Справа № 467/949/19
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника ДУ «Арбузинська ВК №83» ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в дистанційному режимі відеоконференції між ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» та приміщенням Арбузинського районного суду Миколаївської області клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про зарахування строку попереднього ув`язнення та умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року до Арбузинського районного суду Миколаївської області надійшло клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про зарахування строку попереднього ув`язнення та умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Клопотання мотивоване тим, що вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 09.06.2016 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України до 5 років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України звільнено від покарання з іспитовим строком 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України.

23.08.2016 Апеляційним судом Миколаївської області вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 09.06.2016 відносно ОСОБА_5 було скасовано в частині звільнення від відбування покарання з випробуванням, ухвалено новий вирок, яким вважати його засудженим за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 29.09.2015 по 29.02.2016 з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

З 24.10.2016 ОСОБА_7 відбуває покарання покарання у Арбузинській виправній колонії №83 Миколаївської області. З 23.12.2017 утримувався у СІЗО м.Київ. 01.06.2017 відправлений із СІЗО м.Київ до Арбузинської ВК №83 куди прибув 08.06.2018. Даний строк з 23.12.2017 по 08.06.2018 захисник вважає має бути зарахований на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк покарання розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Крім того засуджений під час відбування покарання в Арбузинській ВК №83 мав заохочення за добру поведінку та сумлінне ставлення до праці та не мав стягнень, в звязку з чим захисник вважає, що ОСОБА_5 твердо став на шлях виправлення та просить звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

За клопотанням захисника судом витребувано особову справу засудженого та призначено розгляд справи у дистанційному режимі відеоконференції з ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)».

За клопотанням прокурора у ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» витребувано ряд документів, зокрема копії наказів про працевлаштування ОСОБА_5 , характеристику станом на 01.09.2019, відомості щодо нарахування йому заробітної плати. Крім того, за клопотанням прокурора в судовому засіданні 19.09.2019 зобов`язано представника установи виконання покарань надати суду щоденник виховної роботи засудженого та відомості про результат розгляду питання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 від 25.07.2019 після скасування попереднього рішення за вказівкою прокурора. Витребувані документи надані суду частково, зокрема, характеристика надана станом на 25.07.2019 та ще одна взагалі без дати, в матеріалах особової справи відсутнє розпорядження суду про виконання вироку.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 своє клопотання підтримала частково в частині умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання, в іншій частині від клопотання відмовилась. Пояснила, що наявні підстави відповідно до положень ст.81 КК України для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання, оскільки він своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Так, в 2017 році засуджений працював на виробництві колонії, опанував професію каменотеса, проте в подальшому за наявності хронічних хвороб не зміг працювати за даною спеціальністю, проте залучався до робіт з благоустрою колонії за що був двічі заохочений начальником колонії. ОСОБА_5 звертався до адміністрації колонії з приводу працевлаштування, проте його заяву відмовились приймати. Загалом захисник вважає, що відслідковується упереджене ставлення адміністрації колонії по відношенню до її підзахисного, оскільки він за даними особової справи позитивно характеризувався та заохочувався до моменту, коли в нього виникло право на умовно-дострокове звільнення. Рішення комісії про відмову у зверненні до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 неодноразово скасовувались прокурором.

Засуджений ОСОБА_5 клопотання свого захисника підтримав частково, в частині умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, в іншій частині клопотання не підтримував. Зазначив, що щиро розкаявся у вчиненні злочину, за який відбуває покарання ще на стадії судового розгляду справи та процес його виправлення розпочався ще на той час, що знайшло своє відображення у вироці та при призначенні йому покарання судом як першої так і апеляційної інстанції застосовано положення ст.69 КК України. При цьому він пояснював, що відбуваючи покарання жодного разу не допустив порушення дисципліни, зі змістом характеристик щодо нього в частині неохайного зовнішнього вигляду не знайомий та заперечував, в зв`язку з тим, що він страждає на хронічні хвороби, зокрема він ВІЛ-інфікований та будь-яку інфекцію переносить дуже складно, відтак до гігієни ставиться відповідально. Спальне місце тримає у порядку. По прибуттю до Арбузинської ВК №83 він працював каменотесом, проте припинив працювати, оскільки був етапований до Київського слідчого ізолятора. В зв`язку з хворобою з тих пір його більше не допускають до цієї роботи. На його звернення до адміністрації колонії про працевлаштування йому пояснюють, що він хворий та в зв`язку з цим йому така робота протипоказана. Документально він це підтвердити не може, так як будь-яких письмових відповідей йому колонія не надає. До робіт з благоустрою залучається постійно, за що заохочувався начальником колонії, жодного разу не відмовлявся виконувати подібні роботи, востаннє в червні 2019 року він залучався до монтажу сантехніки, жодних претензій та зауважень щодо своєї роботи не мав, всі завдання виконував належно. Про рішення комісії щодо відмови у зверненні до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання йому повідомили усно та пояснили, що це тому, що він не приймає участі у програмі диференційованого виховного впливу. Про те, що він припинив з якихось причин участь у програмі він не знав, а коли дізнався одразу написав відповідну заяву. На даний час він приймає участь у програмі подолання наркотичної залежності. Вважає, що довів своє виправлення та просив клопотання про його умовно-дострокове звільнення від покарання задовольнити.

