Справа № 357/3434/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2019 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області:

у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 міста Біла Церква Київської області, кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

потерпілий: ОСОБА_5 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:
Судом визнано доведеним, що 13.11.2017 приблизно о 19.00 год. ОСОБА_3 з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, за допомогою ключів, які попереднє викрав у ОСОБА_6 , шляхом відкриття дверей проник до гаражного боксу № НОМЕР_1 , що розташований в гаражному кооперативі «Лада», по вул. Молодіжна, 19А в м. Біла Церква, Київської області, який належить ОСОБА_7 , звідки шляхом вільного доступу викрав належне потерпілому майно, а саме набір торцевих (гайкових) голівок марки «Sigma», 672, біти розміром ?, ? дюйми, 72 одиниці, вартістю 783 гривні 66 копійок, полірувальну машину моделі «Storm» WT-1800, 230В, 50Гц, 1400 Вт, з діаметром диска 180мм., вартістю 1153 гривні 12 копійок та стенд ультразвукової очистки форсунок моделі «Djinn» v6.10 188, вартістю 8806 гривень 96 копійок.

Після чого ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 10743,74 грн. (десять тисяч сімсот сорок три гривні 74 копійки.)

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадання чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зазначивши час, місце, спосіб і мету його вчинення. Зокрема він пояснив, що 13.11.2017 приблизно о 19.00 год він скориставшись ключами, які перебували у його батька ОСОБА_6 , від гаражного боксу № НОМЕР_1 , який розташований в гаражному кооперативі «Лада» по вул. Молодіжної, 19 А м. Біла Церква, Київської області, який належав ОСОБА_7 розуміючи, що в зазначеному гаражі нікого немає, ключами відкрив замок гаражу, звідки викрав майно останнього, а саме набір торцевих (гайкових) голівок, біти 72 одиниці, полірувальну машину та стенд ультразвукової очистки форсунок, якими в подальшому ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд. В скоєному розкаюється, просив суворо не карати, підкреслив, що матеріальну шкоду потерпілому відшкодував у повному обсязі.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цього злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумніві суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні також не оспорював фактичні обставини справи, змінену кваліфікацію кримінального правопорушення просив суворо не карати обвинуваченого до останнього матеріальних та моральних претензій не має, наслідки від злочину йому відшкодовані обвинуваченим в добровільному порядку, цивільний позов не завлений.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального провадження, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22.03.2018 у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд уважає, установленими усі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадання чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він не судимий, на обліку лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, також не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних солдатів і сержантів при Білоцерківському ОМВК, офіційно не працевлаштований, одружений, не має утриманців, а також має постійне місце проживання та реєстрації, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає допустимі соціальні зв`язки; враховуючи позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; позицію потерпілого; відношення обвинуваченого до вчиненого, який під час судового засідання неодноразово просив пробачення у потерпілого, щиро каявся, останній висловив в судовому засіданні, стосовно того, що більш у майбутньому, злочини вчинять не буде, зробив висновки належні, став на шлях виправлення, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 185 КК України, у виді позбавлення волі, однак з урахуванням вищевикладених обставин, позиції потерпілого, який просив суворо не карати обвинуваченого та обрати вид покарання не пов`язаний з позбавленням волі, суд приходить до висновку про можливість перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим вважає за необхідне застосувати до нього ст. 75 КК України.

Таким чином, суд вважає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України дане покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід ОСОБА_3 під час досудового слідства не обирався.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Долю речових доказів, суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у справі відсутній.

Керуючись статтями 368, 371, ч.2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на один рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази по справі, а саме: контейнер чорного кольору, в якому знаходились набір торцевих (гайкових) голівок марки «Sigma», НОМЕР_2 , біти розміром ?, ? дюйми, 72 одиниці, полірувальну машину моделі «Storm» WT-1800, 230В, 50Гц, 1400 Вт, з діаметром диска 180мм. та стенд ультразвукової очистки форсунок моделі «Djinn» v6.10 188, передані потерпілому ОСОБА_7 на зберігання, залишити у останнього, як у власника майна.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1