ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Провадження 1-кс/201/5965/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2019 року місто Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна, у кримінальному провадженні №0002506 від 08.10.2019 року, за ознаками складу злочину передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням погодженим з прокурором про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий посилався на те, що 08.10.2019 до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 03.07.2019 та 10.09.2019 невстановлена особа, у невстановлений час, шахрайським шляхом заволоділа нерухомим майном заявниці.

У своїй заяві ОСОБА_5 повідомляє про те, що починаючи з 27.10.2018 по теперішній час вона фактично знаходиться за межами України, а саме на території Російської Федерації. Проте 11.09.2019 нею було виявлено, що на веб-сторінці інтернет-магазину «OLX» (веб-адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 було розміщено оголошення № НОМЕР_1 (веб-адреса: ІНФОРМАЦІЯ_3 ) із повідомленням про продаж об`єкту нерухомого майна, а саме квартири яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , фактичним власником якої є безпосередньо вона та її онук ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та в якій

ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 фактично зареєстровані і наміру продавати яку вона не мала та не має.

Також потерпіла повідомляє, що її онук ОСОБА_6 перебуває на психіатричному обліку у КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР і станом на теперішній час його місцезнаходження не відомо, а всі оригінали документів на вищезазначену квартиру перебувають у неї в Російській Федерації під її контролем.

Додатково потерпіла ОСОБА_5 просить накласти арешт на вищевказану квартиру з метою унеможливити будь-які шахрайські дії по відчуженню її нерухомого майна.

В ході проведення досудового розслідування та дослідження актуальних даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що 03.07.2019 та 10.09.2019 невстановлена особа, шахрайським шляхом, здійснила перереєстрацію 1/3 частини квартири яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на невстановлених слідством осіб в тому числі отримавши доступ до приміщення вказаної квартири.

З урахуванням всіх наведених обставин, з метою збереження доказів та необхідності проведення необхідних слідчих дій в тому числі з метою встановлення об`єктивної істини по справі та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності у органу досудового розслідування виникає необхідність у накладення арешту на вищевказану квартиру.

На підставі викладеного слідчий просив для повного, всебічного та об`єктивного розслідування обставин кримінального провадження, а також з метою забезпечення збереження речового доказу по даному кримінальному провадженню, який виступає предметом вчинення кримінального правопорушення, накласти арешт на зазначене в клопотанні майно.

Слідчий клопотання підтримав, на його задоволенні наполягав. Крім того, просив розглянути клопотання без його особистої участі.

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Як убачається із п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження для досягнення його дієвості є арешт майна.

Дослідивши матеріли клопотання та надані суду матеріали кримінального провадження, суд вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки дані, викладені у матеріалах кримінального провадження дають підстави для висновку, що з метою забезпечення кримінального провадження, виконання завдань та вимог кримінального провадження, попередження подальших злочинних дій невстановлених осіб, у тому числі вчиненню нових злочинів, пов`язаних з оформленням, переоформленням права власності на вищевказане майно або його умисне знищення чи пошкодження, накладання арешту на зазначене майно є необхідним.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 168-169, 170-173 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Заборонити відчуження, розпорядження, а також користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Строк оскарження ухвали п`ять днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1