Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/718/19
Провадження № 1-кп/644/559/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2019 року Орджонікідзевський районний суду міста Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,
за участю:
прокурорів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 , його законного представника ОСОБА_10 ,
захисника - адвоката ОСОБА_11
потерпілих: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та його законного представника -
ОСОБА_14 ,
представника Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради
ОСОБА_15 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Орджонікідзевського районного суду міста Харкова обвинувальний акт внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000017 від 04.01.2019 року та за № 0000382 від 19.02.2019 року, що надійшли від першого заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 3 радника юстиції ОСОБА_16 , затверджені прокурором Харківської місцевої прокуратури № 3 юристом 1 класу ОСОБА_8 , щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженого м. Харкова, громадянина України, який має неповну середню освіту - учень 9-А класу загальноосвітньої санаторної школи-інтернат І-ІІ ступенів для дітей з психоневрологічними захворюваннями №11, проживав і зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , такого що утримується в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор № 27», раніше судимого:

- 21.01.2019 вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком один рік вирок виконується самостійно, відповідно за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.06.2019 року;

- 06.06.2019 року вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі,-

за обвинуваченням у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України, -

в с т а н о в и в:

Суд визнає доведеним, що:

1. 27 листопада 2018 року неповнолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , близько 18.00 години зайшов до роздягальні фітнес-клубу «Сафарі Восток», що розташований за адресою: м. Харків, вул. 12-го Квітня, 5-а, і побачив спортивну сумку, яка знаходилась на лавці зліва відносно входу до роздягальні, що належала малолітньому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після чого, неповнолітній ОСОБА_9 , діючи з раптово виниклим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи мету наживи, із корисливого мотивів, діючи повторно, переконавшись, що в роздягальні нікого не має та за його діями ніхто не спостерігає, - таємно викрав із карману, вищевказаної сумки, мобільний телефон «Meizu М-3 note, 32 GB», вартість якого складає 2609,2 грн., з місця вчинення злочину зник з викраденим майном, вподальшому розпорядившись ним на власний розсуд.

2. Крім того, неповнолітній ОСОБА_9 18 лютого 2019 о 17:20 годині, знаходячись бібліотеці сімейного читання № НОМЕР_1 ЦБС Індустріального району м. Харкова, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Плиткова, 19, та діючи з раптово виниклим умислом, направленим на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи мету наживи, із корисливих мотивів, діючи повторно, побачивши на столі бібліотекара ОСОБА_12 , належний останній, мобільний телефон «Хіаоті Redmi 4-Х 20В/160В», реалізуючи свій раптово виниклий умисел - відкрито схопив, розуміючи, що його дії очевидні для ОСОБА_12 , зі столу її мобільний телефон, вартістю 2144,70 гривень. Після чого неповнолітній ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зник з викраденим майном. Вподальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.2 ст.185 та ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини вчинених ним кримінальних правопорушень та показав, що дійсно за вказаних в обвинувальних актах обставин, він вчинив кримінальні правопорушення. ОСОБА_9 погодився також з встановленим розміром вартості викраденого майна, якими він протиправно заволодів. На запитання про причини такої поведінки відповіді не надав. Прохав вибачення, сказав, що вже зробив для себе висновки.

Законний представник, ОСОБА_10 - мати неповнолітнього обвинуваченого, повідомила суду, що двох синів виховує сама; намагається надати належне матеріальне забезпечення і вона є інвалідом; старший син відбуває покарання; менший ОСОБА_17 , вже отримав два вироки; що вона благала не порушувати закон, але замість того, щоб їй допомогти ОСОБА_17 приніс їй сльози, переживання, необхідність ходити в судові засідання - бо ОСОБА_17 неповнолітній.

