Справа № 509/5094/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року Овідіопольським райсудом Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 представник потерпілої та цивільної позивачки адвокат ОСОБА_5
в ході відкритого судового засідання в смт. Овідіополь Одеської області в рамках кримінального провадження № 0001308 від 27.06.2018 року
відносно обвинуваченого
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Сарата Одеської області, українця за національністю, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого
у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, та цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , Приватного Акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі страхова компанія) про стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд,

учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_3
потерпіла та цивільна позивачка ОСОБА_7 та її представник адвокат ОСОБА_5
обвинувачений та цивільний відповідач ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_4
цивільний відповідач ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування»,-
ВСТАНОВИВ:
27 червня 2018 року в 10 годин 25 хвилин, в світлий час доби, водій ОСОБА_6 , керуючи технічно-справним транспортним засобом марки «Ford Sierra» державний номерний знак НОМЕР_1 , (який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 виданого 18.04.2018 року зареєстрований на ім`я ОСОБА_8 ), рухався по автодорозі в напрямку від смт. Авангард до с. Сухий Лиман.

Під`їжджаючи до повороту в садовий кооператив «Тепличний» Овідіопольського району Одеської області, де попереду на його смузі руху зупинились автомобілі, після чого водій ОСОБА_6 , не витримав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух свого автомобіля та безпечно керувати ним, для уникнення зіткнення з автомобілем, що стояв на його смузі, перед зміною напрямку свого руху не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на праве узбіччя по напрямку свого руху, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , що стояла біля зупинки громадського транспорту «Тепличний».

Своїми діями водій ОСОБА_6 , порушив вимоги п. п. 1.5, 2.3 б), 10.1 та 12.1 «Правил дорожнього руху України», де відповідно вказано:

п.1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».;

п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася з вини водія ОСОБА_6 , який під час керування транспортним засобом, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, потерпілій ОСОБА_7 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді: а) відкритого осколкового перелому правого стегна в верхній третині згідно п. 2.1.3 «м» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Ford-Sierra» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_7 дотримуючись вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

У даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Ford-Sierra» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 вбачається порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, яке з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням подією цієї пригоди.

Противоправні дії обвинуваченого ОСОБА_6 органами досудового розслідування кваліфіковані по ст. ст. 286 ч.2 КК України :
Обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав та пояснив , що дійсно, 27 червня 2018 року в 10.25 годині він, керуючи транспортним засобом марки «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по автодорозі в напрямку смт. Авангард в сторону села Сухий Лиман Овідіопольського району Одеської області, здійснюючи маневр,допустив наїзд на пішохода, потерпілу ОСОБА_7 , яка стояла біля зупинки громадського транспорту «Тепличний», чим порушив правила дорожнього руху потерпіла, в свою чергу, отримала тяжкі тілесні пошкодження.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, відповідно до ст. 94 КПК України на підставі всебічного повного та неупередженого дослідження доказів по кримінальному провадженню, вина обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується наступними доказами, які суд відповідно до ст.ст. 85, 86 КПК України вважає належними та допустимими.
- показами потерпілої ОСОБА_7 , з яких видно , що дійсно, 27 червня 2018 року в 10.25 годині, вона стояла біля зупинки громадського транспорту «Тепличний», в той час ОСОБА_6 , будучи водієм транспортного засобу марки «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по автодорозі в напрямку смт. Авангард в сторону села Сухий Лиман, Овідіопольського району Одеської області, здійснюючи маневр допустив наїзд на неї як пішохода, чим обвинувачений ОСОБА_6 порушив правила дорожнього руху, а вона в свою чергу отримала тяжкі тілесні пошкодження.
- протоколом огляду місця події від 27.06.2018 року, з якого видно, що працівниками поліції в присутності понятих було оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди, вид та стан покриття, дорожню розмітку, дорожні знаки, огляд та технічний стан транспортного засобу на час ДТП, схемою планом до протоколу та фотознімками до нього;
- речовими доказами у вигляді транспортного засобу марки «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 .
- висновком судового експерта № 680-А від 13.08.2018 року, з якого видно, що технічний стан транспортного засобу д.н.з НОМЕР_1 знаходився в працездатному стані, дозволяв водію контролювати, змінювати напрямок та характер руху керованого ним автомобіля;
- висновком судового експерта № 1161-А від 25.10.2018 року, з якого видно, що обвинувачений (водій) ОСОБА_6 транспортного засобу д.н.з НОМЕР_1 у даній дорожній ситуації мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_7 , дотримуючись П.10.1 ПДР;
- висновком судового експерта № 2348 від 25.10.2018 року, з якого видно, що потерпілій ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: а) відкритого осколкового перелому правого стегна в верхній третині згідно п. 2.1.3 «м» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя;б) закритих переломів 4,51 -ї плеснових кісток правої кисті спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм, згідно п.2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості;в) рваної рани області лівої підколінної ямки спричинила розлад здоров`я строком понад 6-ть, але не більше як 21 день і за цим критерієм згідно п. 2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров я;

