Справа № 273/1449/19
Провадження № 1-кп/273/178/19
УХВАЛА

23 серпня 2019 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів

медичного характеру ОСОБА_4 ,

законного представника: ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, неодруженого, освіта базова загальна середня, інваліда другої групи з дитинства, на утриманні малолітніх (неповнолітніх) дітей немає, невійськовозобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,-

встановив:

В провадженні Баранівського районного суду Житомирської області знаходиться клопотання слідчого Баранівського ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000219 від 17.06.2019 року відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 162 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що 16.06.2019, близько 05 год. 10 хв. ОСОБА_4 прибув до подвір`я домоволодіння ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 . Побачивши, що вказаний будинок зачинений, достовірно знаючи, що власниця відсутня, ОСОБА_4 вирішив незаконно до нього проникнути.

Реалізуючи свій злочинний намір, всупереч вимогам статті 30 Конституції України, якою закріплено право на недоторканість володіння особи, не маючи визначених законом підстав та відповідного дозволу володільця, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 , зірвавши металевим прутом навісний замок на вхідних дверях, відчинив їх та проник до житлового будинку.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України, як дії, що виразилися у незаконному проникненні до житла.

В зв`язку з тим, що суспільно небезпечні діяння вчинене ОСОБА_4 вчинене в стані неосудності, слідчий просить застосувати до нього примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, зазначаючи, що є всі законні підстави для застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , оскільки як в момент вчинення правопорушення, так і в теперішній час він страждає на психіатричним захворюванням, що не дозволяє йому у повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними.

ОСОБА_4 не заперечував вчинення інкримінованого йому суспільно - небезпечного діяння, щиро каявся, не заперечував щодо задоволення клопотання прокурора.

Захисник та законний представник особи, відносно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру вважали наявними підстави для задоволення клопотання та застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру.

Потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що повернувшись до своєї хати 16.06.2019 року, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , помітила, як ОСОБА_4 знаходився в її будинку, складаючи у веранді техніку, яку в майбутньому, можливо, мав викрасти. Він відштохнув її, та побіг у не відомому напрямку. В даний будинок він проник, шляхом вибивання дверей та пошкодження замка. Щодо заявленого прокурором клопотання не заперечувала.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення, пред`явленого у його вину, суспільно небезпечного діяння підтверджується наступними, перевіреними у судовому засіданні, доказами у їх сукупності та взаємозв`язку:

протоколом огляду місця події від 16.06.2019 з ілюстративними таблицями згідно якого здійснювався огляд домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

протоколом пред`явлення особи для впізнання від 24.06.2019 згідно якого ОСОБА_6 впізнала особу №3, тобто ОСОБА_4 .

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 221-2019 від 23.07.2019 ОСОБА_4 , з дитинства і на даний час страждає на помірну розумову відсталість в ступені нерізковираженої імбецильності з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю. Діагноз відповідає критеріям шифру F71.1 міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду. Ступінь наявної у ОСОБА_4 розумової відсталості та емоційно-вольових порушень настільки виражена, що позбавляє його здатності на даний час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а також позбавляла його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період часу до якого відносяться інкримінований йому протиправний вчинок.

Виходячи з роз`яснень, що містить постанова Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру.

Згідно з ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

В силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння. Згідно зі ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Частиною 3 ст. 94 КК України встановлено, що госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.

Відповідно до ст. 512 КПК України судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні, а в силу ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.

Суд при визначенні виду і міри медичного характеру, враховує не тільки характер душевного захворювання та рекомендації експертів про тип лікувального закладу, але й те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення.

Таким чином, судом беззаперечно встановлено, що на даний час ОСОБА_4 страждає хронічним психічним захворюванням, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій він також перебував у неосудному стані, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Крім того, суд також враховує те, що невжиття відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру може спричинити серйозну загрозу спричинення неминучої шкоди безпосередньо цій особі або іншім особам.

Заслухавши думку прокурора, який вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру, захисника, законного представника та потерпілої, які не заперечували проти задоволення зазначеного клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним режимом нагляду.

Запобіжні заходи, як заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 не обиралися та, враховуючи вимоги ст. ст. 131-132, 177, 178 КПК України, підстав для їх визначення суд не вбачає.

Під час досудового розслідування цивільний позов не заявлено. Арешт на майно не накладався.

Запобіжні заходи стосовно ОСОБА_4 не обиралися. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. ст. 19, 92-94 КК України, ст. ст. 100, 124, ч. 2 ст. 292, 503, 512, 513 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання клопотання слідчого Баранівського ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000219 від 17.06.2019 року відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 162 КК України - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Смолдирів, Баранівського району Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_2 примусові заходи медичного характеру у вигляді його госпіталізації до психіатричної лікарні (відділення) із звичайним наглядом.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня її проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Копію ухвали вручити негайно після її проголошення особі, стосовно якої застосовано примусові заходів медичного характеру, та прокурору.

Копію ухвали не пізніше наступного дня після її ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1