Потерпіла ОСОБА_12 показала, що вона працює бібліотекаром в бібліотеці № 40 ЦБС Індустріального району. Все відбулось взимку, ОСОБА_18 та ОСОБА_19 приходили до бібліотеки грати на комп`ютерах, оскільки в бібліотеці дозволялось користуватись безкоштовним інтернетом одну годину; що вона в той день зателефонувала, потім поклала телефон на стіл та відвернулась на дві хвилини щоб дістати картки хлопців; почула як відсуваю стільці, вона запитала про те, куди хлопці зібрались? Далі вона повернулась до свого робочого місця та побачила, що відсутній мобільний телефон, вона попрохала зупинитися ОСОБА_18 та ОСОБА_19 які рухались у напряму вихідних дверей з бібліотеки, але вони не зупинились, а навпаки побігли. Коли вона вибігла за ними - вони вже зникли; одразу зателефонувала матері ОСОБА_19 , та викликала поліцію; поліція поїхала додому до ОСОБА_18 та там мати ОСОБА_18 повідомила, що хлопці прибігали, алее вона не відчинила двері. Пояснила, що телефон їй не повернули, повернули гроші в розмірі 900 грн.

Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_13 матір ОСОБА_14 прибувала у судові засідання, висловила прохання не викликати сина і не турбувати його психіку; повідомила, що викрадений телефон їй повернули.

В судовому засіданні були досліджені наступні письмові докази:

- протокол огляду предметів від 19.02.2019 року з фототаблицею, доданою до нього, відповідно до якого були оглянуті грошові кошти в сумі 900 грн., купюрами номіналом по 200 гривень в кількості 4 шт.: 1) УЗ 8283897, 2) ЕЕ 3454570, 3) ЕЩ 6135161. 4)ПЄ 4177299 та купюрою номіналом 100 в кількості 1 шт. БТ 5434682 (т. 3 а.с.30-31);

-постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання, від 19.02.2019 року, відповідно до якої, визнано та долучено до кримінального провадження в якості речових доказів грошові кошти в сумі 900 грн., купюрами номіналом по 200 гривень в кількості 4 шт.: 1) УЗ 8283897, 2) ЕЕ 3454570, 3) ЕЩ 6135161. 4)ПЄ 4177299 та купюрою номіналом 100 в кількості 1 шт. БТ 5434682 (т. 3 а.с.32);

-висновок судово-психіатричного експерта № 118 від 27.02.2019 року з якого вбачається, що неповнолітній ОСОБА_9 , страждає на хронічне психічне захворювання у формі соціального розладу поведінки. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_9 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час заходів медичного характеру не потребує (т. 3 а.с. 41-43);

-протокол огляду предметів від 04.01.2019 року, з якого вбачається, що оглянуто мобільний телефон «Meizu M-3 note, Model L681HLE 32 GB, IMEI 1) НОМЕР_2 , 2) НОМЕР_3 з панеллю білого кольору і задньою кришкою сірого кольору. Телефон бувший у використанні, на якому маються потертості (т. 3 а.с. 54);

-постанову про визнання речових доказів від 04.01.2019, згідно якої визнано речовим доказом мобільний телефон «Meizu M-3 note, Model L681HLE 32 GB, IMEI 1) НОМЕР_2 , 2) НОМЕР_3 (т. 3 а.с. 55);

-з висновку експерта № 752/19 від 26.02.2019 року вбачається, що ринкова вартість телефону «Xiomi Redmi 4-X 2GB/16GB» IMEI 1) НОМЕР_4 , 2) НОМЕР_5 придбаного 15.12.2017 року в новому стані, на момент скоєння злочину знаходився в справному стані, без пошкоджень, колишній у використанні, без зарядного пристрою та гарнітури, на момент вчинення кримінального правопорушення становила 2144,70 коп. (т. 3 а.с. 44-48);

-з висновку експерта № 63/19 від 11.01.2019 року вбачається, що ринкова вартість телефону «Meizu M-3 note, Model L681HLE 32 GB, IMEI 1) НОМЕР_2 , 2) НОМЕР_3 , з панеллю білого кольору і задньою кришкою сірого кольору придбаного в магазині « Цитрус» 05.06.2017 року в новому стані, на момент вчинення кримінального правопорушення становила 2609,20 коп. (т. 3 а.с. 57-61);

-відповідно до акту обстеження умов проживання від 31.01.2019 року, складеного зав. сектору ССД по Індустріальному району ОСОБА_20 , спеціалістом ССД по Індустріальному району ОСОБА_21 та слідчим Індустріального ВП ГУНП у Харківській області ОСОБА_22 , вбачається, що проведено огляд житла на першому поверсі п`ятиповерхової будівлі у АДРЕСА_2 : в будинку готельного типу члени сім`ї займають кімнати АДРЕСА_3 та № 118. В квартирі готельного типу централізоване газопостачання та водозабезпечення в кімнатах достатньо меблів. Дитина має окреме місце, ліжко, місце для проведення навчальних занять. Наявні полки, проте відсутні книги (т. 3 а.с. 62).

