Справа № 214/170/19
1-кп/214/433/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року, Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
потерпілого (цивільного позивача) - ОСОБА_5 ,

представника потерпілого

(представника цивільного позивача) - ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції, у м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0002542 від 11.12.2018 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, не працює, розлучений, має на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого:

-27.07.1999 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.140, ч.2 ст.206, ст.44, ст.42 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.46-1 КК України відстрочено виконання покарання на 1 рік, штраф 170 грн.;

-16.07.2001 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу за ч.3 ст.140, ч.2 ст.140, ч.3 ст.142, ст.44, ст.42 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі. На підставі ст.43 КК України частково приєднано покарання по вироку від 27.07.1999 року, загальний строк до 3 років 8 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений -04.03.2003 року умовно-достроково на 1 рік 3 місяця 1 день;

27.01.2004 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч.3 ст.289, ст.69 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України, частково приєднано покарання по вироку від 16.07.2001 року, до 5 років 6 місяців років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 30.12.2008 року умовно-достроково на 3 місяці 12 днів;

-18.02.2013 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75, 76 п.2,3,4 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном 2 роки. 23.07.2013 відмінено звільнення від відбуття покарання від 18.02.2013 року, до 5 років позбавлення волі;

-17.04.2014 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ч .1 ст. 190, ч.1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

-24.06.2014 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого по приговору від 17.04.2014 року, до 5 років 1 місяць позбавлення волі;

-17.04.2014 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ч.3 ст.15, ч.1 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.70 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ст.71 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання по вироку від 18.02.2013 року, до 5 років 1 місяць позбавлення волі;

-31.07.2014 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.4 КК України поглинуто невідбуте покарання за вироком від 24.06.2014 року та призначено остаточне покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 28.04.2016 року по відбуттю строку покарання,

який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Так, 20.08.2017 року в невстановлений час доби, ОСОБА_4 , діючи повторно, знаходячись за адресою АДРЕСА_3 з малознайомою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету, під приводом здійснення оптимізації роботи мобільного телефонну «Samsung» J-7, належного потерпілій, звернувся до останньої з проханням передати йому телефон у тимчасове користування. Отримавши за згодою потерпілої ОСОБА_8 її мобільний телефон «Samsung» J-7 у тимчасове користування, ОСОБА_4 , без відома потерпілої, встановив у ньому додаток «Приват 24», тим самим створивши доступ до рахунків потерпілої та збільшив ліміти кредитних коштів на картковому рахунку потерпілої. Після чого, ОСОБА_4 за допомогою вказаного телефону, викрав грошові кошти, наявні на картковому рахунку, якими розпорядився на власний розсуд. А саме, в період з 20.08.2017 по 27.08.2017, за допомогою банкоматів, з рахунку ПАТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 ОСОБА_4 було знято грошові кошти на суму 10 000 грн., а з рахунку ПАТ «Акцент-банк» № НОМЕР_2 ним було знято грошові кошти на суму 12 000 грн.

Внаслідок умисних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_5 заподіяний збиток на загальну суму 22 000 грн.

