вимоги співробітників поліції зупинитись, є раніше неодноразово судимою особою за скоєння корисних злочинів, за що відбував покарання у містах позбавлення волі. Враховуючи це, орган досудового слідства вважає, що ОСОБА_5 усвідомлюючи що він буде нести кримінальну відповідальність, покаранням за які є позбавлення полі, з метою уникнення від відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що є ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також, підозрюваний ОСОБА_5 обізнаний про місце мешкання потерпілої та свідків по кримінальному провадженню, які своїми показаннями підтверджують його причетність до скоєння кримінального правопорушення. Враховуючи це, орган досудового слідства вважає що ОСОБА_5 залишаючись на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на потерпілого та свідків шляхом залякувань або вмовлянь, що є ризиком передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Окрім того, підозрюваний ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не має джерела прибутку, систематично скоює корисні злочини, що дає підстави вважати органу досудового розслідування, що він вчинить інше кримінальне правопорушення, що є ризиком, передбаченим п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, такого як особисте зобов`язання, передбаченого п.1 ч.1 ст. 176 КПК України, на думку слідчого свідчить тяжкість вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення, та систематичність вчинення ним корисних злочинів .
Неможливість обрання до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 176 КПК України, обґрунтовується стороню обвинувачення тим, що ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків, яки би заслуговували довіру, та поручились за виконання ним покладених на нього обов`язків. Крім того, на час звернення з клопотанням до слідчого судді, до слідчого не надходило відповідних клопотань від поручителів.
Про неможливість обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді застави, що передбачено п. 3 ч. 1 ст. 176 КПК України на думку слідчого і прокурора свідчить те, що підозрюваний ні де не працевлаштований, обґрунтовано підозрюється у вчиненні корисливого злочину та єдиним джерелом його доходу є матеріальні блага, отримані злочинним шляхом, які не можуть бути внесені як застава з метою забезпечення покладених на нього обов`язків.
Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 принципово ігноруючи виконання встановлених норм поведінки в суспільстві, на протязі тривалого часу систематично скоює корисні тяжкі злочини. Вказані обставини свідчать про те, що у разі обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який передбачений п. 4 ч. 1 ст. 176 КПК України, останній його порушуватиме, та вказаний запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
У зв`язку з викладеним, з метою захистити громадян і суспільство від злочинних посягань, та з метою присікти злочинну діяльність ОСОБА_5 , орган досудового розслідування приходить до висновку, про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити.
Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний із позбавлення волі, у виді домашнього арешту.
Вивчивши матеріали додані до клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , вислухавши сторони кримінального провадження, вважаю за необхідне дане клопотання задовольнити з огляду на наступне.
20.09.2019 року слідчим за погодженням із прокурором ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з проникненням у інше приміщення. Отже, строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні не перевищує 60 днів.
Викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України підтверджуються наданими матеріалами кримінального провадження, зокрема:
- протоколом огляду місця події від 20.09.2019 року;
- протоколами допитів свідків ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 ;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ;
- протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України, в ході якого у затриманого ОСОБА_5 вилучено викрадене ним майно;
- речовими доказами та іншими матеріалами в їх сукупності.
Оцінивши надані стороною обвинувачення сукупність доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення надано достатньо доказів, які дають підстави слідчому судді прийти до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
При цьому, слідчий суддя враховує, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
З цього приводу слідчий суддя приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого факти, які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Як передбачено ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 177 КПК України передбачено, що, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Згідно п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути позбавлений свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Вирішуючи питання щодо обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить не лише з вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України, а й правових позицій Європейського суду з прав людини.
Окрім того, взято до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 року у справі «Воляник проти України», в якому зазначено, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.
Крім цього, судом враховано, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ від 06.04.2000 року у справі «Лабіта проти Італії») та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні у вчиненні якого він обвинувачується, відсутність міцність соціальних зв`язків та існування ризиків кримінального провадження.
Під час розгляду клопотання, встановлено, що ОСОБА_5 будучи особою, раніше судимою за скоєння корисливих злочинів, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.
Слідчий суддя враховує суспільну небезпеку інкримінованого ОСОБА_5 злочину, усвідомлення його підозрюваним.
Перевіркою доводів клопотання слідчого про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України встановлено, що доводи є обґрунтованими, оскільки заявлені в клопотанні ризики на даний час існують.
Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненому під час іспитового строку, що унеможливлює звільнення його від відбування покарання в порядку ст. 75 КК України, а тому усвідомлюючи про наявність покарання у вигляді позбавлення волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що є ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, ОСОБА_5 обізнаний про місце мешкання потерпілого та свідків по кримінальному провадженню, які своїми показаннями підтверджують його причетність до скоєння кримінального правопорушення,а тому з метою ухилення від кримінальної відповідальності існує ймовірність того, що він може незаконно впливати на потерпілого та свідків шляхом залякувань або вмовлянь, що є ризиком передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Окрім того, підозрюваний ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не має джерела прибутку, систематично скоює корисні злочини, що дає підстави вважати що він вчинить інше кримінальне правопорушення, що є ризиком, передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Таким чином, приймаючи до уваги обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, наявність ризиків вчинення підозрюваним дій, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, а також враховуючи обставини, визначені статтею 178 КПК України (тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винним в інкримінованому злочині, наявність судимостей, вчинення злочину під час знаходження на іспитовому строці, наявність не розглянутого кримінального провадження щодо ОСОБА_11 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке перебуває на розгляді Ленінського районного суду м. Запоріжжя (справа № 3343490/17), наявність постійного місця реєстрації та проживання, відсутність на день розгляду клопотання слідчого документів, які би підтверджували наявність у підозрюваного стійких соціальних зв`язків, його стан здоров`я, який не виключає тримання під вартою, інвалідом не являється, не є особою похилого віку, розмір спричиненої майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, яка відшкодована шляхом повернення майна), слідчий суддя вважає, що необхідним і достатнім для досягнення дієвості кримінального провадження та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На думку слідчого судді, тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистою свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Будь-яких даних про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування відносно підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання підвартою в судовому засіданні не встановлено.
Прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що підозрюваному ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 60 днів, в межах строку досудового розслідування.
Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.
Згідно вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину встановлюється розмір застави від двадцяти до вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів мінімальної заробітної плати.
Враховуючи особу підозрюваного, з урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу ОСОБА_5 відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі 25 розмірів мінімальної заробітної плати, оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку слідчого судді, зможе гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та зумовити його належну процесуальну поведінку.
Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України, у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 КПК України, у разі внесення застави покласти на підозрюваного певні обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість вимог клопотання, з огляду на що клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 192 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого слідчого відділення Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 - задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, строком до 18.11.2019 року, який обчислювати з 20.09.2019 року з утриманням у Запорізькому слідчому ізоляторі № 10.
Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:
- прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування з потерпілою особою, експертом чи свідком у кримінальному провадженню;
- носити електронний засіб контролю.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на строк до двох місяців з моменту звільнення з-під варти.
Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти.
Роз`яснити ОСОБА_5 чи іншому заставодавцю відмінному від підозрюваного, обов`язки, що покладаються у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки його невиконання.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваного, останній вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Визначити строк дії ухвали до 18.11.2019 року включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали, яка підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 21.09.2019 року.

Повний текст ухвали виготовлений 21.09.2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1