Справа № 182/2252/19
Номер провадження 1-кп/184/147/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за № 0000487 від 18.02.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, на утримані неповнолітніх дітей та інших осіб не має, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 02.11.2005 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання умовно-достроково на 1 рік;
- 01.02.2007 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбутий строк покарання - 2 роки 10 місяців до вироку суду від 02.11.2005 року, остаточно засуджено до 4 років 10 днів позбавлення волі;
- 19.10.2007 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст. 70 КК України частково приєднано не відбутий строк покарання - 1 місяць до вироку суду від 01.02.2007 року та остаточно засуджено до 4 років 1 місяця позбавлення волі, 20.10.2009 року звільнений з Жовтоводської виправної колонії умовно-достроково, невідбутий строк - 1 рік 1 місяць 19 днів;
- 28.05.2010 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України-частково приєднано не відбутий строк покарання 1 місяць до вироку суду від 19.10.2007 року та остаточно засуджено до 3 років 1 місяця позбавлення волі, 15.04.2013 року звільнений з Солонянської виправної колонії Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання;
- 24.06.2016 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік.
у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 190 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ :

17.02.2019 року приблизно о 10 годині ОСОБА_3 знаходився у приміщенні кафе «Оболонь», яке розташоване за адресою - Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Соборна, буд. №2, де зустрів раніше знайомого йому ОСОБА_6 . Підійшовши до останнього, ОСОБА_3 побачив у нього мобільний телефон «Huawei Honor 8 Lite». В цей час у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , перебуваючи за вищевказаною адресою та в той самий час, під приводом здійснення телефонного дзвінка, зловживаючи довірою потерпілого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання матеріальних збитків потерпілому, тобто діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, попросив у потерпілого ОСОБА_6 належний останньому мобільний телефон марки «Huawei Honor 8 Lite», ІМЕІ1 - НОМЕР_1 , ІМЕІ2 - НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №100 від 19.03.2019 року становить 3037,80 гривень, не маючи наміру його повертати, та скориставшись тим, що потерпілий не бачить його протиправних дій та таємно від потерпілого зник із місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, яким розпорядився на власний розсуд. Даними умисними діями ОСОБА_3 завдав матеріальний збиток ОСОБА_6 на загальну суму 3037,80 грн.

Крім того, ОСОБА_3 24.02.2019 року приблизно о 16.00 годині разом з потерпілим ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та на плечах якого висів рюкзак, проходили повз майданчик біля будинку АДРЕСА_3 , де потерпілий ОСОБА_7 , не втримавшись на ногах, впав на землю, та в цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , перебуваючи в тому самому місці та в той же час, скориставшись несвідомим станом потерпілого, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння матеріальних збитків потерпілому та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів таємно викрав рюкзак потерпілого, знявши його з пліч, в якому знаходились особисті речі потерпілого, а саме: мобільний телефон «LG», вартість якого згідно судово-товарознавчої експертизи № 95 від 15.03.2019 року встановити не вдалося у зв`язку з невідомою моделлю телефону, мобільний телефон «Nokia 225», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №95 від 15.03.2019 року становить 650 гривень, мобільний телефон «Nomi І 184», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №95 становить 202,50 гривень, мобільний телефон «Samsung 1080», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №95 становить 200 гривень, а також 16 батарей для мобільних телефонів, корпус для мобільного телефону «Нокіа 311», батареї для мобільних телефонів у кількості 49 штук, зарядні пристрої для мобільних телефонів у кількості 18 штук, блоки постачання для мобільних телефонів у кількості 5 штук без кабелів, флеш накопичувачі у кількості 8 штук, кабель під прикурювання для автомобіля, шнур для автомобіля AUX, кабелі-провідники для мобільних телефонів у кількості 16 штук, навушники у кількості 9 штук, батареї для мобільних телефонів у кількості 23 штуки (дані речі матеріальності цінності для потерпілого не становлять). З місця скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_3 зник, із викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Даними умисними діями ОСОБА_3 завдав матеріальний збиток ОСОБА_7 на загальну суму 1052,50 грн.

