У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання слідчого СВ Ужгородського ВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 у рамках кримінального провадження, відомості про яке 16.11.2019 року внесені до ЄРДР за №0003649, погоджене з прокурором, про застосування відносно :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, тимчасово не працюючого, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

З внесеного слідчим клопотання, яке погоджене з прокурором, та доданих до нього матеріалів слідує, що слідчим відділенням Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.121 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 листопада 2019 року за №00003649.

В ході досудового розслідування встановлено, що 16 листопада 2019 року, близько 02 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи на розі вулиці Собранецької та вул. Грибоєдова в м. Ужгород, неподалік цілодобового магазину «АВС Ера», в ході словесного конфлікту, який виник між потерпілим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та підозрюваним ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбувався у присутності свідків ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх суспільно небезпечні наслідки, будучи явно переконаний у перевазі своєму фізичному розвитку, наніс один удар затисненою в кулак правою рукою в ділянку голови потерпілого ОСОБА_8 , внаслідок отриманого удару потерпілий втративши рівновагу впав на тверде бетонне покриття, а саме тротуар вулиці Собранецької в м. Ужгороді, в результаті чого ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження від яких не приходячи до свідомості помер в кареті швидкої медичної допомоги.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому правопорушення, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 16.11.2019; протоколом огляду трупа від 16.11.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , від 16.11.2019; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.11.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , від 16.11.2019; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 16.11.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_4 , від 16.11.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , від 16.11.2019; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.11.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , від 16.11.2019; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 16.11.2019.

17.11.2019 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тобто в умисному нанесенні тілесних ушкоджень, що спричинило смерть, який є умисним тяжким кваліфікованим злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий також зазначає, що відсутні будь-які застереження, які б вказували, на те що ОСОБА_6 не може утримуватись в ізоляторі тимчасового тримання, а відсутнє у підозрюваного постійне місця роботи, дає стороні обвинувачення вважати, що ОСОБА_6 , продовжуватиме вчиняти інші умисні злочини та може перешкоджати здійсненню досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, шляхом впливу на потерпілих і свідків та в подальшому буде переховуватися від органу досудового розслідування з метою уникнення покарання, а тому слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.
У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики передбачені ст.177 КПК України. При цьому, прокурор просив прийняти до уваги, що підозрюваний ОСОБА_6 раніше судимий та вчинив кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні просила обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Захисник підозрюваного ОСОБА_7 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Його підзахисний на утриманні має одну малолітню дитину, наміру ухилятися від органу досудового розслідування та суду не має.
Підозрюваний ОСОБА_14 у судовому засіданні просив обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно положень ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться (зареєстрований) орган досудового розслідування як юридична особа.
У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу. Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».
Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).
Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Слідчий суддя враховує, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому правопорушення підтверджується дослідженими доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 16.11.2019; протоколом огляду трупа від 16.11.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , від 16.11.2019; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.11.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , від 16.11.2019; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 16.11.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_4 , від 16.11.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , від 16.11.2019; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.11.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , від 16.11.2019; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 16.11.2019

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.
Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.
Відповідно до копії повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 17.11.2019 року, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а саме нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 , слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого, та санкція за вчинення якого, згідно ч. 2 ст. 121 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавленні волі на строк від семи до десяти років.
Таким чином, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на потерпілу та свідків, а також на інших свідків, які на даний час ще не встановлені, оскільки ОСОБА_6 оспорює вірність кваліфікації його дій, ОСОБА_6 знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ним діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, може в подальшому продовжити злочинну діяльність, перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч.1, п.5 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;.
Слідчий суддя звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для конкретних осіб, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
При обранні запобіжного заходу ОСОБА_6 суд враховує його особу, який є раніше судимим, має постійне місце проживання, на утриманні має малолітню дитину, вчинив даний злочин перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.
Крім цього, слідчий суддя враховує спосіб життя підозрюваного, зокрема, те, що підозрюваний ніде не працює, не має постійного джерела доходу, відсутність постійних заробітків, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного умисного злочину та вчинив новий умисний злочин, в той час коли в провадженні суду перебуває кримінальне провадження відносно нього, а тому існує високий ризик того, що перебуваючи на волі, останній може вчинити новий злочин або продовжити вчиняти нові злочини. Крім того, слідчий суддя оцінює як такий, що наявний ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, причетність яких до злочину на даній стадії з`ясовується та, яких ще не всіх встановлено.
Оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину спрямованого саме на посягання на життя особи, враховуючи наявні ризики, існування яких доведено, слідчий суддя вважає доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу у даному випадку не забезпечить потреби досудового розслідування на даному етапі, та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного. В зв`язку з чим клопотання сторони захисту про застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у вигляді домашнього арешту, задоволенню не підлягає.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 при застосуванні до нього більш м`якого заходу, ніж тримання під вартою і в подальшому може продовжити скоювати аналогічні кримінальні правопорушення, тому існують ризики і в тому, що він особисто, чи шляхом використання зв`язків, може незаконно впливати на потерпілу і свідків з метою схилити їх до зміни чи відмови від показань під час їх допиту в судовому засіданні.
Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно останнього у виді тримання під вартою.
Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_6 заходу забезпечення кримінального провадження - запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.
На думку суду, з огляду на вказані вище обставини, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи ОСОБА_6 .
Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

З матеріалів кримінального провадження та судового розгляду вбачається, що підозрюваному ОСОБА_6 інкримінується вчинення злочину із застосуванням до потерпілого насильства, що призвело до його смерті.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя вважає за можливе, у відповідності до ч.4 ст.183 КПК України, не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 176, -178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 310 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання слідчого задоволити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, тимчасово не працюючого, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 02 год. 30 хв., 15 січня 2020 року.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 02 год. 30 хв., 17 листопада 2019 року.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1