Справа № 587/2096/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року Сумський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

прокурора ОСОБА_2 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000069 від 09 липня 2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотоп Сумської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовозобов`язаного, який проходить військову службу за контрактом, несудимого

за ч. 4 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року, у добровільному порядку 07 листопада 2018 року ОСОБА_4 прийнятий на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 та з 09.11.2019 року був направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09 листопада 2018 року № 321 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу, постановлено на всі виду забезпечення та призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 3 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ОСОБА_4 зобов`язаний свято і непорушно додержуватись вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», з моменту видання Указу Президента України № 303/2014 від 17 лютого 2014 року «Про тимчасову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває і до теперішнього часу.

Але, солдат ОСОБА_4 , проходячи військову службу за контрактом, в умовах особливого періоду, з 18 червня 2019 року о 08 годині до 26 вересня 2019 року без поважних причин, без наказу та дозволу відповідних командирів і начальників на з`явився на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, суду пояснив, що він наказом командира військової частини від НОМЕР_2 9 листопада 2018 року зарахований до списків особового складу частини та призначений на посаду стрільця-помічника гранатометника 3 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 . З 18 червня 2019 року він без дозволу командування покинув територію військової частини та поїхав додому в м. Конотоп. Зазначив, що тривалий час не проводив зі своєю родиною, та вказав, що усвідомлював, що він є військовослужбовець, в умовах особливого періоду, наслідки розумів. В подальшому, він був працівниками військової служби правопорядку АДРЕСА_1 направлений до військової частини увечері 26 вересня 2019 року. У вчиненому щиро розкаюється.

Оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій немає, то суд згідно ст. 349 КПК України за відсутності заперечень з боку учасників судового розгляду визнав недоцільним виклик свідків по справі, а обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, які характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлена і його дії кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України , так як він будучи військовослужбовцем (крім строкової служби) не з`явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Відповідно до положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, при цьому враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини , що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає з`явлення із зізнанням, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, те, що ОСОБА_4 є учасником бойових дій

Обставин, що обтяжує покарання судом не встановлено.

Виходячи з принципів законності, справедливості, індивідуалізації і достатності покарання, досягнення мети виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , враховуючи те, що обвинувачений щиро розкаявся, повністю відшкодував завдану шкоду, враховуючи наявні у справі обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд приходить до переконання про можливість застосування до ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України і призначити покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, а саме штрафу на користь держави.
Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376, 393, 395 КПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу на користь держави у розмірі 500 (п`ятисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 (тридцяти) діб з моменту проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1