Представник установи виконання покарань ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував та пояснив, що дійсно є позитивні зміни у поведінці ОСОБА_5 , проте він є особою, яка стала на шлях виправлення, а для звернення з клопотанням про умовно-дострокове звільнення засуджений повинен довести своє виправлення. Так, засуджений ОСОБА_5 не утримує спальне місце та приліжкову тумбочку в належному стані, що включає не тільки їх чистоту а й ремонт та покраску. Дійсно засуджений раніше працював, та залучається до робіт з благоустрою, проте така робота не має постійного характеру. Щодо медичних протипоказань засудженому до певних видів робіт йому невідомо, оскільки медичні довідки засудженого таких відомостей не містять, водночас зазначив, що медичні довідки не можуть містити відомостей про ВІЛ-інфекцію засудженого, оскільки така інформація охороняється законом. Документальне фіксування пропозиції працевлаштування засудженому та його відмови законодавством або відповідними відомчими інструкціями не передбачено.

Прокурор вважав, що клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 підлягає задоволенню, оскільки засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, в той час як рішення комісії установи виконання покарань про відмову засудженому у зверненні до суду з поданням про його умовно-дострокове звільнення неодноразово за вказівкою прокурора скасовувались, так як дані рішення є необгрунтованими, а доводи представника колонії не підтверджені фактичними даними.

Заслухавши думку прокурора, представника установи, засудженого та його захисника, вивчивши матеріали клопотання та особову справу засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 09.06.2016 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, згідно ст.75 КК України звільнено від покарання з іспитовим строком 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України.

23.08.2016 вироком Апеляційного суду Миколаївської області вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 09.06.2016 відносно ОСОБА_5 було скасовано в частині звільнення від відбування покарання з випробуванням, ухвалено новий вирок, яким вважати його засудженим за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 29.09.2015 по 29.02.2016 з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Ухвалою від 29.08.2019 Южноукраїнського міського суду Миколаївської області за клопотанням ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» уточнено строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 та зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 29.09.2015 по 25.12.2015 виходячи з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

В межах даного кримінального провадження до ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з моменту його затримання 29.09.2015 та 25.12.2015 його біло звільнено з під варти в зв`язку з внесенням застави та з 25.12.2015 він вважався таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави. В подальшому 23.10.2016 його було затримано в порядку виконання вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 23.08.2016. З 24.10.2016 ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)».

Ухвалою від 24.10.2017 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вирішено етапувати ОСОБА_5 для участі у розгляді справи касаційною інстанцією. На підставі даної ухвали його було етаповано до Київського слідчого ізолятора.

Постановою від 31.05.2018 Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 23.08.2016 залишено без змін, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого без задоволення. 02.06.2018 ОСОБА_5 направлений до ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» для подальшого відбування покарання.

У відповідності до вимог, передбачених ч.5 ст.72 КК України (згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Згідно Постанови Великої палати Верховного суду № 663/537/17 від 29.08.2018 якщо особа вчинила злочин в період до 23.12.2015 (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII (зворотна дія Закону №838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч.1 ст.5 КК України).

Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20.06.2017 (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Якщо особа вчинила злочин до 20.06.2017 (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21.06.2017, тобто після набрання чинності Законом №2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII. В такому разі Закон №838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію.

