Справа № 489/5787/19
провадження №1-кп/489/746/19
УХВАЛА
іменем України

25 жовтня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акту за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Баку Республіки Азербайджан, місце проживання якого зареєстровано та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених п.1 ч.2 ст.115 КК України,

встановив:

24 жовтня 2019 року до суду з прокуратури Миколаївської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України.

Вислухавши думку учасників судового провадження, щодо питань передбачених п.2-4 ч.3 ст.314 КПК України, суд приходить до висновку, що підстав для закриття провадження у випадках, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу, повернення обвинувального акту прокурору, з підстав не відповідності вимогам цього Кодексу, направлення обвинувального акту до відповідного суду для визначення підсудності, не вбачається, і вважає, що є підстави для призначення судового розгляду.

Заявлені потерпілою та її представником клопотання про повернення обвинувального акту за приводу неправильності кваліфікації дій обвинуваченого задоволенню не підлягають, оскільки він відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Вирішуючи питання, щодо призначення судового розгляду, на підставі п.5 ч.3 ст.314 КПК України, відповідно до вимог ч.2 ст.315 КПК України, суд вважає необхідним призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ленінського районного суду м. Миколаєва, за участю прокурора, потерпілої та її представника, захисника та обвинуваченого. При цьому клопотання захисника обвинуваченого щодо проведення судового розгляду у закритому судовому засіданні задоволенню не підлягає у зв`язку із відсутністю обґрунтування необхідності запобігти розголошенню відомостей про особисте та сімейне життя.

31.01.2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

01 лютого 2019 року слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

27 липня 2019 року слідчим суддею продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 24.09.2019 року.

23 вересня 2019 року слідчим суддею продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 27.10.2019 року.

Прокурором подано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, в зв`язку з тим, що ризики переховування обвинуваченого від суду та незаконного впливу на свідків і потерпілу у кримінальному провадженні, не зменшилися, а інші більш м`які запобіжні заходи не можуть гарантувати належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 .

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов висновку, що підстави для збереження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою, суд враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Ризик переховування від суду з підстав тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим, та можливості виїзду за межі України чи на тимчасово непідконтрольну територію, прокурором не доведено.

Разом з тим, прокурором доведено існування ризику впливу на свідка ОСОБА_10 , який був безпосереднім очевидцем подій, та потерпілу, оскільки останніх не допитано судом і в підготовчому судовому засіданні потерпілою повідомлено про отримання телефонних погроз.

За таких обставин, суд вважає доведеним наявність одного ризику, а саме випливу на свідка та потерпілу, та те, що на даному етапі судового провадження цьому ризику неможливо запобігти при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, а тому є необхідність у збереженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням нового строку.

Керуючись ст.ст.314, 315, 316, 372 Кримінального процесуального кодексу України, суд

постановив:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України, який провести 11 грудня 2019 року о 13 год. 30 хв. у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ленінського районного суду м. Миколаєва, за участю прокурора, потерпілої та її представника, обвинуваченого та його захисника.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 23 грудня 2019 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення і може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду в частині вирішення питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Судді