Провадження № 1-кс/582/455/19
Справа № 582/1100/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2019 року

Слідчий суддя Недригайлівського районного суду Сумської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Недригайлівського ВП Роменського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Недригайлівського відділу Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному 26.06.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000081 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21 серпня 2019 року до Недригайлівського районного суду Сумської області звернулася слідчий Недригайлівського ВП Роменського ВП ГУ НП в Сумській ОСОБА_3 з клопотанням, погодженим начальником Недригайлівського відділу Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на зерно озимої пшениці, вагою 37,820 т врожаю 2019 року, посіви якого скошені на самовільно зайнятих земельних ділянках сільськогосподарського призначення площею 8 га, що межують із земельними ділянками з кадастровими номерами :02:003:0204; :02:002:0057; :02:002:0069; :02:002:0068; :02:002:0067, та розташовані на перехресті доріг в напрямку с. Кулішівка, смт Терни, смт Недригайлів на території Кулішівського старостинського округу Недригайлівського району Сумської області, що перебуває на зберіганні у Головному упралінні ДФС у Сумській області за адресою: Сумська область, Сумський район, с. Степанівка, провул. Промисловий, 4.

Своє клопотання мотивувала тим, що Недригайлівським ВП здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за №0000081, внесеного до ЄРДР 26.06.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України. Майно, на яке слідчий просить накласти арешт, визнане речовими доказами у кримінальному провадженні №0000081, оскільки зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, та з метою запобігання можливості зникнення майна, а також для його збереження, слідчий просить накласти арешт на вказане майно.

У судове засідання слідчий ОСОБА_3 не прибула, із заявами та клопотаннями не зверталася.

Представник власника майна, ТОВ «Діамант-Агро», ОСОБА_5 у судове засідання не прибув, подав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд клопотання провести без його участі. Проти задоволення клопотання заперечує з тих підстав, що відсутні будь-які підстави для накладення арешту на зерно озимої пшениці врожаю 2019 року, оскільки немає доказів, які б підтверджували вчинення товариством кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України. Крім того, посадові особи ТОВ «Діамант Агро» вже були притягнуті до адміністративної відповідальності за самовільне зайняття земельних ділянок сільськогосподарського призначення та підприємством повністю відшкодовано шкоду, заподіяну внаслідок таких дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неявка слідчого та власника майна не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України розгляд клопотання здійснюється без фіксування за допомогою технічних засобів.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження №0000081, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Із матеріалів клопотання вбачається, що посадові особи ТОВ «Діамант Агро» у невстановлений період часу здійснили самовільне зайняття двох земельних ділянок державної форми власності орієнтовною загальною площею 8 га, що розташовані на території Недригайлівської селищної ради на перехресті доріг в напрямку с. Кулішівка, смт Терни, смт Недригайлів на повороті до с. Кулішівка по обидві боки дороги. За версією органу досудового розслідування, вказані земельні ділянки відносяться до земель історико-культурного призначення та є особливо цінними землями.

За вказаним фактом 26.06.2019 Недригайлівським ВП ГУНП в Сумській області внесено відомості до ЄРДР під №000081 та розпочато кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст. 197-1 КК України.

При цьому, відомості, які б вказували, що вказані земельні ділянки відносяться до земель історико-культурного призначення та є особливо цінними землями, в матеріалах клопотання відсутні.

Також, згідно постанови слідчого від 26.06.2019, речовими доказами у даному кримінальному провадженні визнано зернову культуру «озима пшениця», що засіяна на земельному масиві поруч із земельними ділянками, що мають кадастрові номери :02:003:0204; :02:002:0057; :02:002:0069; :02:002:0068; :02:002:0067, та розташовані на перехресті доріг в напрямку с. Кулішівка, смт Терни, смт Недригайлів на території Кулішівського старостинського округу Недригайлівського району Сумської області без зазначення будь яких ідентифікуючих ознак, у той час, як у своєму клопотанні слідчий просить накласти арешт на зібраний врожай 2019 року з вищезазначених земельних ділянок вагою 37,820 тон, що перебувають на зберіганні у Головному управлінні ДФС у Сумській області.

При цьому, відповідно до наявного у матеріалах клопотання листа, збір врожаю проведено Головним управлінням ДФС у Сумській області на фактичній площі 6,1168 га.

На обґрунтування клопотання про арешт майна, слідчим у клопотання зазначено, що виникла необхідність забезпечити збереження речових доказів у кримінальному провадженні, а саме зібраного врожаю озимої пшениці на земельних ділянках, площею 6,1168 га, вагою 37,820 т, до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні та подальшого звернення врожаю у дохід держави, у тому числі з метою відшкодування шкоди.

Положенням ч. 1ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

У відповідності до положень ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Зі змісту клопотання слідчого вбачається, що метою накладення арешту на вилучене майно є забезпечення збереження речових доказів, разом з тим, така мета арешту майна слідчим в його клопотання зовсім не доведена. Звертаючись до суду з даним клопотанням слідчий взагалі не обґрунтував необхідність накладення арешту, а саме, що існують ризики його приховування, пошкодження чи псування знищення власником майна.

Так, із матеріалів клопотання про арешт майна, вбачається, що посіви озимої пшениці, що належать ТОВ «Діамант-Агро», скошені, а зібраний врожай перебуває у Головному управлінні ДФС у Сумській області, що підтверджується листом ГУ ДФС у Сумській області наданим на запит Недригайлівського ВП (а.с.29).

Крім того, як вже зазначалось, згідно постанови слідчого від 26.06.2019, речовими доказами у даному кримінальному провадженні визнано зернову культуру «озима пшениця», що засіяна на земельному масиві поруч із земельними ділянками, що мають кадастрові номери :02:003:0204; :02:002:0057; :02:002:0069; :02:002:0068; :02:002:0067, та розташовані на перехресті доріг в напрямку с. Кулішівка, смт Терни, смт Недригайлів на території Кулішівського старостинського округу Недригайлівського району Сумської області без зазначення будь яких ідентифікуючих ознак, у той час, у своєму клопотанні слідчий просить накласти арешт на зібраний врожай 2019 року з вищезазначених земельних ділянок вагою 37,820 тон, що перебувають на зберіганні у Головному управлінні ДФС у Сумській області.

Отже, матеріали провадження не місять доказів, які б вказували на необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна,

Крім цього, на переконання слідчого судді, у матеріалах, які додані до клопотання слідчого, відсутні докази, що майно на яке останній просить накласти арешт, було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто що воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України, що свідчить про формальність винесеної слідчим постанови від 26 червня 2019 року про визнання речовими доказами.

Також вважаю за необхідне зазначити, що санкція ч. 2 ст. 197-1 КПК України не передбачає конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, що також не обґрунтовує мету арешту майна у цьому кримінальному провадженні, враховуючи що місце зберігання зерна визначене та відсутні ризики його приховування.

Таким чином, оскільки слідчим не доведено необхідності накладення арешту на зерно озимої пшениці, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України, клопотання про арешт майна задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-175, 309, 372, 376 КПК України слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання слідчого СВ Недригайлівського ВП Роменського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 , погодженого начальником Недригайлівського відділу Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000081 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється дня отримання нею копії ухвали.

Повний текст ухвали проголошено о 16 годині 00 хвилин 27 серпня 2019 року.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Слідчий суддя: ОСОБА_1