Провадження № 1-кс/344/6756/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області зі скаргою про скасування постанови слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області молодшого радника юстиції ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0000162 від 01.11.2017 року за ч. 2 ст. 365 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.11.2017 року.

ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала викладені у скарзі вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених в ній.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні проти вимог скарги заперечили, просили відмовити в її задоволенні, на адресу суду надали матеріали кримінального провадження №0000162.

Проаналізувавши пояснення скаржника, прокурора та слідчого, дослідивши матеріали скарги та ознайомившись зі змістом постанови про закриття кримінального провадження, а також матеріалами кримінального провадження №0000162, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Статтею 22 Кримінального процесуального кодексу України (надалі «КПК України») передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

При цьому чинний КПК України не встановлює вичерпного переліку дій, які є обов`язковими до вчинення слідчим при здійсненні досудового розслідування за повідомленням про кримінальне правопорушення.

При проведені досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, та, передусім, враховуючи закріплені статтею 2 КПК України завдання кримінального судочинства, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення в рамках відповідного кримінального провадження.

Крім того, слідчий суддя звертає особливу увагу на те, що відповідно до частини 2 статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області перебувало кримінальне провадження №0000162, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі «ЄРДР») 01.11.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_6 від 22 грудня 2018 року про закриття кримінального провадження кримінальне провадження №0000162, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.11.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України закрито у зв`язку з відсутністю в діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

Вважаючи вищевказану постанову про закриття кримінального провадження незаконною, ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з даною скаргою про скасування вищевказаної постанови.

Так, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, підставами для закриття кримінального провадження став висновок слідчого про те, що в ході досудового розслідування не здобуто будь-яких фактичних даних, які б вказували на наявність ознак злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України у діях працівників Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Крім того, на підставі здобутих в ході досудового розслідування доказів слідчим встановлено, що 09.10.2017 року під час супроводження ОСОБА_3 до виходу з Виноградського НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів ДНЗ» працівники Коломийського ВП ГУНП в області не вчинили умисних дій, які явно виходили б за межі наданих їм прав чи повноважень, спричинили б істотну шкоду потерпілому та супроводжувалися б насильством чи погрозою його застосування. При цьому працівники поліції діяли виключно у межах своїх повноважень та з метою припинення адміністративного правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження №0000162 слідчим суддею встановлено, що в ході його досудового розслідування слідчим вчинено ряд наступних дій:

- допитано ОСОБА_3 в статусі потерпілої;

- допитано працівників Виноградського НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів ДНЗ», працівників управління освіти Коломийської ОДА, які були свідками інциденту;

- допитано працівників поліції;

- ініційовано проведення службового розслідування та проаналізовано його результати;

- призначено і проведено судово-медичну експертизу, отримано і проаналізовано її висновок;

- долучено до матеріалів кримінального провадження та проаналізовано адміністративні матеріали щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності;

- долучено до матеріалів кримінального провадження та оглянуто відповідні відеоматеріали.

Проаналізувавши вказану інформацію, яка (окрім показань самої потерпілої та її матері) не підтвердила факту застосування працівниками поліції до ОСОБА_3 фізичної сили та спричинення їй тілесних ушкоджень, слідчий дійшов висновку про відсутність складу кримінального правопорушення у діях працівників поліції.

Слідчий суддя також вважає за необхідне звернути увагу на те, що в поданій до суду скарзі та в судовому засіданні ОСОБА_3 не покликалася на недостатність зібраних слідчим в рамках досудового розслідування даного кримінального провадження доказів та недостатність вчиненого обсягу процесуальних дій, як і не навела обставин, які б свідчили про необхідність вчинення таких дій, яких слідчим було залишено поза увагою.

При цьому, мотивація скарги ОСОБА_3 фактично ґрунтується на її висновку щодо невірної оцінки слідчим зібраних на досудовому розслідуванні доказів.

Так, відповідно до статті 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Проаналізувавши пояснення скаржниці, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про те, що в рамках даного кримінального провадження слідчим було вжито всіх процесуальних заходів, здобуто всі можливі докази, які могли бути досліджені в цьому провадженні.

Інших належних доказів стороною скаржника слідчому судді не наведено та не надано.

При цьому, відповідно до ч.1-2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Факту подання потерпілою ОСОБА_3 будь-яких клопотань щодо ініціювання проведення слідчих чи процесуальних дій в рамках кримінального провадження №0000162, які не вирішені слідчим, слідчим суддею не встановлено.

Відповідно до частини 2 статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Згідно з частиною 3 статтею 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Зважаючи на наведене, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість оскаржуваної постанови слідчого про закриття кримінального провадження, у зв`язку з чим вважає необхідним відмовити в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Відповідно до частини 2 статті 376 КПК України повний текст ухвали суду складено та підписано 02 серпня 2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1