Справа № 362/5561/18
Провадження № 1-кп/362/160/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2019 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарi ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області кримінальне провадження № 120 181 101 400 015 68 від 12.08.2018 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Васильків Київської області, українця, громадянина України, із середньою освіту, не працевлаштованого, одруженого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 26.07.2001 року вироком Фастівського районним судом Київської області за ч.ч. 2, 3 ст. 140 КК України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, із застосуванням ст. 46-1 КК України виконання вироку відстрочено на 1 рік 6 місяців, штраф 300 гривень;

- 25.07.2002 року вироком Васильківського районного суду Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк встановлено тривалістю в 2 роки;

- 12.05.2004 року вироком Васильківського міського суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 день, звільненого умовно-достроково 15.11.2006 року на підставі постанови Богунського районного суду міста Житомира від 15.11.2006 року із застосуванням ст. 81 КК України на невідбутий строк покарання 1 рік 3 місяці 13 днів;

- 24.12.2007 року вироком Васильківського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк встановлено тривалістю в 2 роки;

- 28.05.2008 року вироком Васильківського міського суду Київської області за ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 7 місяців, який було переглянуто та постановою Ірпінського міського суду Київської області від 16.11.2010 року відповідно до ст.ст. 72, 82 КК України невідбуте покарання замінено на обмеження волі, звільненого умовно-достроково 09.02.2011 року на підставі постанови Ірпінського міського суду Київської області від 01.02.2011 року із застосуванням ст. 81 КК України на невідбутий строк покарання 10 місяців;

- 03.12.2013 року вироком Краснолиманського міського суду Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк встановлено тривалістю в 2 роки 6 місяців, який було частково скасовано вироком Апеляційного суду Донецької області від 07.02.2014 року та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

- 12.03.2014 року вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- 21.11.2014 року вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

- 16.11.2015 року вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області за ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- ухвала Березанського міського суду Київської області від 26.04.2016 року відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування попереднє ув`язнення з 24 січня по 17 грудня 2015 року день за два, звільнено умовно-достроково 02.11.2017 року на підставі постанови Березанського міського суду Київської області від 25.10.2017 року із застосуванням ст. 81 КК України на невідбутий строк покарання 1 рік 4 місяці 6 днів;

- 24.10.2018 року вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , маючи судимості за вчинення злочинів проти власності, які в установленому законом порядку непогашені та не зняті, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і повторно вчинив новий корисливий злочин за наступних обставин.

11 серпня 2018 року о 12 годині 24 хвилини ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні магазину «Автозапчастини», розташованого за адресою: Київська обл., Васильківський р-н., смт. Калинівка, вул. Центральна, буд. 35, керуючись своїм злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав дві нові автомобільні шини марки «ROSAVA» БЦ-10 R-13 155/70 вартістю 1 177 гривень 50 копійок, що належать ФОП ОСОБА_5 , після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, звернувши його на свою користь і розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

За згодою всіх учасників судового провадження, у відповідності з нормою ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 , свою винність визнав повністю і по суті пред`явленого обвинувачення пояснив, що в обвинувальному акті все зазначено правильно і відповідає дійсності. Так, він, дійсно, у день, час, та, за обставин, вказаних в обвинуваченні викрав чуже майно.

Потерпілий надав суду заяву якій просив розглянути справу у його відсутності.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд приходить до висновку, що винність обвинуваченого у вчиненому знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні його власними показаннями, які не суперечать обставинам викладеним в обвинувальному акті.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обговорюючи питання про вид і розмір покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обвинувачений зареєстрований і постійно проживає у місті Василькові Київської області, де має посередню характеристику, одружений, має на утриманні сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності.

Обставин, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України немає.

Також, враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження є дані про те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за умисні злочини (стаття 309 КК України), судимість за які, на момент вчинення ним нових злочинів була непогашена і не знята, суд, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, визнає обставиною, яка обтяжує покарання, рецидив злочинів.

Відповідно до роз`яснень, даних в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, коли після винесення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще у скоєнні іншого злочину, який вчинено до винесення першого вироку, покарання призначається із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів.

Оскільки злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , було скоєно 11 серпня 2018 року, тобто до винесення щодо нього вироку суду від 24 жовтня 2018 року, при обранні міри покарання, необхідно застосовувати вимоги ч. 4 ст. 70 КК України і призначити покарання за сукупністю злочинів, частково приєднавши до покарання невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

З урахуванням усіх фактичних обставин у справі, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, відсутності обставин, які пом`якшують покарання, наявності обставини, яка обтяжує покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції частини статті КК України, яка передбачає покарання за даний злочин, застосовуючи положення ч. 4 ст. 70 КК України, частково приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду у вигляді позбавлення волі, як достатнє для виправлення засудженого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення, передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Підстави для застосування ст. ст. 69, 69-1 КК України відсутні.

При цьому, суд вважає, що підстав для застосування ст. 75 КК України немає, оскільки ОСОБА_4 , який неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, маючи у встановленому законом порядку непогашені та не зняті судимості, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і повторно вчинив новий корисливий злочин, у зв`язку з чим, на думку суду, беручи до уваги усі фактичні обставини справи та особу винного, виправлення засудженого без відбування покарання неможливе.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 369 371, 373, 374 КПК України,

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2018 року та визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з 24 жовтня 2018 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий