Справа № 357/6099/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.08.2019 р. м. Біла Церква. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого ФОП « ОСОБА_6 », раніше не судимого, проживаючого АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ст.ст. 286 ч.2, 135 ч.1 КК України

У С Т А Н О В И В:
08 квітня 2019 р. близько 22 години 20 хвилин водій ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «BMW Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись неподалік будинку № 128 по вул. Ставищанській в м. Біла Церква Київської області в напрямку до с. Мала Вільшанка Білоцерківського району Київської області, в порушення вимог п. 1.3 Правил дорожнього руху України, де вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими; п. 1.5 Правил дорожнього руху України, де вказано, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п.2.3 (б) Правил дорожнього руху України, де вказано, що для забезпечення дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі; п. 10.1 Правил дорожнього руху України, де вказано, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 12.1 Правил дорожнього руху України, де вказано, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 12.2 Правил дорожнього руху України, де вказано, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги; п. 12.3 Правил дорожнього руху України, де вказано, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п. 12.4 Правил дорожнього руху України, де вказано, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год; невірно оцінив дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не обрав безпечну швидкість, перевищив швидкість руху керованого ним автомобіля, а саме рухався зі швидкістю 80 км/год, своєчасно, перед зміною напрямку руху праворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на праве узбіччя, де в подальшому не застосував екстрене гальмування та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який рухався по правому узбіччю, в попутному з керованим ним транспортним засобом напрямку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримав наступні ушкодження: синці, садна та рани на голові; крововиливи в м`які покриви голови; перелом кісток склепіння та основи черепа; субарахноїдальні крововиливи; крововилив у шлуночкову систему головного мозку; перелом 2 шийного хребця; перелом 5 ребра праворуч; сліди крові в плевральних порожнинах; перелом 5 грудного хребця; розрив спинного мозку та його оболонок в ділянці перелому хребта; крововилив на поверхні лівої легені; ушкодження селезінки; наявність крові в черевній порожнині; переломи лівої великої гомілкової кістки та лівої малої гомілкової кістки; синці садна на тілі. Смерть ОСОБА_7 настала від сукупної травми голови, тулуба та лівої ноги.

Вказані тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_7 .

Сукупність допущених водієм ОСОБА_4 порушень вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.3(6), 10.1,12.1, 12.2, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Крім того, водій ОСОБА_4 08 квітня 2019 р. близько 22 год. 20 хв. після наїзду на пішохода ОСОБА_7 автомобілем марки «BMW Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким він керував, проїжджаючи по вул. Ставищанська, 128, в м. Біла Церква Київської області, усвідомлюючи те, що своїми протиправними діями поставив потерпілого в небезпечний для життя та здоров`я стан, оскільки останній в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримав тяжкі тілесні ушкодження і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, маючи змогу надати потерпілому допомогу, не виконав свого громадського обов`язку, що покладав на нього закон і загальновизнані норми моралі; не переконався чи потерпілий пішохід ОСОБА_7 потребує допомоги, байдуже поставився до наслідків для останнього, не викликав карету швидкої медичної допомоги, не доставив потерпілого до медичного закладу, ніяких заходів по наданню допомоги не вжив і з метою уникнення відповідальності, залишив місце пригоди, хоча мав можливість і повинен був прийняти міри по наданню допомоги потерпілому, чим порушив вимоги п. п. 2.10. а), г), д) ПДР в якому зазначено, що «в разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських, в наслідок чого потерпілий ОСОБА_7 загинув на місці.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчинені злочинів, передбачених ст.ст. 286 ч.2, 135 ч.1 КК України визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечує, не оспорює, у вчинені злочинів щиро розкаюється і дав показання, що повністю узгоджуються з мотивувальною частиною цього вироку.

