УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2019 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, громадянина
України, взятим на облік як внутрішньо переміщена особа за
адресою: АДРЕСА_1 , фактично
проживаючого за адресою:

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 .
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян або виправними роботами.
Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 26 лютого 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину,передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України та йому призначено покарання у виді арешту строком на шість місяців.
Цивільний позов представника ОСОБА_11 в інтересах потерпілої ОСОБА_12 задоволено частково: стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на корить ОСОБА_12 5444 грн. 00 коп. за витрати на правову допомогу та 25000 грн. моральної шкоди.

В доводах апеляційної скарги захисник ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , не оскаржуючи фактичних обставин злочину, вважає, що судом першої інстанції ОСОБА_6 призначене занадто суворе покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.
Апелянт звертає увагу на те, що судом першої інстанції не в повній мірі враховані обставини, що пом`якшують покарання, зокрема щире каяття, визнання вини обвинуваченого в повному обсязі та його активне сприяння розкриттю злочину. Більше того, захисник вказує на те, що суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки.
Крім того, захисник зазначає, що обставиною, що обтяжує покарання судом необґрунтовано визнано перебування ОСОБА_6 в стані алкогольного спяніння, оскільки докази про стан алкогольного спяніння обвинуваченого в матеріалах кримінального провадження відсутні.
З огляду на викладене, апелянт вважає, що у суду першої інстанції були підстави для призначення йому більш мякого виду покарання.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 серпня 2017 приблизно в 20 год. 00 хв., 20.08.2017 нарядом «Форт 252» управління патрульної поліції у складі інспектора роти № 2 батальйону № 4 УПП у м. Києві патрульної поліції рядового поліції ОСОБА_12 та тимчасово виконуючого обов`язки заступника командира роти УПП у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_14 було здійснено виїзд на виклик по спецлінії «102» за зверненням інформаційного характеру за адресою: : АДРЕСА_3 . Прибувши за вищевказаною адресою у квартиру та знаходячись у форменому одязі працівника патрульної поліції із знаками розрізнення Національної поліції України, ОСОБА_12 та ОСОБА_14 помітили ОСОБА_6 , який мав зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння, поводив себе агресивно та висловлювався нецензурною лайкою.
В подальшому, до працівників поліції звернулася заявниця ОСОБА_15 , яка пояснила, що її співмешканець влаштовує сімейну сварку, під час якої погрожує останній спричиненням тілесних ушкоджень.
Далі, ОСОБА_15 пройшла до кухнісвоєї квартири, щоб поспілкуватись з ОСОБА_6 , який перебував у даному приміщенні, проте останній в цей час взявши кухонний ніж, почав погрожувати розправою ОСОБА_15 . Після цього, почувши крики про допомогу заявниці ОСОБА_15 та погрози ОСОБА_6 на її адресу, побачивши кухонний ніж у руках останнього, усвідомлюючи, що він своїми небезпечними діями може завдати їй шкоди, працівниками патрульноїполіції ОСОБА_12 та ОСОБА_14 було прийнято рішення про застосування до ОСОБА_6 спеціальних засобів кайданок.
Під час застосування кайданок ОСОБА_6 почав чинити активний фізичний опір, а саме почав відштовхувати співробітників патрульної поліції, схопив інспектора ОСОБА_12 за волосся та великий палець лівої руки, спричинивши їй фізичної болі, почав із нею боротися, хаотично пручався руками, перешкоджаючи застосуванню до нього спеціального засобу, тим самим активно перешкоджав законним діям працівників патрульної поліції під час виконання ними своїх службових обов`язків.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурор заперечувавпроти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 342 КК України як опір працівникам правоохоронного органу під час виконання ними службових обов`язків.
Висновки суду в частині доведення винуватості та кваліфікації дій ніким не оскаржуються.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання в разі ухвалення обвинувального вироку.
Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

На підставі цього суд дійшов висновку про можливе виправлення ОСОБА_6 лише в умовах ізоляції від суспільства. З таким висновком погоджується колегія суддів.
Колегія суддів зазначає, що призначення покарання носить індивідуальний характер і його вид, розмір визначається з урахуванням положень ст. 65 КК України.
Обставиною, що пом`якшує покарання, судом першої інстанції обґрунтовано не визнано, оскільки як видно з матеріалів кримінального провадження обвинувачений визнав свою вину частково та не каявся у вчиненому.
А тому доводи апелянта про те, що суд не врахував ці обставини під час призначення ОСОБА_6 покарання не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до копії медичної карти стаціонарного хворого № 5239 від 20 серпня 2017 року, ОСОБА_6 перебував в стані алкогольного сп`яніння (т. 1 а.п. 210).

Тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав обставиною, що обтяжує покарання вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, а відтак доводи захисника ОСОБА_13 про те, що доказів про стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого в матеріалах кримінального провадження відсутні не ґрунтуються на матеріалах провадження.
Призначивши ОСОБА_6 покарання у виді арешту строком на шість місяців, що є ближчим до мінімального, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 342 КК України, суд врахував вказані вище обставини.
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК Українипокарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання є справедливим та достатнім, а вирок суду законним і обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Дарницького районного суду міста Києва від 26 лютого 2019 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3