- показами свідка ОСОБА_9 , з яких видно, що вона під час лікування потерпілої частково сплачувала грошові кошти на придбання ліків для потерпілої ОСОБА_7 .
Таким чином, ОСОБА_6 порушив правила безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, а тому повинен нести кримінальну відповідальність за ст.286 ч.2 КК України.
В ході судового розгляду справи, відповідно до ст. 66 КК України були встановлені обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 - щире каяття.
В ході судового розгляду справи, відповідно до ст. 67 КК України, не були встановленні обставини, які обтяжують покарання.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , виходячи з вимог закону про достатність покарання для його виправлення та запобігання скоєнню ним нових злочинів, суд враховує відповідно до ст. 12 КК України ступень тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.
Відповідно до ст.ст. 50,65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує особу обвинуваченого, його сімейне та матеріальне становище, а також те, що з боку обвинуваченого, було здійснено щире каяття, останній активно сприяв розкриттю злочину, що суд розглядає, як обставини, які пом`якшують його покарання, думку потерпілої, з якої видно, що вона просить призначити сурове покарання.
При таких обставинах суд вважає можливим, призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді позбавлення волі, в межах санкції загальної частини Кримінального Кодексу.
Обвинувачений ОСОБА_6 керував транспортним засобом будучи водієм та маючи посвідчення водія, обвинувачений має можливість працевлаштуватись та мати постійний дохід від роботи в якості водія. З урахуванням особи обвинуваченого, його сімейного становища, суд приходить до висновку, що підстав для позбавлення права керування транспортними засобами не має.
В ході судового розгляду потерпілою ОСОБА_7 був поданий цивільний позов до страхової компанії про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 186 246.05 грн. Цивільний відповідач - страхова компанія, в цій частині позовом не визнала.
З матеріалів справи видно, що дійсно, транспортний засіб марки «Форд» д.р.н НОМЕР_1 був належним чином застрахований в страховій компанії, що підтверджується полісом від 28.12.2017 року. Страхова компанія, відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), приймають рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у його виплаті, протягом 90 днів з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування від потерпілої особи, в даному разі від цивільної позивачки ОСОБА_7 . При цьому відповідно до ст. 36 п.2 Закону, якщо ДПТ розглядається в цивільній або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховій компанії стало відомо про набрання рішення (вироку) законної сили.
Відповідно до ст. 128 ч.5 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст. 2 ч.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
З матеріалів справи та цивільного позову видно, що потерпіла ОСОБА_7 до страхової компанії не зверталась, належних та допустимих доказів такого звернення цивільна позивачка суду не надала. Страхова компанія відмову у виплаті страхового відшкодування цивільної позивачки не надала, тобто фактично не відмовила у виплаті.
Таким чином суд приходить до висновку, що між цивільної позивачкою та страховою компанією відсутній предмет спору.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Прийняття рішення без попереднього звернення цивільної позивачки до страхової компанії та (або) відмови у виплаті страхового відшкодування, тягне за собою сплату виконавчого збору та додаткові витрати в рамках виконавчого провадження, що порушує права та інтереси страхової компанії щодо врегулювання спору поза судовим шляхом. Виходячи з вищевказаного суд приходить до висновку, що подання позову в цій частині з боку цивільної позивачки є передчасним, а сам позов в частині стягнення страхового відшкодування підлягає закриттю.
При цьому, суд, вважає необхідним роз`яснити цивільній позивачці, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Цивільна позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з цивільного відповідача ОСОБА_6 моральної шкоди в розмірі 250 000 грн. Цивільний відповідач ОСОБА_6 в цій частині позов визнав частково.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Під час судового розгляду справи суд прийшов до висновку, що з боку цивільного відповідача ОСОБА_6 було порушення правил дорожнього руху та вина у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, доведена та підтверджується сукупністю зібраних по справі доказами.