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Досліджені і перевірені судом докази у справі, якими обґрунтовується винуватість ОСОБА_9 у вчиненому - є узгодженими, співпадають між собою та сумніву у своїй належності та допустимості у суду не викликають.
Відповідно до ст. 86 КПК України доказ є допустимим, якщо він отриманий в порядку, передбаченому цим Кодексом. Статтею 87 КПК України визначений вичерпний перелік підстав, за яких доказ може бути визнаний недопустимим. Достовірність та об`єктивність вищенаведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази. У відповідності до вимог ст.ст.85, 86 КПК України, суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_9 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень у судовому засіданні доведена повністю. Скоєні ОСОБА_9 кримінальні правопорушення-злочини суд кваліфікує: по епізоду від 27.11.2018 року за ч.2 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; по епізоду від 18.02.2019 року за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
При призначенні покарання Суд ураховує ступінь тяжкості скоєних злочинів дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 3,ч. 4 ст. 12 КК України обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості та тяжкий злочин.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення в неповнолітньому віці та те, щире каяття, сприяння у розкритті злочинів.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не установлено.

Вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Відповідно до ч.1 ст.105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. № 5 «Про практику застосування судами України законодавства про злочини неповнолітніх»: 16. Позбавлення волі на певний строк є найсуворішим покаранням, що може бути призначене особам, яким на момент вчинення злочину не виповнилося 18 років. Це покарання має застосовуватися до таких осіб тільки тоді, коли у суду є переконання, що застосування більш м`якого покарання не сприятиме виправленню засудженого. Висновок суду про необхідність застосування до неповнолітнього позбавлення волі, якщо санкцією статті, за якою він засуджується, передбачені й інші види покарань, повинен бути мотивованим у вироку.
Судам треба мати на увазі, що ст. 102 КК України встановлено ряд особливостей призначення неповнолітнім покарання у виді позбавлення волі. За вчинення вперше злочину невеликої тяжкості позбавлення волі до неповнолітнього не застосовується; за вчинений повторно злочин невеликої тяжкості таке покарання не може
перевищувати двох років; за злочин середньої тяжкості - чотирьох років; за тяжкий злочин - семи років; за особливо тяжкий - 10 років; за особливо тяжкий злочин, поєднаний з умисним позбавленням людини життя, - 15 років. При призначенні покарання неповнолітньому за сукупністю злочинів або вироків остаточне покарання у виді позбавлення волі не може перевищувати 15 років (ч.2 ст. 103 КК).
Відповідно до ст. 64 КК України довічне позбавлення волі до особи, котра вчинила злочин у віці до 18 років, не застосовується.