Крім того, ОСОБА_3 28.02.2019 року в період часу з 08:20 до 08.35 години ранку разом з раніше відомою йому ОСОБА_8 , на лівій руці якої знаходився золотий браслет, перебували біля під`їзду №3 будинку АДРЕСА_4 , зайшовши у який у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілої.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , перебуваючи у під`їзді АДРЕСА_5 , в період часу з 08.20 по 08.35 годину ранку цього ж дня (більш точний час встановити не вдалось за можливе) підійшов спереду до ОСОБА_8 , та діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання тілесних ушкоджень та матеріальної шкоди потерпілій та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, здійснив напад на потерпілу ОСОБА_8 з метою заволодіння належним їй золотим браслетом, застосовуючи насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, а саме схопив її обома руками за одяг та штовхнув до вхідних дверей під`їзду, у результаті чого потерпіла вдарилася потиличною частиною голови об вхідні двері під`їзду, чим спричинив останній фізичний біль. У результаті поштовху потерпіла почала втрачати рівновагу та опустилася на землю у положенні сидячи, та у цей момент, не зупинившись на досягнутому з метою запобігання опору зі сторони потерпілої, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, наніс потерпілій один удар правою рукою у ліву скроню та в область лівого ока, та одразу наніс повторний один удар правою рукою в область носа потерпілої, та один удар лівою рукою в область живота потерпілої, чим заподіяв потерпілій тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому кісток носу, гематоми лівої скроневої області, гематоми потиличної області, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після чого, ОСОБА_3 , доводячи свій злочинний намір, спрямований на напад з метою заволодіння майном потерпілої до кінця, передбачаючи спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, усвідомлюючи, що його дії є відкриті для потерпілої, ОСОБА_3 своєю рукою шляхом ривку зірвав з руки останньої золотий браслет плетіння «Бісмарк» 585 проби, вагою 3 гр. Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №88 від 14.03.2019 року вартість 1 грама золота 585 проби, станом на 28.02.2019 року становить 875 гривень, а тому ОСОБА_3 спричинив матеріальну шкоду потерпілій на загальну суму 2625 гривень. З місця злочину з викраденим майном ОСОБА_3 втік, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Під час судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень визнав повністю та надав показання, що дійсно, у січні 2019 року (точного часу та дати не пам`ятає) він перебував у кафе в м. Нікополь, назву та точну адресу якого не пам`ятає, де зустрів раніше знайомого йому ОСОБА_6 , у якого побачив сенсорний мобільний телефон «Huawei», яким вирішив заволодіти. З цією метою він попросив у потерпілого ОСОБА_6 зазначений телефон під приводом необхідності зробити телефонний дзвінок. Потерпілий добровільно надав йому телефон. В подальшому, скориставшись тим, що потерпілий розраховується на барі і не дивився на нього, він ( ОСОБА_3 ), переконавшись, що його дії ніхто не помічає, вийшов з телефоном з кафе, в подальшому розпорядився майном на власний розсуд продав.

Крім того, ОСОБА_3 у денний період часу у лютому 2019 р. (точного часу та дати не пам`ятає) йшов по вул. Дружби в м. Нікополі, та побачив раніше йому відомого ОСОБА_7 , який перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. Побачивши, що потерпілий, не втримавшись на ногах, приліг на землю біля бровки та заснув, та переконавшись, що останній не бачить його дій, він ( ОСОБА_3 ) зняв з потерпілого рюкзак і з місця події зник. Пізніше він виявив у рюкзаку чотири мобільних телефони, кабель та інші технічні засоби, найменування та кількість яких він не пам`ятає. Вказаним майном він розпорядився на власний розсуд частину продав, а частину було повернуто потерпілому.

Крім того, ОСОБА_3 у ранковий час у березні 2019 р. (точного часу та дати не пам`ятає) перебував з раніше знайомою йому ОСОБА_8 біля будинку в районі площі у м. Нікополі (точну адресу не пам`ятає), де у нього виник злочинний намір заволодіти золотим браслетом потерпілої. З цією метою він спровокував сварку з потерпілою, яка стояла у дверному отворі під`їзду, та наніс останній декілька ударів правою рукою в обличчя, він чого потерпіла впала всередину під`їзду. Після цього, він підійшов до потерпілої та зірвав браслет з її руки. З місця злочину з викраденим майном ОСОБА_3 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд продав.

У вчиненому щиро розкаюється.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, судом з`ясовано добровільність позиції обвинуваченого у визнанні вказаних обставин, а відтак у суду відсутні будь-які сумніви з цього приводу, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився допитом обвинуваченого, та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визначивши відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно з ч. 5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, доходить висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» доведена повністю:

- у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 190 КК України;

- у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України;

- у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій) та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 187 КК України.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України: за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України є злочинами середньої тяжкості, за ч. 1 ст. 187 КК України тяжким злочином; наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих обставин; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше судимий, має не зняту та не погашену судимість, офіційно не працює, одружений, неповнолітніх дітей та інших осіб на утриманні не має, по місцю проживання характеризується незадовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі № 1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Приймаючи до уваги принципи справедливості, домірності та індивідуалізації покарання, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу винуватого, встановленні обставини справи, а саме: визнання вини та часткове відшкодування завданого збитку, значний проміжок часу між попереднім вироком та часом вчинення протиправних дій за цим вироком, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 190 КК України з застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, що буде достатнім для виправлення винної особи, попередження нових злочинів і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, настання позитивних змін в його особистості та попередження нових злочинів.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

Цивільні позови не заявлені.
Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 КПК України вважає, що витрати на залучення експерта, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Питання про речові докази, суд вирішує виходячи з положень ст.100 КПК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 12.07.2019 року. Підстав для його зміни або скасування суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 190 КК України - у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки,

- за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки,

- за ч. 1 ст. 187 КК України - у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме з 27.03.2019 року.

Речові докази: рюкзак чоловічий сірого кольору у якому знаходиться 16 батарей для мобільних телефонів, корпус для мобільного телефону «Нокіа 311», чорного кольору, батареї для мобільних телефонів у кількості 49 штук, зарядні пристрої для мобільних телефонів у кількості 18 штук, блоки постачання для мобільних телефонів у кількості 5 штук без кабелів, флеш накопичувачі у кількості 8 одиниць, кабель під прикурювач для автомобіля чорного кольору, шнур для автомобіля AUX чорного кольору, кабелі-провідники для мобільних телефонів без назви у кількості 16 одиниць, навушники у кількості 9 одиниць фірми «Самсунг», батареї для мобільних телефонів у кількості 23 одиниці передані під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_7 , після набрання вироком законної сили залишити потерпілому ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 630 (шістсот тридцять) грн. 00 коп.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , застосований у виді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1