Внаслідок завданої шкоди здоров`ю цивільної позивачці, остання проходила тривалий час лікування в медичних установах, зазнала страху за своє життя, у зв`язку з отриманням шкоди здоров`ю був змінений спосіб її життя, було витрачено багато часу на лікування, та і подальшу реабілітацію, були заподіяні сильні душевні страждання, які були перенесені цивільною позивачкою безпосередньо після завдання шкоди її здоров`ю, та при подальшій тривалій медичній реабілітації. Дані обставини свідчать про те, що позивачці були завдані фізичний біль та страждання, а тому, з урахуванням матеріального та сімейного становища цивільного відповідача та цивільної позивачки, відповідно до ст.ст. 23,1167 ЦК України суд вважає можливим стягнути з цивільного відповідача ОСОБА_6 на користь цивільної позивачки ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Відповідно до ст. 100 КПК України, речовий доказ у вигляді транспортного засобу марки «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 , необхідно повернути обвинуваченому ОСОБА_6 .
Під час досудового розслідування, відповідно до ухвали слідчого судді Овідіопольського райсуду Одеської області від 02.07.2018 року на транспортний засіб марки «Форд» д.р.н. НОМЕР_1 був накладений арешт. У зв`язку з тим, що підстави для забезпечення кримінального провадження відпали, суд вважає можливим скасувати заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту.
Відповідно до ст. 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в розмірі 3003 грн. (1287.00+1716=3003).
Відповідно до ст.ст. 118,124 КПК України з цивільного відповідача ОСОБА_6 на користь цивільної позивачки підлягають стягненню процесуальні витрати у вигляді правової допомоги в розмірі 5000 грн.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, з яких видно, що потерпіла фактично звернулась з клопотанням про обрання міри запобіжного заходу, суд вважає необхідним обрати обвинуваченому міру запобіжного заходу тримання під вартою, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 331 ч.1 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_6 в порядку ст.ст. 207,208 КПК України не затримувався.

ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 винен у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.2 КК України.

Обвинувачений не має постійного місця роботи, з урахуванням його особи, з якої видно, що у обвинуваченого відсутні соціальні зв`язки у суспільстві, обвинувачений у добровільному порядку шкоду потерпілої не відшкодував, суд вважає, що обвинувачений може не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки та може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Викладені обставини, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може порушити покладені на нього Законом процесуальні обов`язки.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на неї процесуальних обов`язків, зокрема не переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Керуючись ст.ст. 368-370, 373,374,376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3(три) роки 2 місяці без позбавлення права керування транспортними засобами.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеська установа виконання покарань №21». Взяти обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою в залі судового засідання. Міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою діє до набрання вироку чинності.

Речові докази у вигляді транспортного засобу марки «Форд» д.р.н. НОМЕР_1 , вважати повернутим ОСОБА_6 .
Ухвалу слідчого судді Овідіопольського райсуду Одеської області від 02.07.2018 року про накладення арешту на транспортний засіб марки «Форд» д.р.н. НОМЕР_1 скасувати.
Позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.
Позов ОСОБА_7 до Приватного Акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення страхового відшкодування закрити.
Роз`яснити цивільній позивачці ОСОБА_7 , що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 процесуальні витрати у вигляді правової допомоги, в розмірі 5 000 грн.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів, в розмірі 3003 грн.
Початок строку відбування покарання рахувати з дня проголошення вироку.

Вирок може оскаржений до палати по кримінальним справам Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити учасникам судового провадження зміст вироку, порядок та строк його оскарження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1