Справа № 202/5439/19
ВИРОК
іменем України

05 вересня 2019 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000992 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.06.2019, відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , який народився у ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Самотоєвка Краснопільського району Сумської області, зареєстрованого у будинку АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у квартирі АДРЕСА_2 , не працюючого, із вищою освітою, розлученого, маючого на утриманні малолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, українця, -

у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.1 ст.185 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом визнано доведеним, що 29.05.2019 приблизно о 11 годинні 30 хвилин, ОСОБА_3 , знаходився біля магазину «Брусничка», що розташований за адресою: м. Дніпро, пр. Миру, 14- А, де зустрів раніше знайомого ОСОБА_7 .

В ході спілкування з ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , попросив у ОСОБА_7 смартфон "Redmi Note 6 PRO", для здійснення телефонного дзвінка, на що ОСОБА_7 відповів відмовою, та поклав смартфон на лавку поряд себе. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме смартфону "Redmi Note 6 PRO" який належить ОСОБА_7 .

Так, ОСОБА_3 , перебуваючи близько магазину «Брусничка», розташованого за адресою: м. Дніпро, пр. Миру, 14-А 29.05.2019 приблизно о 11 годинні 40 хвилин, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_7 відволікся, та за його злочинним діями не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, викрав у потерпілого смартфон "Redmi Note 6 PRO", ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 4474, 80 грн., який належить ОСОБА_7 , чим спричинив останньому майновий збиток на вказану суму. Отримавши змогу розпорядитися викраденим майном, а саме: смартфоном "Redmi Note 6 PRO" на власний розсуд, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник.

Умисні дії, ОСОБА_3 , що виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 у суді.
Як пояснив ОСОБА_3 суду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчиненого ним кримінального правопорушення. ОСОБА_3 пояснив, що він дійсно, 29.05.2019 приблизно о 11 годинні 30 хвилин, знаходився біля магазину «Брусничка», що розташований за адресою: м. Дніпро, пр. Миру, 14- А, де зустрів раніше знайомого ОСОБА_7 у якого попросив мобільний телефон для здійснення дзвінка, але той відповів відмовою і поклав смартфон на лавку поруч із собою. Коли він побачив, що ОСОБА_7 відволікся, непомітно викрав у потерпілого смартфон "Redmi Note 6 PRO", Яким розпорядився на власний розсуд.

ОСОБА_3 просив суд суворо не карати, врахувати щиросерде каяття.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується, окрім визнання ним своєї вини, письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.
Так, 14.06.2019 до правоохоронних органів із заявою про вчинене кримінальне правопорушення звернувся ОСОБА_7 , який повідомив про те, що 29.05.2019, невідома особа таємно вчинила крадіжку належного йому смартфону "Redmi Note 6 PRO", ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 .
Відповідно до Договору фінансового кредиту від 29.05.2019 на ім`я ОСОБА_8 , предметом застави став мобільний телефон "Redmi Note 6 PRO", вартість до повернення 1800.00 гривень.

Відповідно до товарного чеку від 14.07.2019, вартість мобільного телефону марки "Redmi Note 6 PRO", ІМЕІ: НОМЕР_1 , становила 2500.00 гривень.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками 18.07.2019 потерпілий ОСОБА_7 впізнав на фото під №3, на якому міститься фото ОСОБА_3 , особу, яка 29.05.2019 таємно викрала його смартфон "Redmi Note 6 PRO".

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками 18.07.2019 потерпілий ОСОБА_7 впізнав на фото під №1, на якому міститься фото ОСОБА_9 , який є знайомим ОСОБА_3 , та який 29.06.2019 о 11.30 перебував поруч із останнім біля магазину «Брусничка», що розташований за адресою: м. Дніпро, пр. Миру, 14- А.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками 18.07.2019 свідок ОСОБА_10 впізнав на фото під №3, на якому міститься фото ОСОБА_9 , особу, яка 29.05.2019 разом із іншим чоловіком та жінкою прийшли до ломбарду та здали на продаж мобільний телефон "Redmi Note 6 PRO".

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками 18.07.2019 свідок ОСОБА_10 впізнав на фото під №3, на якому міститься фото ОСОБА_3 , особу, яка 29.05.2019 разом із іншим чоловіком та жінкою прийшли до ломбарду та здали на продаж мобільний телефон "Redmi Note 6 PRO".

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками 18.07.2019 свідок ОСОБА_10 впізнав на фото під №2, на якому міститься фото ОСОБА_8 , особу, яка 29.05.2019 разом із двома чоловіками прийшли до ломбарду та здали на продаж мобільний телефон "Redmi Note 6 PRO".

За результатами Висновку експерта №2458/19 від 17.07.2019 ринкова вартість смартфону "Redmi Note 6 PRO" на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто станом на 29.05.2019 становила 4 474.80 гривень.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаного в суді обвинуваченого у суду немає, оскільки ОСОБА_3 суду пояснив, що він добре розумів протиправність своїх дій, як і добре розумів їх наслідки.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як такі, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка).

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Суд не відносить до обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому визнання вини та каяття, оскільки його каяття висловлене після викриття його злочинних дій, продиктоване бажанням пом`якшити персональну відповідальність за скоєне, а в свою чергу щире каяття, характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання. Однак вказане у суб`єктивному ставленні обвинуваченого до вчиненого ним злочину відсутнє.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

5.Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до середньої тяжкості злочинів, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, не працює, у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має на утриманні малолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді штрафу або інший вид покарання не пов`язаний із позбавленням волі, потерпілий у своїй заяві, наданій суду, при призначенні покарання покладався на розсуд суду, обвинуваченого, який просив призначити покарання у виді штрафу, також суд враховує відсутність обставин що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому, дані про його особу, а також те що він не відшкодував потерпілому шкоди, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 185 України.

Разом із наведеним суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 , без реального відбування покарання та враховуючи особу ОСОБА_3 , прийшов до висновку про звільнення від відбування покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України та із покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Оскільки іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Призначення ж покарання у виді штрафу, який є найбільш м`яким видом кримінального покарання, не буде відповідати меті покарання, оскільки ОСОБА_3 не працює, офіційного доходу (заробітку) не має, проживає за рахунок заощаджень, шкоду потерпілому не відшкодував, а тому є вірогідність того, що покарання у виді штрафу ОСОБА_3 виконано не буде.
Зі слів ОСОБА_3 , він є інвалідом 2 групи, однак термін посвідчення не продовжував, тому суд враховуючи приписи ч.3 ст. 56 КК України, вважає не доцільним призначення покарання у виді громадських робіт.
У свою чергу призначення покарання у виді позбавлення волі без застосування положень ст.ст. 75,76 КК України, буде досить суворим, враховуючи особу обвинуваченого, буде суперечить вимогам ст.65 КК України і не сприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо.

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 - не обирався.
За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 , необхідно стягнути на користь держави витрати пов`язані із проведенням судових експертиз.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до п.9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ:

- мобільний телефон "Redmi Note 6 PRO" - залишити за належністю потерпілому ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судово-товарознавчої експертизи (висновок експерта №2458/19 від 17.07.2019) в сумі 300.00 гривень.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_11 -Почтовик

05.09.2019