Справа № 305/1187/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

02.12.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/443/19, за апеляційною скаргою, яку подав обвинувачений ОСОБА_6 , на вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 29 листопада 2018 року.
Цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та зареєстрований у АДРЕСА_1 , мешканець АДРЕСА_2 , громадянин України, з середньою освітою, розлучений, сезонний робітник, має на утриманні одну неповнолітню дитину, військовозобов`язаний, раніше не судимий,

визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 1 ст. 164 КК України у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

Строк відбування обвинуваченим ОСОБА_6 покарання визначено рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Згідно вироку, ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_6 , будучи зобов`язаним згідно з рішенням Рахівського районного суду, справа від 13 березня 2012 року, сплачувати на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 березня 2012 року по червень 2018 року, аліменти не сплачував, чим умисно, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів, внаслідок чого, станом на червень 2018 року допустив заборгованість у сумі 46586,16 грн., що сукупно складає суму виплат за понад три місяці.

В апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію дій за ч. 1 ст. 164 КК України обвинувачений ОСОБА_6 вказує на те, що вирок у частині призначеного йому покарання є незаконним внаслідок суворості. Стверджує, що суд першої інстанції належним чином не врахував те, що він визнав вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, проживає у важких матеріально-побутових умовах, а в потерпілої відсутні будь-які претензії матеріального характеру щодо нього. Просить вирок у частині призначеного покарання змінити, призначивши йому більш м`яке покарання.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , яка судове рішення вважає законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , неявка яких з урахуванням положень ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому враховується, що про час та місце розгляду апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_9 , повідомлені відповідно до вимог закону; що від вказаних вище осіб не надходило заяв (клопотань) про відкладення розгляду справи на інший термін та про поважність причин їх неявки на розгляд справи, а також те, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у злісному ухиленні від сплати аліментів на утримання дітей, ґрунтується на сукупності зібраних відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України доказів, безпосередньо досліджених під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції та наведених у вироку, учасниками судового розгляду не оспорюється, тому апеляційним судом, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, не перевіряється, дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 164 КК України кваліфіковані правильно.

Доводи апеляційної скарги про те, що обвинуваченому ОСОБА_6 призначено занадто суворе покарання, колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Так, згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними статтею 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів (ч. 2 статті 65 КК України).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», увагу суддів звернуто на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку, і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Згідно п. 2 вказаної Постанови, усі питання пов`язані із призначенням покарання, мають бути належним чином мотивовані у вироку.

Поняття судової дискреції (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання вимоги вказаних вище статтей кримінального кодексу були дотримані, що при призначенні покарання судом першої інстанції у достатній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі його покарання обставини.

Так, з вироку вбачається, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання враховані ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу та обставини, що пом`якшують покарання. У тому числі, судом враховано, що передбачене ч. 1 ст. 164 КК України кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до невеликої тяжкості злочинів; дані про особу обвинуваченого посередньо характеризується за місцем проживання, є раніше не судимою особою ; обставини, що пом`якшують покарання повне визнання вини та щире каяття у скоєному й відсутність обставин, що обтяжують покарання. Окрім того, при призначенні покарання враховано й те, що ОСОБА_6 на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, тривалий час офіційно не працює й офіційних доходів не має, не докладає жодних зусиль у пошуку роботи й не виконує зобов`язання по сплаті щомісячних платежів (аліментів). Вказані обставини суд визнав такими, що свідчать про відсутність у ОСОБА_6 бажання у добровільному порядку погасити заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини та неусвідомлення ним карності такого діяння.

Відповідно до висновку досудової доповіді від 30.10.2018 Рахівського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області виправлення ОСОБА_6 без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі окремих громадян. Виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Доводи апеляційної скарги про те, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 не враховано, що він проживає у важких матеріально-побутових умовах й у потерпілої відсутні до нього будь які претензії, колегія суддів відхиляє, при їх відхиленні враховує, що у підтвердження цих доводів до апеляційної скарги не приєднані будь-які докази (документи), а також відсутність цих доказів у матеріалах кримінального провадження.

При оцінці доводів апеляційної скарги про пом`якшення покарання та прийняті судового рішення, колегія суддів враховує й те, що обвинувачений ОСОБА_6 аліменти не сплачував на протязі понад шість років, що сума несплачених коштів складає 46586,16 (сорок шість тисяч п`ятсот вісімдесят шість гривень 16 копійок) грн.

Тому колегія суддів з урахуванням наведеного вище, вважає, що судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 обґрунтовано призначено покарання у виді арешту строком на три місяці, що підстав для пом`якшення призначеного покарання не має.

З урахуванням наведеного, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу про те, що обвинуваченому призначено занадто суворе покарання й уважає висновки суду першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання належним чином обґрунтованими та вмотивованими, - призначене покарання необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, справедливим.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав обвинувачений ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 29 листопада 2018 року щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 164 КК України ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: