Категорія: ст. 331 КПК України
Суддя 1-ої інстанції Пантелєєв Д.Г.
Доповідач: Преснякова А.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

та справ про адміністративні правопорушення

Донецького апеляційного суду

у складі: головуючого судді Преснякової А.А.

суддів Бєдєлєва С.І., Куракової В.В.

за участю секретаря Костоманової А.Є.

прокурора Сластіна М.С.

захисника Полякова І.С.

обвинуваченого ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Маріуполі Донецької області у режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000152, внесене в ЄРДР 02.03.2016 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 жовтня 2019 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Заливанщина Калинівського району Вінницької області, громадянину України, зареєстрованому і проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

В провадженні Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Згідно обвинувального акту у цьому кримінальному провадженні, ОСОБА_1 , проходячи військову службу у військовій частині А 0704 на посаді начальника циклової комісії з управління повсякденної діяльності підрозділів, у військовому званні «підполковник», 01.03.2016 року, приблизно о 21.00год., перебуваючи за місцем несення служби, у приміщенні спостережного пункту, у будинку АДРЕСА_2 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, застосовуючи закріплену за ним вогнепальну зброю, автомат АКС-74У № НОМЕР_1, здійснив не менше трьох пострілів автоматною чергою в життєво важливі органи тіла військовослужбовця військової частини А 0820 ОСОБА_2 , чим заподіяв останньому тілесні ушкодження, які стосовно до живих осіб по ступеню тяжкості відносяться, як окремо так і в своїй сукупності, до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення та саме від яких настала смерть.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 жовтня 2019 року ОСОБА_1 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів до 09 грудня 2019 року включно.

Узагальнені доводи апеляційної скарги і позицій учасників судового провадження

На вказану ухвалу надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_1 , в якій він, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, просив оскаржувану ухвалу скасувати, обрати йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

На думку апелянта, суд першої інстанції розглянув питання про доцільність продовження стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб з порушенням ч. 2 ст. 184 КПК України, оскільки прокурор у судовому засіданні в усній формі, без подання клопотання, заявив суду, що мають місце ризики, а саме, на теперішній час він є військовослужбовцем, і буде мати доступ до зброї, своїм авторитетом може впливати на свідків, вчинити новий злочин, не має житла в Донецькій області, може переховуватись від органів суду, тому і просив суд продовжити дію запобіжного заходу.

Вважає, що прокурор не довів належними доказами наявність ризиків на теперішній час, не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно нього.

Зазначає, що він військовослужбовець, підполковник, позитивно характеризується за місцем служби; має честь і повагу до себе, частково визнав свою провину, співпрацює зі слідством, виконує всі покладені на нього судом обов`язки; раніше не судимий; одружений; на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей; у нього є місто постійного проживання; під час перебування в умовах ДУ «Маріупольський слідчий ізолятор» значно погіршився стан його здоров`я, також хворіють дружина і батько, які потребують його допомоги і уваги; більше 3 років 6 місяців знаходиться під арештом в ДУ «Маріупольський слідчий ізолятор» і за цей час з боку адміністрації цієї установи не має жодних зауважень; своїм прикладом він заохочує інших до поважного ставлення до суду і працівників конвою; він не є соціально небезпечним чоловіком, тому стосовно нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, він буде сумлінно виконувати покладені на нього судом обов`язки.

Прокурор військової прокуратури Маріупольського гарнізону Сластін М.С. направив заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого, в яких просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін, як закону і обґрунтовану.

Позиції учасників судового провадження

Захисник обвинуваченого адвокат Удалов Д.В. про місце, дату, час проведення апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Захисник обвинуваченого за призначенням Поляков І .С. підтримав апеляційні вимоги обвинуваченого і просив оскаржувану ухвалу скасувати, обрати його підзахисному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений наполягав на задоволенні його апеляційних вимог, просив скасувати оскаржуване судове рішення і обрати стосовно нього більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, із зазначених в апеляції підстав, вважає, що стосовно нього можливо обрати цілодобовий домашній арешт.