По суті обвинувачення і заданих запитань ОСОБА_4 пояснив, що він дійсно 08 квітня 2019 р. близько 22 години 20 хвилин керуючи технічно-справним автомобілем марки «BMW Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись неподалік будинку № 128 по вул. Ставищанській в м. Біла Церква в напрямку до с. Мала Вільшанка Білоцерківського району, в порушення вимог п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 10.1, 12.1, 12.2, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, де вказано, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год; невірно оцінив дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не обрав безпечну швидкість, перевищив швидкість руху керованого ним автомобіля, а саме рухався зі швидкістю 80 км/год, своєчасно, перед зміною напрямку руху праворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на праве узбіччя, де в подальшому не застосував екстрене гальмування та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який рухався по правому узбіччю, в попутному з керованим ним транспортним засобом напрямку. Не заперечує, що в результаті ДТП ОСОБА_7 отримав наступні ушкодження зазначені в обвинувальному акті, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і від яких настала його смерть. Визнає, що сукупність допущених ним порушень вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.3(6), 10.1,12.1, 12.2, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками. Також він визнає, що він після наїзду на пішохода ОСОБА_7 08 квітня 2019 р. близько 22 год. 20 хв. автомобілем марки «BMW Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким він керував, проїжджаючи по вул. Ставищанська, 128, в м. Біла Церква, усвідомлюючи те, що своїми протиправними діями поставив потерпілого в небезпечний для життя та здоров`я стан, оскільки останній в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримав тяжкі тілесні ушкодження і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, маючи змогу надати потерпілому допомогу, не виконав свого громадського обов`язку, що покладав на нього закон і загальновизнані норми моралі; не переконався чи потерпілий пішохід ОСОБА_7 потребує допомоги, байдуже поставився до наслідків для останнього, не викликав карету швидкої медичної допомоги, не доставив потерпілого до медичного закладу, ніяких заходів по наданню допомоги не вжив і з метою уникнення відповідальності, залишив місце пригоди, хоча мав можливість і повинен був прийняти міри по наданню допомоги потерпілому, чим порушив вимоги п. п. 2.10. а), г), д) ПДР України, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_7 загинув на місці. Все сталося дуже миттєво на узбіччі. Після наїзду на ОСОБА_7 він на мить, секунд на 10, зупинив автомобіль, але потім злякавшись поїхав з місця ДТП. У вчиненому розкаюється. Зібрані по справі докази визнає, та їх не оспорює. Кваліфікацію його дій за ст.ст. 286 ч.2, 135 ч.1 КК України визнає, не оспорює. Фактичні обставини у кримінальному провадженні не оспорює, їх визнає повністю. Просить не позбавлення свободи а також права керування транспортним засобом оскільки автомобіль йому потрібен для роботи та утримання сім`ї.

Оскільки зібрані на досудовому розслідуванні документи, інші матеріали, які є матеріалами кримінального провадження кримінальною справою, визнані обвинуваченим ОСОБА_4 у повному обсязі і ним не заперечуються та не оспорюються, відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, вони з ініціативи прокурора і добровільної згоди обвинуваченого, захисника, яким попередньо були роз`яснені положення ст. 349 ч.3 КПК України, у судовому засіданні не досліджувались, їх дослідження судом визнано недоцільним, про це судом постановлена ухвала.

Визнавальні показання обвинуваченого в ході судового засідання, підтверджуються, доказами, що містяться у кримінальному провадженні, повністю з ними узгоджуються, тому його показання суд визнає достовірними.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за:

ст. 286 ч.2 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого;

ст. 135 ч.1 КК України завідоме залишення без допомоги особи, яка перебувала в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Суд призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 враховує: мету покарання, передбачену ст. 50 КК України, загальні засади призначення покарання, передбачені ст.ст. 65-67 КК України вид та у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинені злочини, відповідно до положень Загальної частини КК України, ступінь тяжкості кожного вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та запобіганню вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Обвинувачений за формою вини, ступенем тяжкості вчинив тяжких злочин з необережності та умисний злочин невеликої тяжкості.

ОСОБА_4 раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнаються: з`явлення із зізнанням, щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно.

ОСОБА_4 не перебуває на обліку у лікарів нарколога, психіатра.

Суд, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини злочинів, особу винного, який характеризується за місцем проживання позитивно, раніше не судимий, офіційно працевлаштований, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують покарання, досудову доповідь відповідно до якої існує середній ризик вчинення обвинуваченим повторного злочину, середній ризик небезпеки для суспільства, думку потерпілого щодо покарання, дійшов висновку, що ОСОБА_4 представляє небезпеку для суспільства, його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тобто призначення йому покарання у виді позбавлення волі.

При цьому суд враховує положення ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Суд констатує, що протиправні дії ОСОБА_4 мають незворотні наслідки: позбавлення найціннішого життя громадянина ОСОБА_7 .