ОСОБА_5 вчинено злочин в 2015 році та затриманий він 29.09.2015, тобто в період до 20 червня 2017 року.

Питання про зарахування в строк відбування покарання у виді позбавлення волі терміну попереднього ув`язнення вирішене вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 23.08.2016 та уточнено ухвалою від 29.08.2019 Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, йому зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 29.09.2015 по 25.12.2015 виходячи з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Що стосується зарахування у строк відбування покарання в порядку ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII періоду перебування ОСОБА_5 в Київському слідчому ізоляторі в зв`язку з розглядом касаційної скарги його захисника, то відповідно до вимог ч.1 ст.1 Закону України «Про попереднє увязнення» від 30.06.1993 року (з відповідними змінами), попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Таким чином, у розумінні положень частини 1 зазначеного закону, попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили. Оскільки вирок Апеляційного суду Миколаївської області набрав законної сили 23.08.2016, вимоги захисника про зарахування попереднього ув`язнення після цієї дати є безпідставними.

У зв`язку з викладеним, та в зв`язку з непідтриманням клопотання в даній частині ані захисником ані засудженим ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання захисника в частині зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання належить відмовити.

Вирішуючи вимоги захисника про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , судом встановлено наступне.

Згідно ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до положень пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання можливе лише за сукупністю так званої матеріальної підстави та формальної передумови, де матеріальною підставою умовно-дострокового звільнення є доведеність засудженим своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення, а формальною передумовою є відбуття засудженим певної частини покарання (п. 3 ч. 1 ст. 81 КК України).

Засуджений ОСОБА_5 23.10.2016 затриманий в порядку виконання вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 23.08.2016 та йому зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 29.09.2015 по 25.12.2015 виходячи з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі, відтак ОСОБА_5 відбув більше 2/3 призначеного йому покарання з умисний тяжкий злочин, що свідчить про наявність передумов для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За матеріалами особової справи ОСОБА_5 24.10.2016 прибув до ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» для відбування покарання.

У 2017 році працював на виробництві колонії каменотесом. Наказом №39 від 03.10.2017 за підсумками роботи у ІІІ кварталі 2017 року за добру поведінку та чесне ставлення до праці начальником установи йому оголошено подяку. За даними щоденника індивідуальної роботи з засудженим (а.щ. 14) в цей період дотримується вимог режиму відбування покарання, ввічливий з метою пристосування, не конфліктний, працює, дотримується правил санітарії.

З 23.12.2017 перебував в СІЗО м.Київ. Даних про поведінку засудженого в цей період не надано, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав.

08.06.2018 прибув до ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)». За даними щоденника індивідуальної роботи з засудженим (а.щ. 15) по прибутті дотримується вимог режиму відбування покарання, ввічливий по відношенню до персоналу з метою поблажливого ставлення до себе, не конфліктний, не працює в зв`язку з тим, що перебуває у дільниці карантину, діагностики та розподілу, дотримується вимог санітарії та гігієни, участі у програмах диференційованого виховного впливу не приймає. Водночас його характеристика станом на 05.07.2018 року (а.о.с.58) містить відомості що засуджений безвідповідально ставиться до вимог персоналу установи та не має достатніх навичок до самообслуговування. При цьому з засудженим жодних профілактичних бесід з даного приводу не проводилось, а характеристика стала підставою для відмови у заміні покарання на більш м`яке рішенням від 05.07.2018 (а.о.с.62). При цьому в характеристиці не знайшов свого відображення той факт, що ОСОБА_5 проходив навчання в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Арбузинський навчальний центр №83» та 27.06.2018 здобув професію «Каменотес 4 розряду» про що свідчить довідка №1/2018 від 27.06.2018.

В подальшому за даними щоденника індивідуальної роботи з засудженим (а.щ. 16) він отримує позитивну оцінку адміністрації установи, дотримується вимог режиму відбування покарання, ввічливий, доброзичливий, не конфліктний з іншими засудженими, працює у відділенні без оплати праці, дотримується правил гігієни, має охайний зовнішній вигляд, станом на грудень 2018 року приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Подолання наркозалежності». Наказом №1 від 16.01.2019 за підсумками роботи у ІV кварталі 2018 року за добру поведінку та чесне ставлення до праці начальником установи йому оголошено подяку.

За змістом характеристики від 24.04.2019 (а.о.с.75) ОСОБА_5 має право працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією установи, проте працювати не бажає. На заходи виховного впливу з приводу працевлаштування не реагує. В той же час суд зауважує, що за даними щоденника індивідуальної роботи жодної виховної бесіди з приводу працевлаштування з засудженим ОСОБА_5 протягом всього часу відбування покарання не проводилось. Характеристика містить відомості щодо виконання засудженим робіт з благоустрою колонії, про що зазначав ОСОБА_5 у своїх поясненнях, проте оцінка ставлення засудженого до безоплатної праці в даний період автором характеристики не надана. Взагалі за даними щоденника оцінка ступеню виправлення даного засудженого в квітні 2019 року також не проводилась (а.щ.16-17). Крім того, в характеристиці зазначено, що ОСОБА_5 не приймає участі в програмах диференційованого виховного впливу, тоді як щоденник містить відомості, що засуджений як станом на грудень 2018 (запис на сторінці 16 щоденника) так і станом на червень 2019 року (наступний запис на сторінці 17 щоденника) приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Подолання наркозалежності». Дана характеристика стала підставою для відмови ОСОБА_5 у зверненні до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання рішенням від 24.04.2019 (а.о.с.76).

Рішення комісії ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» від 24.04.2019 протокол №9 про відмову в застосуванні до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення згідно витягу з протоколу №14 засідання вказаної комісії від 25.06.2019 скасовано (а.о.с.53). Як вбачається з наданої прокурором копії вказівки від 11.07.2019 (а.с.21), скасовано за вказівкою прокурора. Проте того ж дня, 25.06.2019, тим же протоколом №14 ОСОБА_5 повторно відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення.

Характеристика від 25.06.2019 (а.с.83), яка покладена в основу зазначеного рішення також містить відомості, що ОСОБА_5 має право працювати, проте працювати не бажає. На заходи виховного впливу з приводу працевлаштування не реагує. Проте знову за даними щоденника індивідуальної роботи з засудженим ОСОБА_5 виховні бесіди щодо працевлаштування не проводились, а зі змісту самої характеристики вбачається, що ОСОБА_5 залучається до робіт з благоустрою колонії, чому не надано жодної оцінки. Крім того, в характеристиці зазначено, що ОСОБА_5 не приймає участі в програмах диференційованого виховного впливу, тоді як щоденник містить відомості, що засуджений станом на червень 2019 року (а.щ.17) приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Подолання наркозалежності».

З наданої прокурором копії вказівки від 11.07.2019 (а.с.21) вбачається, що прокурором встановлено порушення вимог Кримінально-виконавчого кодексу та іншого законодавства України під час прийняття рішення комісії №14 від 25.06.2019 стосовно відмови у направленні до суду подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , зокрема в матеріалах, наданих на комісію не надано інформації щодо ставлення до праці засудженого протягом всього періоду відбування покарання, відсутнє підтвердження, що засуджений не бажає працювати, не зазначено підстави відмови крім формулювання, що засуджений не довів свого виправлення, не враховано вимоги попередньої вказівки прокурора. Прокурор вимагав скасувати рішення комісії №14 від 25.06.2019 стосовно ОСОБА_5 .

Листом від 15.07.2019 (а.с.24) начальник установи виконання покарань повідомив прокурора, про те, що рішення стосовно ОСОБА_5 від 25.06.2019 скасоване, та питання буде повторно розглянуто 25.07.2019.

Проте, рішення від 25.07.2019 на момент отримання судом матеріалів особової справи ОСОБА_5 в даній справі відсутнє та надано суду разом з характеристикою від 25.07.2019 лише після клопотання прокурора під час розгляду клопотання судом, що вже саме по собі ставить під сумнів зміст цих документів. Відповідні документи про скасування попереднього рішення в особовій справі також відсутні. Відомості про оцінку ступеню виправлення засудженого ОСОБА_5 станом на 25.07.2019 до щоденника індивідуальної роботи не внесені. За характеристикою від 25.07.2019 знов зазначено, що ОСОБА_5 має право працювати, проте працювати не бажає. На заходи виховного впливу з приводу працевлаштування не реагує. Проте знову за даними щоденника індивідуальної роботи з засудженим ОСОБА_5 виховні бесіди щодо працевлаштування не проводились, а зі змісту самої характеристики вбачається, що ОСОБА_5 залучається до робіт з благоустрою колонії, чому не надано жодної оцінки. Крім того, в характеристиці зазначено, що ОСОБА_5 не приймає участі в програмах диференційованого виховного впливу, тоді як щоденник містить відомості, що засуджений приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Подолання наркозалежності». Крім того зазначено, що спальне місце засуджений не утримує в чистоті і порядку, ставиться безвідповідально до виконання вимог персоналу установи, посередньо ставиться до її майна.

