Справа № 541/2829/19
Провадження № 1-кс/541/1475/2019
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
У Х В А Л А

17 грудня 2019 рокум.Миргород

Миргородський міськрайонного суд Полтавської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

користувача майна ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді клопотання прокурора Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про арешт майна, -

в с т а н о в и в :

16.12.2019 прокурор Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «VOLKSWAGEN» модель «Golf 1.6», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , виданого УДАІ ГУ МВС України у м.Києві, є ОСОБА_5 , фактичним володільцем (користувачем) якого, відповідно до довіреності ННН665527 від 17.08.2019, є ОСОБА_4 , визначивши місце зберігання майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області за адресою: м.Миргород, вул.Я.Усика, 34; та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 01.07.2006, виданого УДАІ ГУ МВС України в м.Києві, визначивши місце зберігання при матеріалах кримінального провадження №0000963 від 13.12.2019; що мають значення речових доказів в кримінальному провадженні, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження та проведення відповідних експертних досліджень.

В обґрунтування клопотання вказав, що у провадженні СВ Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000963 від 13.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України. В ході розслідування даного кримінального провадження слідчим було вилучено вищезгадані транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Згаданий автомобіль, на даний час, перебуває на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області, а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу в матеріалах кримінального провадження №0000963 від 13.12.2019.

Прокурор зазначає, що автомобіль марки «VOLKSWAGEN» модель «Golf 1.6», д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії № НОМЕР_2 від 01.07.2006 мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, арешт вказаного майна є необхідним для забезпечення його зберігання до закінчення проведення відповідних слідчих дій, зокрема судової експертизи криміналістичного дослідження транспортного засобу та технічної експертизи документа, а його повернення може перешкоджати всебічному, повному та об`єктивному дослідженню обставин кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначене клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Власник майна, автомобіля автомобіль марки «VOLKSWAGEN» модель «Golf 1.6» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії № НОМЕР_2 від 01.07.2006, ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився.

Користувач майна, автомобіля марки «VOLKSWAGEN» модель «Golf 1.6», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 пояснив, що 13.12.2019 приїхав до м.Миргорода до територіального сервісного центру №5344 для того, щоб зареєструвати газове обладнання на транспортний засіб. Під час дослідження транспортного засобу працівниками вищезазначеного територіального сервісного центру було виявлено зміну номерного позначення кузова. Просив не позбавляти його права користування вищезазначеним транспортним засобом.

У відповідності до вимог ст.172 КПК України неприбуття у судове засідання власників майна не перешкоджає розгляду клопотання.

Суд, заслухавши пояснення прокурора, користувача майна, перевіривши та проаналізувавши долучені до клопотання докази приходить до переконання, що воно підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні, з яким звертається особа з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, встановлено, що є достатні підстави вважати, що автомобіль марки AUDI модель Q7 д.н.з. НОМЕР_3 відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

З урахуванням викладеного, існують належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на автомобіль марки «VOLKSWAGEN» модель «Golf 1.6», д.н.з. НОМЕР_1 .

Проте, відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Положеннями ч.11 ст. 170 КПК України, передбачено що, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За таких обставин, накладення арешту на автомобіль марки «VOLKSWAGEN» модель «Golf 1.6», д.н.з. НОМЕР_1 із забороною користування ним буде надмірним втручанням у права та інтереси законного власника та користувача, яке не виправдовує потреби кримінального провадження, крім того, доводи клопотання та додані до нього матеріали не містять відомостей, які б давали підстави вважати, що користування автомобілем призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Даним ризикам можливо запобігти шляхом заборони відчуження та розпорядження транспортним засобом.

Враховуючи ті обставини, що в ході досудового розслідування необхідно буде провести відповідні експертні дослідження транспортного засобу слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на наступне майно: автомобіль марки «VOLKSWAGEN» модель «Golf 1.6», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_5 , фактичним володільцем (користувачем) якого, відповідно до довіреності ННН665527 від 17.08.2019, є ОСОБА_4 , шляхом заборони його відчуження та розпорядження; у задоволенні клопотання про накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , видане УДАІ ГУ МВС України в м.Києві, на ім`я ОСОБА_5 , відмовити.
Отже, з огляду на викладене вище, право користування транспортним засобом автомобіль марки «VOLKSWAGEN» модель «Golf 1.6», д.н.з. НОМЕР_1 , не буде перешкоджати проведенню слідчих дій, оскільки залишає за особою право збереження речових доказів у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 8, 86, 89, 94, 170, 171-173 КПК України, -

у х в а л и в :

Клопотання прокурора Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження власником та користувачем наступним майном:

-транспортний засіб автомобіль марки «VOLKSWAGEN» модель «Golf 1.6», бежевого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , 1985 року випуску, власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію № НОМЕР_2 виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві є ОСОБА_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичним володільцем (користувачем) якого, відповідно до довіреності ННН665527 від 17.08.2019, є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , який було вилучено в ході огляду місця події 13.12.2019, передавши його на відповідальне зберігання користувачу ОСОБА_4 .

Визначити місце зберігання вищезазначеного транспортного засобу: АДРЕСА_2 .

Копію цієї ухвали для виконання вручити прокурору, який звернувся з даним клопотанням.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена, шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 08:00 19.12.2019.

Слідчий суддяОСОБА_6