Номер провадження 1-кп/754/339/19
Вирок
Іменем України

23 вересня 2019 року м. Київ
Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження №0000109 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Требухів, Броварського району, Київської області, українця, громадянина України, з базовою вищою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

-за ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_3

Встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, обіймаючи посаду стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , у військовому званні «солдат», 17.09.2018, в умовах особливого періоду, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІУ від 24.03.1999, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, самовільно, без дозволу командування, без поважних причин не прибув вчасно до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , військове містечко № НОМЕР_2 ), та направився до свого постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до військової частини або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього доки 13.11.2018 року, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, з`явився до військової прокуратури Дарницького гарнізону за адресою: м. Київ, вул. Поліська. 28 і заявив про себе.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину свою у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, підтвердив обставини, які викладені вище, пояснив, що він як військовослужбовець був відсутній у військовій частині. Час проводив на власний розсуд. Просив суд не позбавляти його волі та призначити йому покарання з іспитовим строком.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші сторони кримінального провадження не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 , самовільно залишив військову частину без поважних причин, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, дані про особу винного, який раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину (зі слів), за місцем проходження служби характеризується посередньо.

Згідно ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшує покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та наявність малолітньої дитини на утриманні.

Згідно ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Отже, з урахуванням наведеного, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Разом з тим, враховуючи дані про особу ОСОБА_3 , його критичне ставлення до вчиненого і щире каяття, суд дійшов висновку про можливість виправлення останнього без відбування покарання, а тому на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік та покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти органи пробації про зміну свого місця проживання та роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя