Справа № 446/1782/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2019 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт в кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000388 від 05 вересня 2019 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубровиця Рівненської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, розлученого, який тимчасово не працює, раніше не судимого,

у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст. 357, ч.1ст.190 КК України,

встановив:
Влітку 2019 року, точної дати судом не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем його проживання по АДРЕСА_1 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, вирішив заволодіти паспортом та ідентифікаційним податковим номером його дружини ОСОБА_5 з метою подальшого оформлення кредиту в онлайн-кредитувальній установі.

Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, шляхом вільного доступу, скориставшись тимчасовою відсутністю дружини ОСОБА_5 , заволодів паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , який виданий 17.12.2008 Кам`янка-Бузьким РВ УМВС України у Львівській області на ім`я ОСОБА_5 та її ідентифікаційним податковим номером НОМЕР_2 . Після цього, ОСОБА_4 використав вказаний паспорт та ідентифікаційний номер для оформлення онлайн кредиту в ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога".

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 357 КК України - незаконне заволодіння паспортом та іншим важливим особистим документом.

У подальшому, 27.08.2019 о 22.41 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем його проживання по АДРЕСА_1 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою ОСОБА_5 , за допомогою персонального комп`ютера з ІР- адресою НОМЕР_3 в інтернет мережі на сайті www.moneyveo.ua вирішив здійснити оформлення кредиту на ім`я дружини ОСОБА_5 .

Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, оформив заявку для отримання онлайн кредиту на загальну суму 5830 грн, при цьому вказавши власний e-mail адрес ІНФОРМАЦІЯ_2 та мобільний номер телефона НОМЕР_4 . Заволодівши коштами, ОСОБА_4 розпорядився ними на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 357 та ч. 1 ст. 190 КК України визнав повністю. Пояснив, що йому потрібні були гроші, а тому він вирішив без відома та дозволу своєї дружини ОСОБА_5 оформити на її ім`я кредит в інтернет мережі на сайті www.moneyveo.ua. Для цього, скориставшись її відсутністю, він взяв її паспорт громадянина України та ідентифікаційний код і використав їх для оформлення кредиту на суму 5830 грн. Для отримання кредитних грошей він вказав свій e-mail адрес та номер мобільного телефона. Отримані гроші витратив на власні потреби.

Обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, в даний час усвідомлює свою провину, жалкує про вчинене. Просив його суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, однак через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі. Претензій до обвинуваченого не має, просить його суворо не карати.

Заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечили щодо розгляду справи без участі потерпілої, суд вирішив розглянути справу за відсутності потерпілої ОСОБА_5 .

Оскільки обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинах, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що учасники судового провадження не оспорювали встановлені фактичні обставини, при яких скоєно злочин, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочину, які ніким не оспорюються.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України - незаконне заволодіння паспортом та іншим важливим особистим документом, а саме ідентифікайним податковим номером, які належать потерпілій ОСОБА_5 .

Також судд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є злочинами невеликої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, за місцем проживання скарг на нього не надходило.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому у відповідності до ч. 1 ст. 66 КК України суд визнає щире каяття,добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставиною, що обтяжує покарання у відповідності до ст. 67 КК України суд визнає вчинення злочинів щодо подружжя.
Відтак, виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно обрати покарання в межах санкцій ч. 3 ст. 357 та ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, виправдає мету покарання, і суд не знаходить підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід не обирався.

Речових доказів, процесуальних витрат у справі немає.

Керуючись ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 190 КК України та призначити покарання:

за ч. 3 ст. 357 КК України у вигляді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень;

за ч. 1 ст. 190 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Кам`янка -Бузький районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Суддя ОСОБА_1