Справа № 754/6858/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2547/2019 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 вересня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 12 липня 2019 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченої:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, з середньою освітою, не працевлаштованої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч..4 ст.187 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 12 липня 2019 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 10 вересня 2019 року включно.

Таке рішення, суд мотивував тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі, стан здоров`я ОСОБА_7 не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення. Окрім того, на момент винесення судового рішення, обставини, які послужили підставою для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не відпали, прокурором доведені достатні дані, які свідчать про наявність ризиків, які виправдовують застосований запобіжний захід щодо ОСОБА_7 .

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 12.07.2019 в частині продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, у зв`язку з невідповідністю висновку суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального кодексу. Постановити нову ухвалу, якою у клопотанні прокурора про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити. Застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що посилання прокурора на те, що ОСОБА_7 притягується до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення за ч.4 ст.187 КК України, обвинувальний акт відносно якої розглядається Голосіївським районним судом міста Києва, тому може продовжити злочинну діяльність, не є підставою для продовження ОСОБА_7 найбільш тяжкого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Дане кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглядається судом, вина ОСОБА_7 не доведена, тому, вважати, що вона може продовжити злочинну діяльність є голослівним, та нічим об`єктивно не підтверджено. ОСОБА_7 , на час обрання запобіжного заходу, офіційно працювала та мала легальний дохід.
Крім цього, твердження прокурора про те, що ОСОБА_7 не має постійного місця проживання у м. Києві та у неї відсутні соціальні зв`язки, тому остання може переховуватись від суду не відповідає дійсності. ОСОБА_7 завжди вчасно приходила на всі виклики до Голосіївського районного суду міста Києва та слідчого, добровільно прийшла до суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що свідчить про те, що вона не збирається ухилятися від суду.
Також захисник зазначає, що Деснянський районний суд м. Києва, продовжуючи запобіжний захід ОСОБА_7 своє рішення взагалі нічим не мотивував та не прийняв до відома те, що ОСОБА_7 офіційно працювала, має постійне місце проживання в м. Києві, де проживає разом з мамою, бабусею та малолітнім сином, якого утримує одна.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення захисника ОСОБА_8 , який підтримав доводи поданої ним апеляційної скарги та просив її задовольнити,
пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 , яка також підтримала доводи апеляційної скарги захисника та просила її задовольнити,
пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника,
перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. У зв`язку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Так, відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а саме ч.4 ст.187 КК України; приймаючи до уваги підвищену ступінь суспільної небезпечності злочину, який ставиться ОСОБА_7 в вину та існування обґрунтованих ризиків, що обвинувачена може переховуватись від суду та може перешкоджати іншим чином судовому провадженню, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник.
Суд першої інстанції, як це слідує зі змісту судового рішення, визнав таким, що не зменшився від часу прийняття рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ризик того, що ОСОБА_7 буде переховуватися від суду, впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
Колегія суддів вважає, що матеріали провадженні містять дані, які доводять існування ризику втечі обвинуваченої ОСОБА_7 , тому достатньо вмотивованим є висновок суду щодо необхідності тримання останньої під вартою, щоб завадити цьому.
Дослідивши належним чином всі матеріали провадження, дані, які характеризують особу обвинуваченої та інші передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України обставини, зокрема і ті на які посилається в апеляційній скарзі захисник, суд навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, а тому підстав для застосування щодо ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів не вбачається.
На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченої ОСОБА_7 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.
Зважаючи на викладене, рішення суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм кримінального процесуального закону з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 12 липня 2019 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ____________________ ___________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_9