Провадження № 1-кп/761/1795/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0000212 від 26.06.2018 р. за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Володарське Володарського району Донецької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190; ч.3 ст.15, ч.4 ст.190; ч.2 ст.369 КК України,

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 28 лютого 2019 року між прокурором ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_7 , було укладено угоду про визнання винуватості, із змісту якої вбачається, що сторони визначили істотні для кримінального провадження обставини; констатовано факт визнання винуватості обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190; ч.3 ст.15, ч.4 ст.190; ч.2 ст.369 КК України, узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначено покарання за ч.4 ст.190 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна, за ч.3 ст.15, ч.4 ст.190 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 4 років та 6 місяців позбавлення волі, без конфіскації майна, за ч. 2 ст.369 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна. На підстав ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання ОСОБА_5 покарання за ч.4 ст.190; ч.3 ст.15, ч.4 ст.190; ч.2 ст.369 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки. На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язок: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; обвинуваченому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України; наслідки невиконання угоди.

Прокурор в судовому засіданні вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, та ухвалити вирок на підставі вказаної угоди.

Потерпіла не заперечувала щодо затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим.

Захисник та обвинувачений просили затвердити укладену угоду про визнання винуватості, оскільки вважають наявними всі підстави для її затвердження та винесення вироку на підставі угоди.

Вислухавши думку прокурора, потерпілої, захисника та обвинуваченого, вивчивши угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, суд дійшов висновку про її невідповідність вимогам КПК України та КК України, виходячи з наступного.

Відповідно угоди про визнання винуватості, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190; ч.3 ст.15, ч.4 ст.190; ч.2 ст.369 КК України.

Так, з матеріалів судового провадження вбачається, що 28 лютого 2019 р. між прокурором Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з умовами угоди між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , останній зобов`язується беззастережно визнати вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190; ч.3 ст.15, ч.4 ст.190; ч.2 ст.369 КК України. При цьому сторони узгодили призначення покарання ОСОБА_5 за ч.4 ст.190; ч.3 ст.15, ч.4 ст.190; ч.2 ст.369 КК України, з застосуванням ст.69 КК України, на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки. На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язок: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно зі ст.472 КПК України в угоді про визнання винуватості, зокрема, зазначаються формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним,обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного, обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Відповідно до положень ч.7 ст.474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, в тому числі: якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.

Як передбачено ст.475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, що повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків, з урахуванням передбачених ч.3 цієї статті особливостей, із призначенням узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України визначено загальні засади призначення покарання. Так, зокрема: суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, згідно з ч.5 ст.65 КК України, зокрема: у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

При цьому, статтею 69 КК України визначено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Згідно з приміткою до ст.45 КК України корупційними злочинами відповідно до цього Кодексу вважаються злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також злочини, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу.
Як вбачається із змісту обвинувального акта та угоди про визнання винуватості, ОСОБА_5 обвинувачується, в тому числі, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.369 КК України, що відповідно до примітки до ст.45 КК України віднесено до корупційних злочинів.

Крім того, санкцією ч.2 ст.369 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі від 3-х до 6-ти років із штрафом від 500 до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з конфіскацією майна або без такої. Разом з тим, щодо визначення додаткового покарання у виді штрафу із змісту угоди не вбачається.

Із огляду на наведене, суд приходить до висновку, що визначене сторонами покарання суперечить загальним засадам призначення покарання, та звільнення від покарання відповідно до положень ст.75 КК України.

Тобто визначене в угоді між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 покарання та звільнення від його відбування, не відповідає ст.ст.65, 75 КК України, що обмежує суд в ухваленні законного та обґрунтованого вироку за наслідками угоди.

Таким чином, в затвердженні угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190; ч.3 ст.15, ч.4 ст.190; ч.2 ст.369 КК України, необхідно відмовити, оскільки умови угоди суперечать зазначеним вимогам КПК України та кримінального закону.

Враховуючи наведене, розгляд кримінального провадження необхідно продовжити у загальному порядку

Керуючись ст. ст. 468-474 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

В затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 28.02.2019 року між прокурором Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190; ч.3 ст.15 ч. 4 ст.190; ч.2 ст.369 КК України, - відмовити.

Розгляд кримінального провадження №0000212 від 26.06.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190; ч.3 ст.15, ч.4 ст.190; ч.2 ст.369 КК України, продовжити у загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді