ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3313/19 Справа № 215/1602/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2019 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22 грудня 2019 року включно щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю учасників судового розгляду:
прокурорів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинуваченого: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_9 в режимі відеоконференції

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову ухвалу, якою змінити міру запобіжну заходу відносно нього з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

В обґрунтування апеляційних вимог, вказує, що йому не була вручена копія клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою. Зазначає, що суддя, встановивши, що він не володіє українською мовою, необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про залучення перекладача.

Ризики, передбачені ст.177 КПК України, наведені у клопотанні прокурора, необґрунтовані. Суд, розглядаючи клопотання прокурора, не врахував відсутність у матеріалах справи доказів у скоєнні ним кримінального правопорушення, наявності у нього на утриманні членів родини. Вказує, що, зважаючи на стан здоров`я, позбавлений можливості офіційно працевлаштуватися та вимушений підробляти неофіційно, що і дозволяє утримувати його дружину та сина. Також, суд не врахував відсутності у нього судимостей та того, що він на обліку у нарколога не перебуває.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2019 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 до 22 грудня 2019 року включно.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд зазначив, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини, може переховуватись від суду, хоча в силу ст. 89 КК не судимий, але притягається до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин, не працевлаштований, постійного доходу не має.
На даний час обставини по справі не змінилися, ризики, передбачені п.1-5 ч.1 ст. 177 КПК України, не відпали, обвинувачений може переховуватись від суду, продовжити злочинну діяльність, перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема, впливати на свідків, що підтверджується постановою слідчого про застосування заходів безпеки, а менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного та захисника, які просили задовольнити апеляційні вимоги, думку прокурорів, які просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з вимогами ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як вбачається із матеріалів справи питання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою було вирішено на стадії судового розгляду. Обґрунтованість обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.
З урахуванням зазначеного, доводи апеляції обвинуваченого про необґрунтованість висунутого йому обвинувачення, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції ретельно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

При цьому, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції відповідно до ст.178 КПК України, врахував дані про особу обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, тому, усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини, наявний ризик, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, ОСОБА_6 в силу ст. 89 КК не судимий, але притягається до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин, не працевлаштований, постійного доходу не має, а тому може вчиняти інші правопорушення, у зв`язку з чим, продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставами для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що суд, встановивши, що він не володіє українською мовою, не призначив перекладача, колегія суддів вважає надуманими, оскільки у судовому засіданні апеляційного суду було встановлено, що ОСОБА_6 з народження, тобто з 1981 року проживає в Україні, на запитання судді доповідача відповів, що розуміє українську мову та клопотання про залучення перекладача не заявляє, оскільки розуміє українську мову та в судовому засіданні апеляційної інстанції відповідає українською мовою та в апеляційній скарзі висловлювався саме українською мовою, що свідчить про володіння обвинуваченим українською мовою.

Посилання в апеляції ОСОБА_6 про те, що він має на утриманні членів родини, самі по собі не можуть слугувати підтвердженням її належної процесуальної поведінки та відсутності ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Всі викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи були об`єктом дослідження судом при продовженні строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 і їм надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданих апеляційних скарг, не встановлено.

При апеляційному розгляді прокурором ОСОБА_8 були наведені ризики крім зазначених в ухвалі суду, а саме: свідки по справі заявили про здійснення на них впливу зі сторони обвинуваченого, тоді як потерпіла заявила у суді при допиті, що побоюється за своє життя надаючи покази. Вказані обставини, хоча не були предметом дослідження у суді першої інстанції, однак при апеляційному розгляді не можуть не бути взяті до уваги, а тому колегія суддів вважає можливим врахувати ці доводи прокурора при ухвалені рішення апеляційного суду.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України при ухвалені рішення суду першої інстанції, Не встановлено також порушень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , які б були підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2019 року про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 22 грудня 2019 року включно щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 2 ст.121 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

_______________ _____________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4