Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/4098/19
Провадження № 1-кп/723/4644/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2019 року м. Сторожинець
Сторожинецький районний суд

Чернівецької області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю :

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сторожинець угоду про примирення від 26.09.2019 року, яка заявлена на підготовчому судовому засіданні по кримінальному провадженню № 0000777 від 24.08.2019 року, щодо обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого за ч.2 ст.342 КК України -

ВСТАНОВИВ:

24.08.2019 року о 16 год. 33 хв. на спецлінію «102» надійшло повідомлення ОСОБА_7 , мешканки с. Давидівка , Сторожинецького району про нетактовну поведінку працівників поліції, які прибули на попереднє її повідомлення щодо зникнення коня.

Оперативним черговим Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області з метою реагування на повторне повідомлення ОСОБА_7 направлено патруль №1 Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області в складі поліцейського СРПП №3 Сторожинецького відділу поліції сержанта поліції ОСОБА_6 та поліцейського СРПП №1 Сторожинецького відділу поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , які прибули на вказане повідомлення на службовому автомобілі марки «Мітсубісі Аутлендер» д.н.з. НОМЕР_1 .

Перебуваючи на території господарства ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , поліцейські ОСОБА_6 та ОСОБА_8 підійшли до ОСОБА_7 , з метою подальшого опитування останньої, як заявника у порядку, визначеному ст. 31 Закону України «Про національну поліцію». В той час біля неї знаходився її співмешканець ОСОБА_4 , який, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у присутності неповнолітніх дітей заявниці, виражався нецензурними словами на адресу поліцейських. Після чого, ОСОБА_6 , зробив зауваження ОСОБА_4 про припинення протиправної поведінки, припинення правопорушення та попередив про застосування заходів фізичного впливу та спеціальних засобів. Після неодноразового попередження з боку поліцейського ОСОБА_6 припинити правопорушення та спроби затримати ОСОБА_4 з метою припинення адміністративного правопорушення, останній не реагував та достовірною знаючи, що ОСОБА_6 є працівником правоохоронного органу, оскільки перебував в однострої з нагрудним знаком, який виконує свої службові обов`язки, діючи умисно, протиправно, вчинив опір працівнику правоохоронного органу, а саме почав розмахувати руками, намагаючись нанести тілесні ушкодження поліцейському ОСОБА_6 , штовхати та шарпати останнього за одяг, з метою уникнення затримання. Під час вчинення опору ОСОБА_4 , поліцейському ОСОБА_6 було спричинено тілесне ушкодження у вигляді синця у лівій скроневій ділянці з переходом на надбрівну ділянку, які згідно висновку судово-медичного експерта № 140-Е від 28.08.2019 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.342 КК України - опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

В ході підготовчого судового розгляду кримінального провадження, обвинувачений і потерпілий повідомили суд про досягнуту між ними угоду про примирення від 26.09.2019 року, згідно якої сторони угоди підтвердили формулювання обвинувачення .

Сторони угоди визначили також міру покарання обвинуваченому у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень.

Вирішуючи питання про відповідність угоди вимогам Кримінально-процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд виходить з наступних мотивів.

На момент підписання угоди про примирення, та розгляду її в суді, потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 розуміють наслідки укладення такої угоди, зазначені в ст.473 КПК України, і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку (ст.394 ч.3 п.2 КПК України) та касаційному порядку (ст.424 ч.3 п.2 КПК України), про що їм було роз`яснено і в чому суд переконався в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_4 відмовився від здійснення прав, передбачених ст.474 ч.5 п.1 КПК України, а потерпілий ОСОБА_6 погодився з тим, що буде позбавлений права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за дане кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що в разі невиконання ним угоди про примирення (ст.476 КПК України) потерпілий ОСОБА_6 має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та вимагати судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Також ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання цієї угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_6 підтвердили факт примирення, просили затвердити укладену між ними угоду про примирення і призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень.

Прокурор та захисник не заперечували проти затвердження даної угоди.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє своє право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, та роз`яснено його права, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України. Також з`ясовано у потерпілого ОСОБА_6 що він розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України.

Суд переконався, що угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України. Умови угоди про примирення, крім цього, відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Укладення угоди про примирення сторонами є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинувачений має можливість виконати взяті на себе, за цією угодою, зобов`язання

Кваліфікація вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ст.342 ч.2 КК України є вірною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжке правопорушення, ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про примирення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує умови угоди про примирення, укладеної 26.09.2019 року між ним та потерпілий ОСОБА_6 і узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень.

Суд вважає, що з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, обставини, що пом`якшують його покарання, а саме щире каяття , активне сприяння розкриттю злочину то йому слід призначити саме те покарання яке визначене угодою про примирення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367-371, 373-374, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про примирення, укладену 26.09.2019 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.342 КК України та призначити йому за цією статтею узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 ( тисячу сімсот ) гривень.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст.394 КПК України, з врахуванням обмеження права оскарження даного вироку відповідно до ч.2 ст.473 КПК України, до Чернівецького Апеляційного суду Чернівецької області через Сторожинецький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя