Справа № 473/1087/18
Провадження №1-кп/472/9/19
УХВАЛА
про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
27 листопада 2019 року смт. Веселинове
Миколаївської області
Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
потерпілих - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
перекладача - ОСОБА_11 ,
судового розпорядника - ОСОБА_12 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Овідіополь Овідіопольського району Одеської області, громадянина України, не працює, не одруженого, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України,
25 листопада 2019 року прокурор ОСОБА_3 надав до суду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 .
В своєму клопотанні прокурор ОСОБА_3 вказав про наявність ризиків, передбачених п.1, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду та може вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, вказує на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, раніше судимий за вчинення розбійного нападу, має чотири судимості, в тому числі за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, які непогашені та незняті у встановленому законом порядку, що свідчить про те, що обвинувачений належних висновків для себе не зробив, не став на шлях виправлення та знову обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину. Крім того. обвинувачений ОСОБА_5 відповідно до ухвали апеляційного суду Харківської області від 25.01.2018 року перебував у розшуку. З урахуванням цього вважає, що застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою (більш м`якого), не забезпечить належної поведінки обвинуваченого у ході судового розгляду у кримінальному провадженні. Більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти настанню вищевказаних ризиків, які передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
27 листопада 2019 року захисник ОСОБА_7 надала до суду клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , в якому зазначила, що розгляд кримінального провадження знаходиться на кінцевому його розгляді, практично вci матеріали кримінального провадження дослідженні в судовому засіданні, допитані обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , допитані потерпілі. Вказує, що з кожним судовим засіданням доводиться саме необгрунтованість підозри, та доказів, що підтверджують причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, немає, а надані суду є явно недопустимими. Посилається на те, що ризики, які зазначені в попередній ухвалі суду, відпали. Так, ОСОБА_5 не має наміру переховуватися від суду, закордонного паспорту не має, нaмipiв переховування не доведено; посилання суду на ухвалу Харківського апеляційного суду за попередньою справою через сплив часу та відсутністю інших підстав, які вказували б на намір ОСОБА_5 переховуватися від суду, саме в цьому кримінальному провадженні, втратило свою актуальність. Немає доказів наміру ОСОБА_5 переховування від суду, немає показань свідків про намір ОСОБА_5 переховуватись, про придбання квитків, про зміну місця проживания, відомості про відсутність постійного місця проживання. Ризик скоювати нові злочини зник та не має ніякого підтвердження. ОСОБА_5 не має наміру на скоєння нових злочинів та вiн i інкримінованих йому злочинів не скоював та не збирається скоювати. Ці обставини виключаються наявністю постійного місця проживания, наявнітю неповної сім`ї: дружина померла, а дитина перебуває без батька та матері. Тому, просить змінити запобіжний захід ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав своє клопотання та просив його задовольнити, і вважає, що клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу не підлягає задоволенню, зокрема вказав, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки останній неодноразово судимий, в тому числі за вчинення розбійного нападу та перебував у розшуку за ухвалою апеляційного суду Харківської області від 25.01.2018 року.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримала своє клопотання та просила змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби та просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора.
Захисник ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, оскільки воно є формальним та необґрунтованим, та не підтверджено доказами, в зв`язку з чим просив відмовити в його задоволенні та задовольнити клопотання захисника ОСОБА_7 .
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку своїх захисників, просив змінити запобіжний захід на більш м`який.
Захисник ОСОБА_8 підтримав правову позицію захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , і вважає, що підстави для задоволення клопотання прокурора відсутні.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника ОСОБА_7 та просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора.
Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтримали клопотання прокурора, та вважають, що клопотання захисника ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.
Заслухавши думки сторін кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 199 КПК України суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики, враховані при застосуванні запобіжного заходу, не зменшилися.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні клопотань про обрання чи продовження запобіжного заходу, зміні запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого за місцем його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання.
Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях підкреслював (зокрема рішення "Летельє (Letellier) проти Франції" від 26.06.1991 року), що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
При розгляді клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, суд враховує, що ризик, передбачений п. 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення хоча і зменшився, проте зовсім не зник. Крім того, існує ризик, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від суду, так як ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, раніше неодноразово судимий (має незняті та непогашені судимості), в тому числі за вчинення розбійного нападу, сталих соціальних зв`язків, які б стримували його від переховуваня від суду не має, офіційно не був працевлаштований, тобто не мав офіційного джерела доходу, що може бути підставою для вчинення інших злочинів. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 відповідно до ухвали апеляційного суду Харківської області від 25.01.2018 року перебував у розшуку.
Посилання захисника ОСОБА_7 про те, що доказів, які підтверджують причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень немає, а надані суду є явно недопустимими є передчасним, оскільки аналіз та оцінку дослідженим доказам суд буде надавати в нарадчій кімнаті під час постановлення судового рішення.
Так, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях підкреслює, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (більш м`яких) запобіжних заходів.
Однак, суд вважає, виходячи з вищевикладеного, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, в тому числі домашнього арешту, не зможе запобігти настанню ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
За обставин, зазначених вище, враховуючи, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 01 грудня 2019 року, і судове провадження ще не завершено, триває дослідження письмових доказів та, враховуючи наявність ризиків, вказаних прокурором, враховуючи дані про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про те, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, а клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 199, 331, 369-372 КПК України, суд -
Клопотання прокурора Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт.Овідіополь Овідіопольського району Одеської області, громадянину України, непрацюючому, неодруженому, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому, обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України, ч.1 ст.309 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 25 січня 2020 року включно до 24:00 години.
Строк дії ухвали закінчується 25 січня 2020 року о 24:00 годині.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, - відмовити.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню.
Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя Веселинівського районного суду
Миколаївської області ОСОБА_1