КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги представника ТОВ «Компанія Екоінвест» - адвоката ОСОБА_7 , представника «ТОРГ МОНОЛІТ ГРУП» - адвоката ОСОБА_6 , представника «УКР АРТ ФІНАНС» - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 18 квітня 2019 року у кримінальному провадженні № 0001639, -

ВСТАНОВИЛА:
Зазначеною ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення департаменту нагляду за додержанням законів органами фіксальної служби Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та накладено арешт на активи суми ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ у Державній фіксальній службі України, за адресою: м. Київ, вул. Львівська площа 8 ряду товариств в тому числі ТОВ «Компанія Екоінвест», «ТОРГ МОНОЛІТ ГРУП», «УКР АРТ ФІНАНС» у кримінальному провадженні № 0001639 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст. 364-1, ч.3 ст.212 КК України.
В ухвалі слідчий суддя вказав, що клопотання прокурора містить достатньо правових підстав для його задоволення у відповідності до вимог п.1, ч.2, ч.3, ст.170 КПК України, оскільки вказане майно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді була оскаржена представником ТОВ «Компанія Екоінвест» -адвокатом ОСОБА_7 , який до початку апеляційного розгляду відмовився від апеляційної скарги в порядку ст. 403 КПК України.

В апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_6 , в інтересах «ТОРГ МОНОЛІТ ГРУП» просить скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно «ТОРГ МОНОЛІТ ГРУП», постановити нову ухвалу якою відмовити у задоволенні клопотання органу досудового розслідування в частині накладення арешту на майно товариства. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в ухвалі слідчого судді невмотивовано, яким чином майно товариства співвідносяться з обставинами кримінального провадження, що розслідується.

Також апелянт вказує і на те, що клопотання органу досудового розслідування не містить будь-яких обґрунтованих і підтверджених належними засобами доказування доводів щодо доцільності та правомірності застосування таких обмежень відносно «ТОРГ МОНОЛІТ ГРУП».
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, адвокат ОСОБА_5 в інтересах ТОВ «УКР АРТ ФІНАНС» подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Додає, що клопотання органу досудового розслідування не містить відомостей щодо розміру сум ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ, відсутні докази причетності посадових осіб товариства до обставин вчинення кримінального правопорушення, оскільки жодна посадова особа не має статусу підозрюваного, обвинуваченого у кримінальному провадженні №0001639. Відсутні також в матеріалах що обґрунтовують клопотання докази стосовно того, що кошти-суми ПДВ в системі електронного адміністрування ТОВ «УКР АРТ ФІНАНС» є предметом злочину.

В судове засідання апеляційної інстанції прокурор не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте причину неявки суду не повідомив. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу у його відсутність, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Колегія суддів приймає до уваги доводи клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ТОВ «УКР АРТ ФІНАНС» про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та вважає за необхідне поновити його з огляду на те, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно ні директор товариства, ні представники присутніми не були, ухвалу слідчого судді згідно наявної в матеріалах судового провадження інформації отримали лише 22 травня 2019 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Оскільки дана ухвала оскаржується«ТОРГ МОНОЛІТ ГРУП», «УКР АРТ ФІНАНС» в частині накладення арешту на активи суми ліміту ПДВ даних товариств, зазначених у резолютивній частині ухвали, то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційних вимог апелянта, а щодо інших юридичних осіб, на рахунки яких накладено арешт вказаною ухвалою слідчого судді, то в цій частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на рахунки останніх колегією суддів не вирішується.
Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, Генеральною прокуратурою України здійснюється процесуальне керівництво досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001639 кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст. 364-1, ч.3 ст.212 КК України. В межах зазначеного кримінального провадження слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на активи суми ліміту ПДВряду товариств в тому числі і ТОВ «ТОРГ МОНОЛІТ ГРУП», ТОВ «УКР АРТ ФІНАНС» В обґрунтування клопотання слідчий послався на те, що майно є предметом та доказом розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.205, ч.3 ст.209, ч.3 ст.212, ч.2 ст.364 КК Україниздобуті злочинним шляхом та є речовими доказами у кримінальному провадженні. Слідчий суддя погодився з доводами клопотання та наклав арешт на активи суми ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ у Державній фіксальній службі України, зокрема ТОВ «ТОРГ МОНОЛІТ ГРУП», ТОВ «УКР АРТ ФІНАНС» у кримінальному провадженні №0001639.З таким висновком колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати мету, правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції

