Дата документу 29.08.2019 Справа № 554/7437/19

УХВАЛА
Іменем України

29 серпня 2019 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника заявника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОСТ ФІНАНС» ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст.303 КПК України,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник - представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОСТ ФІНАНС» ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст.303 КПК України, в якій просив зобов`язати посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі повідомлення ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» від 05.08.2019 року про вчинення кримінального правопорушення на надіслати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
В обґрунтування скарги заявник вказав, що 05.08.2019 року він направив до Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Полтаві повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (невиконання начальником слідчого відділу П`ятихатського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ухвали П`ятихатського районного суду в Дніпропетровській області у справі № 190/867/19, яка була отримана органом досудового розслідування 06.08.2019 року.
Проте, на час звернення заявника зі скаргою до суду Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, не внесло отримані відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та не розпочало досудове розслідування., що стало підставою для звернення до слідчого судді.
У судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОСТ ФІНАНС» ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав. Вказав, що вони є потерпілою стороною в кримінальному провадженні, оскаржили бездіяльність слідчого і суд виніс з цього приводу ухвалу. Проте, ані слідчий, ані начальник СВ П`ятихатського ВП ГУНП в Дніпропетровській області не виконують ухвали суду в кримінальному провадженні, що є злочином, передбаченим ст.382 КК України.
Слідчий, прокурор до суду не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином. Відсутність слідчого, прокурора, відповідно до положень ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши заявника, дослідивши матеріали скарги, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги, з наступних підстав.
Положеннями ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

При цьому, виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Як вбачається з матеріалів скарги, та встановлено в судовому засіданні, представник ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» 05.08.2019 року звернувся в порядку ст.214 КПК України до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, із повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (невиконання начальником слідчого відділу П`ятихатського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ухвали П`ятихатського районного суду в Дніпропетровській області від 01.07.2019 року у справі № 190/867/19).
За змістом вказаного повідомлення, ухвалою П`ятихатського районного суду в Дніпропетровській області від 01.07.2019 року у справі № 190/867/19 зобов`язано начальника слідчого відділу П`ятихатського ВП ГУНП в Дніпропетровській області розглянути клопотання представника ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» від 31.05.2019 року у кримінальному провадженні №0000904 та повідомити заявника про результати його розгляду. Ухвала суду була отримана адресатом, проте на даний час про виконання вказаної ухвали суду суб`єктом її виконання (начальником СВ) заявник жодної інформації не отримав. Таким чином, невиконання начальником СВ ухвали П`ятихатського районного суду в Дніпропетровській області від 01.07.2019 року у справі № 190/867/19 кваліфікується за ст.382 КК України невиконання судового рішення.
У зв`язку з викладеними у повідомленні обставинами, представник ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» просив внести відомості до ЄРДР, розпочати за вказаним фактом досудове розслідування (а.с.2-3 повідомлення).

Згідно скарги, Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у м.Полтаві, отримано повідомлення представника ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» від 05.08.2019 року, проте відомості, викладені у повідомленні, не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п.2.2 розділу ІІ положення).

Підставами вважати заяву такою, що містить відомості про злочин, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то обставини викладені в них не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язковими для внесення до ЄРДР.

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).

Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Заявник вказував на те, що зазначена в заяві бездіяльність начальника слідчого відділу містить ознаки можливих, на його думку, неправомірних дій, та підлягають кваліфікації за ст.382 КК України.

При цьому, заявником в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення порушень вказаним керівником СВ, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, обґрунтованими та допустимими доказами. А доводи заяви зводяться, серед іншого, до непогодження із процесуальними рішеннями та діями посадових осіб слідчого відділу у зазначеному кримінальному провадженні, учасником яких є заявник.
У цьому ж повідомленні ставиться фактично питання щодо ініціювання нового кримінального провадження щодо тих же посадових осіб СВ, що, вочевидь, свідчить про намагання прямого чи непрямого впливу у первинному кримінальному провадженні за їх участю.

Беручи до уваги пов`язаність зазначених фактів, наведені заявником обставини не можуть слугувати підставами для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки переслідують мету ініціювання нового кримінального провадження та проведення досудового розслідування поза межами належної правової процедури, адже таке підлягає оскарженню у передбаченому КПК України порядку в кримінальному провадженні, в якому здійснювались відповідні слідчі та процесуальні дії, оскільки законність процесуальних актів і дій, вчинених під час досудового розслідування конкретного кримінального провадження не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Згідно з ч.1 ст.36 та ч.5 ст.40 КПК України та ч.2 ст.16 Закону України «Про прокуратуру» закріплено гарантії самостійності процесуальної діяльності прокурора, слідчого та заборони втручання у таку діяльність осіб, що не мають на те законних повноважень.

Отже, кримінальним процесуальним законодавством фактично передбачено випадки прийняття службовими особами рішень, з якими не згодні інші учасники провадження, що не позбавляє їх права реалізації своїх прав шляхом оскарження.

Крім того, в контексті поданого повідомлення від 05.08.2019 року варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Таким чином, доводи заявника у повідомленні від 05.08.2019 року є його особистою оцінкою дій посадових осіб і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливої протиправності дій, а тому не відповідають вимогам ст.214 КПК України.

Разом із цим, заявник не позбавлений можливості у зазначеному в скарзі кримінальному провадженні використовувати передбачені процесуальним законом засоби та інструменти захисту своїх прав, що є формою реалізації процесуальних прав з метою забезпечення належної правової процедури.

Не зважаючи на те, що ст.214 КПК України прямо не передбачено проведення перевірки щодо змісту заяви, але виходячи з положень ч.5 ст.214 КПК України, змісту таких відомостей має бути надана належна оцінка.

Повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві або повідомленні, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Оскільки чинним КПК України передбачена можливість оскаржити дії, бездіяльність слідчого, то у слідчого судді виникають повноваження щодо перевірки правильності висновку слідчого за результатами такої оцінки.

Вказане відповідає основним положенням цього Кодексу, зокрема п.18 ст.3 КПК України, відповідно до якого до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю з дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Таким чином, виходячи з аналізу викладеного, незважаючи на те, що заявник вважає повідомлення від 05.08.2019 року повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (невиконання начальником слідчого відділу П`ятихатського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ухвали П`ятихатського районного суду в Дніпропетровській області у справі № 190/867/19, передбаченого ст.382 КК України, проте остання за своїм змістом в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до ЄРДР, оскільки в заяві викладена суб`єктивна оцінка особи щодо процесуальних дій та рішень, пов`язаних з іншими кримінальними провадженнями. Крім того, заявником не підтверджено достатніми об`єктивними даними, обґрунтованими та допустимими доказами неправомірності дій начальника СВ, а це в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просить заявник.

Також слід зауважити, що посилання заявника на вимоги ч.4 ст.214 КПК України, відповідно до якої відмова у прийнятті та реєстрації заяви про кримінальне правопорушення не допускається, не є підставою для обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР, якщо така заява не відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства, оскільки ця норма стосується лише процедури прийняття такої заяви.

Згідно з вимогами ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для внесення заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОСТ ФІНАНС»від 05.08.2019 року до ЄРДР, а тому в задоволенні скарги на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303-307, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОСТ ФІНАНС» ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст.303 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1