Суд, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості, обставини злочину, особу обвинуваченого, спрямованість поведінки вважає, що виправлення неповнолітнього ОСОБА_9 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України та в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України за правилами, визначеними ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів, суд призначає покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим . Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому є винятковими і знижують істотним чином міру тяжкості скоєних злочинів, зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, в тому застосовує до підсудного ст. 69 КК України - призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом. При цьому суд ураховує, що ОСОБА_9 вину у вчинених злочинах визнав та щиро розкаялася, приніс вибачанення, характеризуються задовільно, був учнем 9-А класу загальноосвітньої санаторної школи-інтернат І-ІІ ступенів для дітей з психоневрологічними захворюваннями, виховувався в неповній сім`ї тільки матірю і яка є особою з інвалідністю, зважаючи на наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, ураховуючи позицію сторони обвинувачення та захисту, які вважали можливим застосування ст. 69 КК України,- Суд вважає за можливе застосувати ст. 69 КК України та призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини КК України.
Також при призначенні остаточного покарання Суд ураховує, що вироком від 06 червня 2019 року Червонозаводського районного суду міста Харкова, справа № 646/7532/18 номер провадження 1-кп/646/323/2019, засуджений, а саме: ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання
- за ч. 3 ст. 185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.
Вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.01.2019, яким ОСОБА_9 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком один рік виконувати самостійно.
До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.
Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання.
Стягнути солідарно з ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1710 гривень, та моральної шкоди 1000 гривень.
У задоволенні цивільного позову ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 13769 гривень - відмовити. .
Враховуючи, що вирок по справі № 646/7532/18 номер провадження 1-кп/646/323/2019 (попередній вирок) набрав законної сили 17 жовтня 2019 року - суд, призначаючи покарання, керується і положенням ч. 4 ст. 70 КК України: за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочину, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що віннеповнолітній - має вік 16-ти років, є другою дитиною у родини, виховується матір`ю, не одружений, був учнем спеціалізованої школи-інтернату для дітей з психоневрологічними захворюваннями, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебував, за місцем попереднього навчання та за місцем мешкання характеризується задовільно. Суд проаналізував причини та умови, що сприяли скоєнню кримінальних правопорушень неповнолітнім: умови проживання, виховання в неповній сім`ї, вплив оточуючих обставин великі пропозиції за відсутністю матеріальної можливості у матері придбати мобільний телефон чи комп`ютер, недостатня увага з боку відповідних установ щодо належного виховання дітей які потребують особливого піклування та контролю за їх поведінкою.

Відповідно до Досудової доповіді, наданої Сектором ювенальної пробації м. Харкова філії Державної установи «Центр пробації в Харківській області, - орган пробацїї вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі, або обмеження волі, може становити небезпеку для суспільства. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_9 призначається покарання у виді позбавлення волі, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити йому запобіжний захід у вигляді тримання від вартою в умовах ДУ «ХСІ №27»

Строк покарання ОСОБА_9 слідобчислювати з 06 червня 2019 року часу фактичного затримання за вироком Червонозаводського районного суду міста Харкова від 06.06.2019 року, справа № 646/7532/18 номер провадження 1-кп/646/323/2019 (попередній вирок) (т 3 а.с 65-76.).

Вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.01.2019 року, як то визначено поперднім вироком Червонозаводського районного суду міста Харкова від 06.06.2019 року та набрав законної сили 17.10.2019 року, яким ОСОБА_9 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком один рік виконувати самостійно.

Цивільні позови не заявлено.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України, витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.
Відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України, залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Матеріали кримінального провадження не містять доказів щодо оплати судовому експерту за рахунок Державного бюджету України витрат по проведенню експертизи.
Отже, питання щодо стягнення з обвинуваченого судових витрат по проведенню експертизи судом не розглядається.
Підстави для застосування спеціальної конфіскації визначені ст. 96-1, ст. 96-2 КК України, відсутні.

Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:

за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі,

за ч.2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі,

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 3 (трьох) років 1 місяця позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, до призначеного покарання частково приєднати покарання, призначене за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.06.2019 року (справа № 646/7532/18 номер провадження 1-кп/646/323/2019-попередній вирок), та визначити остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяця позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_9 обчислювати з 06 червня 2019 року часу фактичного затримання за вироком Червонозаводського районного суду міста Харкова від 06.06.2019 року, справа № 646/7532/18 номер провадження 1-кп/646/323/2019 (попередній вирок). Вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.01.2019 року, як то визначено попереднім вироком Червонозаводського районного суду міста Харкова від 06.06.2019 року і набрав законної сили 17.10.2019 року, яким ОСОБА_9 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком один рік виконувати самостійно.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_9 ,до набрання цим вироком законної сили слід залишити у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор № 27».

Цивільні позови не заявлено.

Речові докази, які перебувають на відповідальному зберіганні у законних володільців - вважати повернутими їм - законним володільцям - власникам.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, обвинуваченим в той же строк, але з моменту вручення копії вироку. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору., направити потерпілим .

Суддя: ОСОБА_1