КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/2435/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК України Доповідач: ОСОБА_2

20 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2019 року, -
ОСОБА_8 ( ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Приозерськ, Республіки Казахстан, росіянина, громадянина Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, та прийшов до висновку про задоволення клопотання слідчого та продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 .
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає про відсутність у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Апелянт зазначає про відсутність обману ОСОБА_13 зі сторони ОСОБА_8 разом з ознаками провокації злочину в діях ОСОБА_13 . Стверджує, що ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 між собою не знайомі та не є пов`язаними особами.
Також адвокат вказує, що на час призначення судом розгляду даного клопотання строк дії попередньої ухвали вже закінчився та подальше тримання ОСОБА_8 під вартою було незаконним. Апелянт зазначає, що клопотання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою є ідентичними.
Далі в апеляційній скарзі сторона захисту звертає увагу суду на порушення правил підслідності у даному кримінальному провадженні, а тому процесуальні та слідчі дії здійснені слідчими Служби безпеки України не можна вважати законними. Додає про відсутність підстав для задоволення клопотання сторони обвинувачення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, щоапеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
04 жовтня 2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України.
06 жовтня 2018 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва щодо підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 30 листопада 2018 року, із можливістю внесення застави у розмірі 15 000 000 гривень.
30 листопада 2018 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва щодо підозрюваного ОСОБА_8 строк тримання під вартою продовжено до 27.01.2019.
25 січня 2019 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва щодо підозрюваного ОСОБА_8 строк тримання під вартою продовжено до 25.03.2019.
22.03.2019 слідчий слідчого управління Головного слідчого СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , яке ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2019 року задоволено частково та продовжено у межах строку досудового розслідування строк тримання під вартою щодо ОСОБА_8 до 03 травня 2019 року включно.
Під час розгляду клопотання, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявністьобґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.
Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься у клопотанні прокурора.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.
Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Твердження апелянта про відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення. Такі дані містяться зокрема у заяві громадянина Російської Федерації ОСОБА_17 від 28.08.2018 р., протоколах допиту ОСОБА_17 від 01.10.2018 p., від 02.10.2018 p., від 05.10.2018 p., протоколі затримання ОСОБА_8 від 03.10.2018 p., протоколі огляду місця події від 03.10.2018 p., протоколі огляду та вручення грошових коштів від 03.10.2018 p.
Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність.
Крім того, всупереч положенням ч. 5 ст. 132 КПК України, апелянтом не надано доказів на підтвердження зазначених ним обставин, з огляду на засади змагальності сторін, проте стороною обвинувачення обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами.
Твердження адвоката про відсутність обману ОСОБА_13 зі сторони ОСОБА_8 разом з ознаками провокації злочину в діях ОСОБА_13 , колегія суддів визнає передчасними, оскільки вони стосуються доведеності вини особи, що не є предметом розгляду на даному етапі провадження, як і доводи апеляційної скарги з приводу того, що ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 між собою не знайомі та не є пов`язаними особами.
Крім того, до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні. Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки слідчим та прокурором в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу, а тому доводи апеляційної скарги захисника стосовно недоведеності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
Доводи апелянта щодо порушення територіальної підслідності даного кримінального провадження не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до постанови заступника начальника слідчого управління ГУ СБУ у м. Києві та Київській області ОСОБА_18 про створення слідчої групи від 09 березня 2019 року, місцем проведення досудового розслідування даного кримінального провадження визначено місцезнаходження слідчого управління ГУ СБУ у м. Києві та Київській області, за адресою: м. Київ, провулок Аскольдів, буд. 3-а, що відноситься до Печерського району міста Києва. З цих же підстав не заслуговують на увагу і твердження апелянта про незаконність процесуальних та слідчих дій здійснені слідчими СБ України.
Посилання захисника на ідентичність клопотань про продовження строку тримання підозрюваного під вартою, не заслуговують на увагу, оскількидані обставини не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, з урахуванням тих обставин, що сторона обвинувачення у клопотанні посилається на ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які на момент продовження строку дії запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати та вказує на неможливість завершення досудового розслідування, оскільки у даному кримінальному провадженні необхідно отримати три висновки експертизи аудіозапису усного мовлення ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_8 зафіксованого на аудіозвукозаписах негласних слідчих (розшукових) дій, за результатами отриманих висновків експертиз оголосити остаточну підозру ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , встановити та допитати як свідка громадянина України ОСОБА_19 , виконати з підозрюваними та їх захисниками вимоги ст. 290 КПК України, тобто вчинити процесуальні дії для підготовки та направлення матеріалів кримінального провадження з обвинувальним актом до суду.
Твердження сторони захисту про те, що на час розгляду даного клопотання строк дії попередньої ухвали вже закінчився та подальше тримання ОСОБА_8 під вартою було незаконним, знайшли своє підтвердження, у зв`язку із чим ОСОБА_8 було звільнено з-під варти під час судового засідання, проте положення КПК України не містять такої підстави для відмови у задоволенні клопотання, з урахуванням положень ст. 194 ч. 2 КПК України, та тих обставин, що клопотання органом досудового розслідування подано вчасно, тобто під час дії запобіжного заходу.
Посилання апелянта на відсутність правових підстав для задоволення клопотання слідчого, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом, з урахуванням доданих до клопотання матеріалів на його обгрунтування.
Разом з тим, прийнявши обґрунтоване рішення про необхідність продовження щодо ОСОБА_8 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя належним чином не дотримався вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, якою встановлено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
При цьому звертає на себе увагу той факт, що в матеріалах провадження не міститься даних про застосування підозрюваним, під час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, насильства.
За таких обставин, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника необхідно задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого слідчого управління Головного слідчого СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_10 , продовжити ОСОБА_8 строк тримання під вартою, у межах строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, до 03 травня 2019 року включно, та визначити підозрюваному альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, у межах 300 розмірів прожиткового мінімумів для працездатних осіб, що складає 576 300 (п`ятсот сімдесят шість триста) гривень.
При визначені розміру застави, колегія суддів враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, сімейний та майновий стан підозрюваного, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Такий розмір застави здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним, у разі внесення застави, обов`язків, які на нього покладені в резолютивній частині цієї ухвали.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , задовольнити частково.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого слідчого управління Головного слідчого СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_11 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 ( ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.
Продовжити ОСОБА_8 ( ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою, у межах строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, до 03 травня 2019 року включно.
У разі внесення застави у визначеному судом розмірі, вважати, що до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, в разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду із встановленою періодичністю;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
У разі внесення застави встановити 2-х місячний термін дії обов`язків, покладених судом, починаючи з дня внесення застави.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

______________________ _________________________ ________________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4