З матеріалів провадження вбачається, що органом досудового розслідування під час складання вищевказаного клопотання та слідчим суддею під час його розгляду не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Орган досудового розслідування в клопотанні не надав будь якої оцінки щодо правової підстави для арешту майна «активи суми ліміту ПДВ», не зазначив та належним чином не обґрунтував, яким чином суми ПДВ вищезазначених товариств мають відношення до кримінального провадження, які саме сліди вчинення кримінального правопорушення могли залишитись на них та чи можна взагалі їх використовувати, як речовий доказ у кримінальному провадженні. Вартість майна, яке належить арештувати повинна бути спів-мірною розміру шкоди завданої кримінальним правопорушення у відповідності до положення ст. 170 КПК України. Проте, слідчий суддя не звернув увагу на відсутність даних про фінансові операції Товариств з суб`єктами підприємницької діяльності, які внесені у витяг ЄДРДР. Відсутні в матеріалах клопотання і дані про те, що службові особи вищезазначених товариств є підозрюваними у вищевказаному кримінальному провадженні, не заявлено цивільного позову у порядку, встановленому ст.128 КПК України, не долучено жодного протоколу допиту свідків, за даними яких можливо було б говорити про вчинення кримінального правопорушення ч.2 ст.364, ч.2 ст. 364-1, ч.3 ст.212 КК України, як і відсутні дані про повідомлення будь яких осіб про підозру у даному кримінальному провадженні. При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що органом досудового розслідування не встановлені суми несплачених податків до бюджету, не зазначені сум (розмірів лімітів ПДВ) які знаходяться на їх рахунках.

За наведеного, визнання лімітів з ПДВ речовим доказом є недостатнім для прийняття рішення про накладення арешту на ці суми. Наявна в матеріалах провадження постанова органу досудового розслідування про визнання сум ліміту ПДВ речовим доказом носить формальний характер.

Вказані обставини в їх сукупності свідчать про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів на які посилається у клопотанні орган досудового розслідування, оскільки прокурором не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а відтак, дане твердження є передчасним та таким, що ґрунтується на припущеннях.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 98, 117, 170, 171, 173, 309, 376,403, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

У Х В АЛ И Л А :

Закрити провадження за апеляційною скаргою представника ТОВ «Компанія Екоінвест» - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 18 квітня 2019 року у кримінальному провадженні № 0001639.

Поновити строк представника «УКР АРТ ФІНАНС» - адвоката ОСОБА_5 на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 18 квітня 2019 року у кримінальному провадженні № 0001639

Апеляційні скарги представника «ТОРГ МОНОЛІТ ГРУП» - адвоката ОСОБА_6 , представника «УКР АРТ ФІНАНС» - адвоката ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення департаменту нагляду за додержанням законів органами фіксальної служби Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 в частині накладення арешту на активи суми ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ у Державній фіксальній службі України по ТОВ «ТОРГ МОНОЛІТ ГРУП», ТОВ «УКР АРТ ФІНАНС» - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення департаменту нагляду за додержанням законів органами фіксальної служби Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 в частині накладення арешту на активи суми ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ у Державній фіксальній службі України по ТОВ «ТОРГ МОНОЛІТ ГРУП», ТОВ «УКР АРТ ФІНАНС» відмовити.

Ухвала Київського апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

Справа № 11-сс/824/2968/2019 Категорія ст. 172 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1