Прокурор в судовому засіданні просив залишити ухвалу суду без змін, вважав доцільним продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_1 та зазначив, що 25.11.2019 року стосовно ОСОБА_1 суд першої інстанції постановив вирок, визнав його винним за пред`явленим обвинуваченням, призначив покарання у виді 11 років позбавлення волі з позбавленням військового звання «підполковник», до набрання вироком законної сили залишив запобіжний захід ОСОБА_1 тримання під вартою в умовах ДУ «Маріупольський слідчий ізолятор».

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого і його захисника, які просили задовольнити апеляційні вимоги у повному обсязі, думку прокурора, який не визнав апеляційної скарги, перевіривши надані матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви суду

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_1 , суд врахував тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні особливо тяжкого злочину, яке йому інкримінується, факт проживання обвинуваченого не в місці судового розгляду, що може спровокувати останнього ухилитися від суду, а також той факт, що злочин скоєний обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння, і він, як військовослужбовець, при наявності доступу до зброї може вчинити новий злочин, таким чином, суд прийшов до висновку, що існує ризик втечі обвинуваченого і ухилення від правосуддя.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції в повній мірі обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження і врахував при цьому практику ЄСПЛ.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду.

Відповідно до вимог статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно положень ст. ст. 194, 199 КПК продовжуючи строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

4) те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Так, ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_1 злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, 25.11.2019 року стосовно ОСОБА_1 суд першої інстанції постановив вирок та визнав його винним зач.1 ст.115 КК України та призначив покарання у виді 11 років позбавлення волі

Колегія суддів приходить до висновку, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу на теперішній час не зменшилися.

Так, обвинувачений ОСОБА_1 є військовослужбовцем, підполковником ЗСУ , інкримінуємий злочин вчинив у стані алкогольного сп`яніння під час несення військової служби, умисно, протиправно позбавив життя свого підлеглого, старшого водія автомобільного взводу роти забезпечення молодшого сержанта ОСОБА_2 , з застосуванням автоматичної вогнепальної зброї, закріпленої за ним, здійснивши не менше трьох пострілів в область життєво-важливих органів потерпілого, існує реальний ризик, що знаючи, яке кримінальне покарання йому загрожує, він може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде гарантувати виконання ОСОБА_1 своїх процесуальних обов`язків.

Крім того, слід взяти до уваги, що обвинувачений ОСОБА_1 не має постійного місця проживання у Донецькій області, обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, є військовослужбовцем ЗСУ, опинившись на свободі, буде мати доступ до зброї, ці обставини можуть спровокувати останнього на вчинення іншого кримінального правопорушення, тому доводи апелянта про незаконність судового рішення є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Отже, на даний час продовжують існувати обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_1 у цьому кримінальному провадженні, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_1 і виключити ризики, пов`язані із звільненням його з під варти.

Зазначені обвинуваченим в апеляційній скарзі обставини, передбачені ст.178 КПК України були враховані судом при обрані запобіжного заходу, істотним образом не знижують перелічених ризиків.

Стосовно погіршення стану здоров`я обвинуваченого та неможливість забезпечення ОСОБА_1 медичною допомогою в умовах слідчого ізолятору, то апелянтом на підтвердження не додано документів, а отже доводи апеляційної скарги щодо зміни запобіжного заходу з підстав погіршення стану здоров`я останнього колегія суддів вважає необґрунтованими.

Доводи обвинуваченого стосовно неподання прокурором клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у письмовій формі не є слушними, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням наданих матеріалів справи і встановленого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів вважає висновок суду про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_1 на 60 днів правильним, обмеження його права на свободу у цьому випадку є виправданим і необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали у цьому провадженні колегією суддів не встановлено. Отже, апеляційні вимоги обвинуваченого є необґрунтованими і не підлягаючими задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 жовтня 2019 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

Преснякова А.А. Бєдєлєв С.І. Куракова В.В.