Аналізуючи досліджені докази, характеристики засудженого ОСОБА_5 , відомості про його заохочення, журнал його індивідуальної виховної роботи, суд зробив висновок, що з даних документів вбачається, що негативну оцінку поведінка засудженого отримувала тільки у ті періоди, коли ОСОБА_5 набував право на певні чергові пільги, передбачені ст.ст. 82, 81 КК України. Характеристики від 24.04.2019, 25.06.2019, 25.07.2019 містять недостовірні дані та суперечності, отже викликають сумнів у суду в достовірності й інших відображених у них відомостей а також у неупередженості працівників установи по відношенню до ОСОБА_5 . Також суд звертає увагу на неодноразове неврахування вказівок прокурора при прийнятті рішення комісією щодо звернення до суду з приводу умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 .

Враховуючи, що відомості про поведінку засудженого відомі виключно адміністрації установи виконання покарань, провадження ведеться у справі щодо ув`язненої особи, яка перебуває під контролем органів влади, судом всі сумніви оцінюються на користь засудженого та не приймає до уваги характеристики від 24.04.2019, 25.06.2019, 25.07.2019.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відбуваючи покарання в ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» ОСОБА_5 загалом характеризується позитивно, має добру поведінку, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень не має, двічі заохочувався правами начальника колонії за підсумками роботи у ІІІ кварталі 2017 року та за підсумками роботи у ІV кварталі 2018 року за добру поведінку та чесне ставлення до праці. Оцінити поведінку в період перебування в СІЗО м. Києва суд не може за відсутності даних.

Крім того, засуджений не конфліктний, підтримує рівні відносини з іншими засудженими, дотримується ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Відбуваючи покарання засуджений постійно залучається до робіт з благоустрою колонії.

Також ОСОБА_5 приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу «Подолання наркозалежності», а в рамках реалізації програми Професія у 2018 році здобув професію каменотес. На профілактичному обліку не перебуває.

Зазначені обставини свідчать про сумлінну поведінку засудженого, що дає суду підстави вважати про наявність у нього стійкого бажання виправитись.

Відповідно до частини 5 статті 118 КВК України, засуджені можуть залучатися без оплати праці до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством.

Тож, враховуючи положення частини 5 статті 118 КВК України, офіційне працевлаштування засудженого на підприємстві УВП не може бути обов`язковою вимогою для доведення ним «сумлінного ставлення до праці».

Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_5 в 2017 році був працевлаштований на виробництві, а в подальшому постійно залучається до робіт з благоустрою колонії, за що й заохочувався, відтак є підстави вважати, що до праці він ставиться сумлінно, завдання виконує добросовісно, дотримується вимог техніки безпеки та правил поводження з устаткуванням.

Крім того, суд враховує наявність у засудженого хронічних хвороб та пов`язаних з цим хворобливих станів, що підтверджується медичними довідками та не може не впливати на його працездатність. Суд також зауважує, що медичні довідки наявні в матеріалах особової справи взагалі не містять жодних висновків щодо можливості залучати ОСОБА_5 до тих чи інших видів робіт, а лише констатують наявність в нього хвороб.

Відтак, суд не погоджується з висновком комісії, що засуджений ОСОБА_5 виправлення свого не довів.

Відповідно до вироку та пояснень засудженого, він у скоєному злочині розкаюється, підтримує зв`язок з рідними.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, що дає підстави для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про зарахування строку попереднього ув`язнення та умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити частково.

ОСОБА_5 звільнити від подальшого відбуття покарання умовно-достроково на 14 (чотирнадцять) днів 06 (шість) місяців 1 (один) рік невідбутого строку покарання.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Арбузинська виправна колонія № 83» Міністерства юстиції України для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд протягом семи днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 10.10.2019 о 08 год. 45 хв.

Суддя ОСОБА_1