Водночас суд, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 : з`явлення із зізнанням, щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, особу винного, який характеризується позитивно, раніше не судимий, його відношення до вчиненого, думку потерпілого щодо покарання, вважає можливий призначити ОСОБА_4 основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією частини 2 ст. 286 КК України, тобто застосувати положення ст. 69 ч.1 КК України.

Що стосується додаткового покарання, передбаченого санкцією ст. 286 ч.2 КК України, то суд враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини злочину, встановлення прямого причинного зв`язку порушень ОСОБА_4 вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.3(6), 10.1,12.1, 12.2, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України з вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками у виді позбавлення життя ОСОБА_7 , дійшов висновку, що воно має бути призначено у верхній межі санкції ст. 286 ч.2 КК України.

При цьому суд відхиляє доводи обвинуваченого та його захисника про залишення обвинуваченому права керування транспортними засобами, не позбавлення обвинуваченого таким правом, т.я. це необхідно для його роботи та утримання сім`ї, оскільки вказане є неспівмірним із вчиненим обвинуваченим та незворотніми наслідками у виді смерті громадянина ОСОБА_7 .

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим та іншими особами нових злочинів. При цьому суд не знаходить підстав застосування відносно ОСОБА_4 положень ст. 75 КК України. Суд визнає/встановив, що призначення ОСОБА_4 менш суворого покарання в частині строку позбавлення волі, буде явно несправедливим через м`якість, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини злочину, недостатнім для його можливого виправлення, попередження вчинення ним і іншими особами нових злочинів.

Цивільний позов відсутній.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 10.04.2019 р. накладено арешт на автомобіль марки «BMW Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який визнаний речовим доказом і зберігається на майданчику тимчасового утримання.

Відповідно до ст. 174 ч.4 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Враховуючи викладене суд вважає необхідним скасувати арешт вказаного автомобіля та вирішення його долі як речового доказу відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а саме повернути власнику.

Речові докази: уламки скла, елементи фар та їх пластикові елементи, шапку чоловічу синього кольору, три сліди папілярних ліній, змиви з керма автомобіля, змиви з коробки передач, рештки волосся з лобового скла автомобіля, які зберігаються у Білоцерківському ВП ГУ НП в Київській області, слід знищити.

Суд стягує із обвинуваченого на користь держави витрати на залучення експерта підтверджені документально в розмірі 4710 грн. 30 коп.

В ході досудового розслідування ОСОБА_4 9 квітня 2019 р. був затриманий, і в цей же день 9 квітня 2019 р. звільнений з-під варти. 10 квітня 2019 р. ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду відносно нього застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 2 місяці.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 286 ч.2, 135 ч.1 КК України і призначити йому покарання за:

ст. 286 ч.2 КК України із застосуванням ст. 69 ч.1 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки;

ст. 135 ч.1 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого основного покарання більш суворим, повного приєднання додаткового покарання призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з часу його фактичного затримання після вступу вироку в законну силу.

Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_4 строк досудового тримання його під вартою, а саме 09 квітня 2019 р. один день.

Застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особисте зобов`язання з покладенням обов`язків: прибувати за викликом до суду у визначенні місце, дату час; повідомляти суд про зміну свого місця проживання зі строком дії до вступу вироку в законну силу, але на строк не більше ніж 2 (два) місяці, тобто 15 жовтня 2019 р.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання ОСОБА_4 покласти на прокурора ОСОБА_3 відповідно до положень ст. 179 ч.3 КПК України.

Ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_8 від 10 квітня 2019 р. про накладення арешту на тимчасово вилучений під час огляду за адресою АДРЕСА_2 від 09.04.2019 р. майно автомобіль марки «BMW Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , скасувати.

Скасувати арешт майна - автомобіля марки «BMW Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Речові докази: автомобіль марки «BMW Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 - передати власнику; уламки скла, елементи фар та їх пластикові елементи, шапку чоловічу синього кольору, три сліди папілярних ліній, змиви з керма автомобіля, змиви з коробки передач, рештки волосся з лобового скла автомобіля, які зберігаються у Білоцерківському ВП ГУ НП в Київській області - знищити.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 4710 грн. 30 коп.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області