Справа № 279/5987/18
Номер рядка звіту 20
номер провадження 1-кп/279/303/19 В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ленінград, РФ, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не інваліда, раніше судимого: 12.05.2005 року Миколаївським районним судом за ст.115 ч.1 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, 21.02.2019 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.185 ч.1,186 ч.2,70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі, проживаючого в АДРЕСА_1 , а зареєстрованого в АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченогост.187 ч.3 КК України,
30.10.2018 року року близько 21 години, ОСОБА_7 , через вхідні незамкнені двері, проник до приміщення квартири АДРЕСА_3 , де із застосуванням фізичного насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_9 , яке виразилось в тому, що ОСОБА_7 несподівано для потерпілої ОСОБА_9 , схопив мотузку для прищіпок, погрожуючи фізичною розправою, накинув на шию останньої, після чого повалив її на підлогу коридору та використовуючи свою фізичну перевагу, долаючи опір потерпілої, яка намагалась відштовхнути його, почав здушувати потерпілу ОСОБА_9 , однак остання захищаючись нанесла удар ногою по тілу ОСОБА_7 , після чого останній перестав здушувати та заволодів майном потерпілої ОСОБА_9 , а саме мобільним телефоном марки «РІХUShit», вартістю 1000 гривень, в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_1 , вартістю 40 гривень, та з місця події зник.
В результаті злочинних дій ОСОБА_7 заподіяв потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді смугастого садна по передньо-боковій поверхні шиї справа з переходом на задню поверхню на рівні середньої треті; подібного садна по передній, боковій і задній поверхні шиї зліва на рівні середньої треті; подібного садна по передньо-боковій поверхні верхньої треті шиї зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи №605 від 23.11.2018 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, та заволодів майном ОСОБА_9 , на загальну суму 1040 гривень.
Своїми умисними діями, які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаними із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаними із проникненням у житло, ОСОБА_7 , вчинив злочин, передбачений ст.187 ч.3 КК України.
Висновки щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні злочинних дій судом зроблені на підставі аналізу отриманих та досліджених безпосередньо під час судового розгляду доказів.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 по суті пред`явленого обвинувачення винним себе не визнав та дав показання про те, що він та потерпіла хворіють на СНІД, приймали психотропні препарати, внаслідок вживання яких потерпіла не контролювала свої дії. 30.10.2018 року він прийшов до квартири ОСОБА_9 , приніс продукти харчування та хотів залишитися на ніч. У квартиру його впустила сама потерпіла. Між ними виник конфлікт на ґрунті ревнощів, ОСОБА_10 почала кричати «Допоможіть» та виганяти його. Перебуваючи у шоці від її криків та з переляку, він розвернувся, побачив мотузку, яку схопив та накинув на шию ОСОБА_10 , повалив на підлогу та почав нею здушувати її шию. Потім відкрив двері і побіг, забравши мобільний телефон потерпілої, який лежав у коридорі. Потерпіла бігла за ним та кричала «Давай поговоримо». До квартири повернувся лише через дві години коли заспокоївся, побачив, що діти спали і пішов. Проживали вони з ОСОБА_9 у громадянському шлюбі з 2013 року, мають двох малолітніх дітей. До квартири він прийшов, щоб побути з дітьми, наміру потрапити у квартиру без згоди потерпілої або викрадати її речі не мав. Останнім часом вони між собою конфліктували, та майже місяць він проживав окремо. Телефон потерпілої забрав, щоб вона не зателефонувала у поліцію, який в подальшому у нього вилучили працівники поліції. Потерпіла проживала на кошти, які отримувала на дітей та кошти, що заробляв він.
Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні не допитувалась, так як ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.
Письмовими доказами вчинення обвинуваченим інкримінованого злочину є:
Довідкою з травматологічного пункту Коростенської ЦМЛ №7134 від 31.10.2018 року зафіксовано звернення ОСОБА_9 і надання їй медичної допомоги, встановлено діагноз: здавлення шиї, садно шийної ділянки.
Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31.10.2018 року зі змісту якого слідує, що потерпіла ОСОБА_9 повідомила, що 30.10.2018 року близько 21 години, ОСОБА_7 , через незамкнені вхідні двері квартири АДРЕСА_3 , проник у квартиру, де із застосуванням фізичного насильства, здійснив напад на неї, заподіявши тілесні ушкодження, та заволодів її майном мобільним телефоном.
