Ухвала
Іменем України

04 грудня 2019 р.

м. Київ
Справа № 111/2166/13-к
Провадження № 51-3877 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим від 22 липня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 10 жовтня 2013 року,
встановив:
Вироком Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим від 22 липня 2013 року ОСОБА_4 засуджено за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років з конфіскацією всього майна, що перебуває у його власності; за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців з конфіскацією всього майна, що перебуває у його власності; за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією всього майна, що перебуває у його власності.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , судові рішення щодо яких не оскаржується.

Вирішено питання щодо цивільного позову та процесуальних витрат у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 10 жовтня 2013 року зазначений вирок місцевого суду залишено без зміни.
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд вказаних судових рішень в касаційному порядку. Також, ОСОБА_4 до скарги долучає заяву про поновлення строку на оскарження цих рішень.

Перевіривши касаційну скаргу із заявою, долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження необхідно відмовити, а касаційну скаргу повернути засудженому виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК Україникасаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Згідно інформації наданої ДУ «Північна виправна колонія (№90)» засуджений ОСОБА_4 копію ухвали апеляційного суду від 10 жовтня 2013 року отримав 29 жовтня 2013 року. Таким чином, останнім днем коли засуджений міг звернутись до касаційного суду з касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 10 жовтня 2013 року є 30 січня 2014 року. Однак, ОСОБА_4 подав касаційну скаргу 14 листопада 2019 року, тобто після закінчення трьохмісячного строку на касаційне оскарження більш, ніж на 5 років.

Частиною 1 ст. 117 КПКУкраїни передбачено, що строк виконання процесуальних дій повинен бути поновлений судом, якщо буде визнано поважність причин його пропуску.

Правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. При цьому це правило надає сторонам

кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити стверджувану правову позицію.

Отже, виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Проте, подана заява ОСОБА_4 про поновлення касаційного строку не містить належних обгрунтувань для цього. Зокрема, посилання засудженого на те, що він не мав можливості вчасно звернутися до суду з касаційною скаргою у межах строку на касаційне оскарження тому, що на сході України почались військові дії, а також у зв`язку з окупацією АР Крим не можна визнати прийнятними, оскільки ОСОБА_4 на території АР Крим у період окупації взагалі не перебував, тому що з 19 листопада 2013 року вже відбував покарання у ДУ «Арбузинська виправна колонія» Миколаївської області.

Будь-яких інших аргументів на підтвердження поважності причин, які би слугували підставою для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження понад 5 років, у заяві не наведено.

Таким чином, Судом не встановлено поважних причин для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень щодо ОСОБА_4 , а тому в задоволенні даного клопотання засудженого слід відмовити.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПКУкраїни касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Враховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429, 441 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим від 22 липня 2013 року та ухвали Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 10 жовтня 2013 року.
Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3