20.09.2019 Провадження № 1-кс/331/4183/2019
Єдиний унікальний номер № 331/4164/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 вересня 2019 року місто Запоріжжя
Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 ,погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 0001521, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.09.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшло зазначене клопотання, погоджене з прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.
У клопотанні органу досудового розслідування зазначено, що 16.09.2019 року о 14-40 год., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись біля будинку № 30-А по вул.Благовіщенській у м. Запоріжжя, був зупинений працівниками поліції. Під час огляду у ОСОБА_5 виявлено та вилучено 4 зіп-пакети з речовиною білого кольору, ззовні схожою на наркотичний засіб. Вважали достатніми підстави для накладення арешту на вказане майно, яке є предметом злочину.
Прокурор, слідчий та особа, у володінні якої перебували вказані речі, в судове засідання не з`явились, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, їх неявка, відповідно до положень ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, доходить наступних висновків.
Згідно вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0001521, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.09.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Таким чином, оскільки на момент розгляду вказаного клопотання правовою підставою для накладення арешту на майно є наявність обґрунтованих підстав вважати, що зазначена речовина може містити в собі наркотичні засоби, майно відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, при цьому накладення арешту суттєво не порушить нічиїх інтересів та не обмежить прав, негативних наслідків не створить, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 ,погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 0001521, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.09.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, - задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке було вилучено 16.09.2019 року під час проведення огляду місця події - ділянки місцевості, розташованої біля будинку № 30-А по вул. Благовіщенській у м. Запоріжжя, а саме: 4 зіп-пакети з речовиною білого кольору, ззовні схожою на наркотичний засіб.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1