Згідно із протоколом огляду місця події від 31.10.2018 року та доданих до нього фото таблиць, оглянуто місце події приміщення квартири АДРЕСА_3 , під час якого зафіксовано загальну обстановку місця вчиненого злочину, розташування речей, а також в ході огляду ОСОБА_9 вказала на тілесні ушкодження наявні на шиї та продемонструвала на місці, де її душили та знаходилась мотузка, якою її здушував ОСОБА_7 ..
Згідно даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_9 являється співвласником квартири АДРЕСА_3 та зареєстрована за вказаною адресою; зокрема фактичне проживання потерпілої у вказаній квартирі обвинувачений підтвердив і під час судового розгляду.
З даних протоколу затримання ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення від 01.11.2018 року з фото таблицею до нього слідує, що ОСОБА_7 був затриманий 31.10.2018 року о 22 годині 00 хвилин в порядку ст.208 КПК України, як підозрюваний у вчиненні кримінального правопорушення, клопотань, заяв та зауважень з приводу свого затримання не заявляв. А під час особистого обшуку у ОСОБА_7 було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «РІХUShit».
Огляд вилученого мобільного телефону зафіксовано в протоколі огляду предметів від 01.11.2018 року. Виявлені та вилучені речі постановою слідчого визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження.
Ухвалою суду від 01.11.2018 року на вилучений телефон накладено арешт.
Згідно розписки ОСОБА_9 прийняла на зберігання від старшого слідчого СВ Коростенського ВП ГУ НП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_11 мобільний телефон марки «РІХUShit».
Ухвалою суду від 26.10.2018 року до ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком на два місяці до 26.12.2018 року, зобов`язано прибувати за кожною вимогою слідчого до Коростенського ВП, не відлучатись з м.Коростень Житомирської області без дозволу слідчого, повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання, роботи, утримуватись від спілкування з потерпілою, не відвідувати місце проживання потерпілої ( АДРЕСА_4 ).
Згідно акту судово-медичного дослідження №576 від 09.11.2018 року та висновку судово-медичної експертизи №605 від 23.11.2018 року встановлено наявність у ОСОБА_9 тілесного ушкодження у вигляді смугастого садна по передньо-боковій поверхні шиї справа з переходом на задню поверхню на рівні середньої треті; подібного садна по передній, боковій і задній поверхні шиї зліва на рівні середньої треті; подібного садна по передньо-боковій поверхні верхньої треті шиї зліва. Дані ушкодження спричинені дією тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо в термін і при обставинах, викладених обстежуваною; відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Не виключений механізм утворення тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_9 від тупого твердого предмету, яким могла бути і мотузка для сушіння білизни.
Під час проведення слідчого експерименту 20.12.2018 року потерпіла ОСОБА_9 демонструвала, яким чином до неї було застосовано насильство та дала показання про те, що 30.10.2018 року близько 8 години вечора вона пішла на вулицю вішати білизну. В цей час нікого поруч не бачила. Повертаючись додому, за нею у квартиру забіг бувший її співмешканець ОСОБА_7 .. Вона сказала, щоб він уходив та більше до неї не повертався. Коли вона відвернулась, в цей час, ОСОБА_12 схопив мотузку для білизни, повалив її на підлогу та почав здушувати. Захищаючись, вона вдарила співмешканця ногою і відштовхнула від себе. Діти почали плакати, старша дитина вибігла на вулицю та почала кричати. Становський злякався, що прийдуть сусіди, схопив її мобільний телефон, ключі і втік. Після цього вона викликала поліцію. У неї були тілесні ушкодження синці та борозна від здушування на шиї. До ОСОБА_12 вона не телефонувала, приходити не просила, та його присутність для неї була несподіваною.
Вказаний відеозапис слідчого експерименту за участю потерпілої було переглянуто в судовому засіданні.
Такі показання потерпілої є детальними та послідовними, підстав визнання їх такими, що обмовляють обвинуваченого, судом не встановлено.
В судовому засіданні також переглянуто відеозапис слідчого експерименту, проведеного за участю ОСОБА_7 від 20.12.2018 року, та сприйнявши таким чином його показання особисто, суд встановив, що ОСОБА_7 в присутності захисника та понятих він розказав про обставини вчинення злочину, відтворив послідовність дій при його вчинені, механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, заволодіння її майном. Підтвердив те, що суд зобов`язав його утримуватись від спілкування з потерпілою, не відвідувати місце її проживання та те, що потерпіла до себе його не запрошувала, до неї він прийшов за власною волею.
