У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2019 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернулась до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань
В обґрунтування доводів скарги зазначає, що 26.06.2019 року нею було подано до НАБУ заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Однак, жодної інформації про внесення відомостей до ЄРДР не надано.
У зв`язку з цим скаржник просить зобов`язати НАБУ або інших уповноважених осіб НАБУ внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою від 26.06.2019 року відповідні відомості про вчинення кримінального правопорушення та зобов`язати надати витяг з ЄРДР.
Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримала з підстав викладених у ній та просила її задовольнити.

Представник НАБУ в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду письмові пояснення в яких проти задоволення скарги заперечував посилаючись на те, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 від 26.06.2019 року скаржнику було повідомлено про те, що Національним антикорупційним бюро України не встановлено наявності ознак складу кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності детективів НАБУ.
Зазначене свідчить, що не було допущено бездіяльність в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, а розглянуто заяву по суті та надано відповідь.
Крім того, просив скаргу розглядати без його участі.
Дослідивши матеріали скарги, встановлено наступне.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Встановлено, що 26.06.2019 року ОСОБА_3 було подано до НАБУ заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Як зазначає скаржник, після отримання вказаної заяви про вчинення кримінального правопорушення НАБУ не внесено відомості викладені в ній до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у зв`язку з чим вважає таку бездіяльність незаконною.
Однак, слідчий суддя не погоджується з такими твердженнями скаржника з огляду на наступне.
Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.01.2017 року №9-49/0/4-17 «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» передбачає, що найбільш складним і неоднозначним питанням, яке характеризує стан судової практики розгляду аналізованої категорії скарг, є правова оцінка заяви чи повідомлення на предмет обґрунтованості викладених у них відомостей, що свідчать саме про кримінальне правопорушення. У слідчій і в судовій практиці щодо цього питання є щонайменше два підходи. Згідно з першим передбачається так зване автоматичне внесення відомостей про кримінальне правопорушення, якщо такі повідомлення на предмет того, що викладені відомості дають підстави констатувати певні ознаки складу злочину. У свою чергу, другий підхід не передбачає автоматичного внесення відомостей, викладених у будь-яких заявах чи повідомленнях вносяться лише визначені як такі, що на думку суб`єкта, який їх вносить, дійсно можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Реалізація другого підходу, крім іншого, допускає розгляд заяв, які не містять таких відомостей, у порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян».

Пунктом 4 ч. 5 ст. 214 КПК України визначено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
З наведених положень КПК України вбачається, що реєстрація в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне порушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.
Наведена правова позиція також закріплена у висновку Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013 року.
Встановлено, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 від 26.06.2019 року їй 08.07.2019 року надано відповідь про те, що Головним підрозділом детективів НАБУ не встановлено наявності ознак складу кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності детективів Національного бюро, з огляду на що, наразі відсутні правові підстави для внесення відомостей до ЄРДР.
Зазначене свідчить, що не було допущено бездіяльність в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, а заяву розглянуто по суті та надано відповідь, повідомивши про відсутність підстав для внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, а також положення п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 .
З огляду за зазначене та керуючись ст.ст. 214, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1