Дії обвинуваченогоОСОБА_4 належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками: таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України визнав в повному обсязі, обставини встановлені в обвинувальному акті не заперечує та пояснив таке. Потерпіла ОСОБА_5 на його прохання у нього вдома, за адресою перевулок Бульварний 10/10 дала йому свій мобільний телефон Самсунг для користування протягом дня. Він встановив на мобільний телефон потерпілої мобільні додатки Приват24 та А-банк24 без згоди та відому останньої. Протягом цього ж дня він встановив доступ до рахунків потерпілої ОСОБА_5 та збільшив ліміти по її банківським карткам. Номера розрахункових рахунків від банківських карток ПриватБанку та А-Банку він дізнався з встановлених мобільних додатків, котрими користувався. Мобільний телефон він повернув потерпілій наступного дня.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що познайомилась з обвинуваченим ОСОБА_4 17.08.2017 року на сайті знайомств «Баду». Потім почали зустрічатися. 20.08.2017 року за адресою АДРЕСА_3 у обвинуваченого вдома останній попросив подивитися її мобільний телефон. ОСОБА_4 сказав, що її телефон несправний і запропонував допомогти його полагодити. Вона дала ОСОБА_4 свій мобільний телефон. Наступного дня ОСОБА_4 повернув їй мобільний телефон. Можливо ОСОБА_4 знав пароль ПриватБанку, оскільки вона розраховувалася в магазині АТБ при ньому. Звідки ОСОБА_4 дізнався про її рахунок в А-Банку вона не знає. 25.09.2017 року їй необхідно було вносити платіж по кредиту та вона пішла до відділення ПриватБанку і там дізналася, що в неї збільшений кредитний ліміт до 7000 грн. та взяті дві розстрочки частинами телевізор в магазині «Фокстрот» за 5000 гривень та телефон в магазині «Алло» за 10000 тисяч гривень. Кім того, був оформлений швидкий займ на 2 суми: 1000 грн. та 1600 грн. Всі банківські картки були при ній. В мобільному телефоні не було ніякого підтвердження встановлення мобільних додатків, оскільки він був перепрошитий до заводських налаштувань. Вона ночувала у обвинуваченого ОСОБА_4 декілька разів, а банківські картки були в гаманці. Вона припускає, що обвинувачений вночі міг взяти та переписати номери банківських карток, які були в неї в гаманці.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченим ОСОБА_4 вини у вчиненому злочині, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому визначається щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, відповідно до ст. 67 КК України, яка обтяжує покарання обвинуваченому визначається рецидив злочинів.
Обвинувачений ОСОБА_4 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України (Т. 2, а.с.103).
Відповідно до ст. 12 КК України, обвинувачений вчинив злочин, який відноситься до категорії середньої тяжкості.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, особистість обвинуваченого, який раніше судимий (Т.2 а.с. 104-106), в КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебував та не перебуває (т.2 а.с.102, 103), має на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.2 а.с.110).

Згідно досудової доповіді Саксаганського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Дніпропетровській області про обвинуваченого ОСОБА_4 визначено високий ризик вчинення останнім повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства. У відповідності до висновку органу пробації про можливість виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства ( у т.ч. окремих осіб).

На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливо за умови здійснення нагляду з боку уповноваженого органу з питань пробації.

У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків, відповідно до ст.76 КК України (в обов`язковому порядку).

Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, у зв`язку з чим вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.
Суд, переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 необхідно відраховувати з моменту затримання, тобто з 18.04.2019 року (т.1 а.с.51-53).

У справі потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов, згідно з яким вона просить стягнути з ОСОБА_4 на її користь 47 521 грн. майнової шкоди та 5000,00 грн. моральної шкоди.
Прокурор не заперечував проти задоволення цивільного позову.
Обвинувачений ОСОБА_4 позовні вимоги визнав в повному обсязі, та не заперечував проти їх задоволення.
Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Суд приходить до висновку, що умисними, протиправними діями, які виразились у таємному викраденні майна, потерпілій спричинено матеріальну шкоду, відповідальність за яку суд покладає на обвинуваченого в зв`язку з доведенням його вини.
Вирішуючи питання про належність, допустимість доказів та з огляду на наявність підстав звільнення від доказування, суд керується нормами ЦПК України, а саме: ч.1 ст. 82 ЦПК України, якою передбачено що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі ст.ст. 16, 1166 ЦК України, відповідно до ст.ст. 128, 368 КПК України, позовні вимоги потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди в сумі 47 521 грн. 00 коп. підлягають задоволенню в повному обсязі.
При цьому, суд приходить до висновку про наявність у потерпілої ОСОБА_5 моральних страждань, внаслідок вчинення відносно неї злочину.

У зв`язку з характером і глибиною душевних, емоційних, моральних страждань, які перенесла потерпіла ОСОБА_5 , ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, що заявлена нею сума в розмірі 5000, 00 гривень в якості компенсації моральної шкоди підлягають стягненню з ОСОБА_4 .

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін до набрання цим вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 349 ч. 3, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
Строк покарання ОСОБА_4 необхідно відраховувати з моменту затримання, а саме з 18.04.2019 року (т.1 а.с.51-53).

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь потерпілої ОСОБА_5 в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди 47 521 (сорок сім тисяч п`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп., в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін до набрання цим вироком законної сили.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1