Як свідчить відеозапис слідчої дії, показання ОСОБА_7 давав вільно, вони були послідовними, відповідав на запитання та уточнював місце знаходження певних речей і учасників події, тілесних ушкоджень не мав, зауважень, клопотань та заперечень не заявляв.
Зауважень щодо належності та допустимості представлених стороною обвинувачення доказів від сторони захисту не надійшло.
Посилання захисника в судових дебатах щодо відсутності у діях обвинуваченого ознак злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та необхідності виправдання останнього, спростовуються вищевказаними доказами, в тому числі показаннями потерпілої, які остання надавала під час слідчого експерименту, були послідовними, детальними щодо його дій, узгоджуються між собою, підтверджуються висновком експерта, протоколом затримання ОСОБА_7 від 01.11.2018 року, яким зафіксовано виявлення та вилучення у останнього належних потерпілій речей, а саме мобільного телефону, отже не викликають будь-якого сумніву у їх достовірності та у своїй сукупності вказують на причетність ОСОБА_7 до інкримінуємого злочину.
До такого висновку суд дійшов, проаналізувавши також спосіб, механізм та знаряддя злочину, поведінку обвинуваченого та потерпілої, яка з метою уникнення від посягання намагалась втекти, а також поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, їх стосунки між собою.
Разом з тим, суд враховує, що незважаючи на те, що суд зобов`язав ОСОБА_7 утримуватись від спілкування з потерпілою, не відвідувати місце її проживання, останній самовільно прийшов до квартири потерпілої,за власною волею, поведінку обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений не тільки не надав потерпілій першої допомоги, не викликав швидку допомогу, а з місця вчинення злочину зник, заволодівши її мобільним телефоном, щоб потерпіла не мала змоги зателефонувати у поліцію.
Також, суд приймає до уваги і ту обставину, що ніхто із свідків не бачив самого нападу обвинуваченого на потерпілу, події відбувалися у квартирі, в темну пору доби та у відсутність сторонніх осіб.
Згідно роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» - розбій як злочин проти власності - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Небезпечне для життя чи здоров`я насильство - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння (насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, здушення шиї, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо).
Невизнання обвинуваченим своєї вини суд розцінює, як обраний останнім спосіб захисту та спробу уникнути відповідальності за вчинений злочин.
Отже, проаналізувавши всі зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази, які є допустимими, належними та достовірними, в своїй сукупності достатніми та взаємопов`язаними, поза розумним сумнівом доводять причетність обвинуваченого до вчинення злочинних дій, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині.
Таке рішення суд базував на засадах презумпції невинуватості, забезпечення доведеності вини, свободи від самовикриття, права не свідчити проти себе, обов`язку сторони обвинувачення довести обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Як особа ОСОБА_7 характеризується по місцю проживання негативно, даних про утриманців, місце роботи, хвороби та вживання психотропних препаратів в матеріалах справи відсутні, на спеціалізованих обліках не перебуває, раніше судимий (відбуває покарання за попереднім вироком).
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання є рецидив злочинів.
Згідно вимог ст.65 ч.2 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обираючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини справи, особу обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючих покарання обставин, та вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_7 не можливо без ізоляції від суспільства. Вид та розмір покарання обирається в межах санкції частини статті закону, яка передбачає відповідальність за вчинений ним злочин, у виді позбавлення волі, оскільки вчинено особливо тяжкий злочин, який посягає не лише на правовідносини власності, а й на життя та здоров`я особи, розкаяння у вчиненому не проявив, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів.
При цьому, враховуючи, що ОСОБА_7 інкримінуємий злочин вчинив до ухвалення відносно нього вироку Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21.02.2019 року, покарання за сукупністю злочинів призначається відповідно до положень ст.70 ч.4 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою припинив свою дію 21.02.2019 року, оскільки останньому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні (№279/5553/18), в рамках якого він відбуває покарання. Строк відбування покарання обчислювати з дати затримання обвинуваченого, який в подальшому утримувався під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,373,374 КПК України,
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.187 ч.3 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією частини майна, яке є його власністю.
Остаточне покарання за сукупністю злочинів призначити за правилами ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21.02.2019 року, більш суворим, призначеним даним вироком у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією частини майна, яке є його власністю.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з 31.10.2018 року, тобто з моменту його затримання.
Речові докази: мобільний телефон марки «РІХUShit», який передано під зберігальну розписку ОСОБА_9 повернути за належністю.
Накладений арешт на мобільний телефон марки «РІХUShit» скасувати.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, в той же строк з дня отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3