справа № 208/1712/15-к
№ провадження 1-кп/208/17/19
ВИРОК
Іменем України

10 червня 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000143 від 22.01.2015 року відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

встановив:
В період часу з 08.11.2013 року по 18.11.2014 року ОСОБА_4 , перебуваючи на обліку в Дніпродзержинському міському центрі зайнятості, шляхом обману, заволодів грошовими коштами у сумі 10610, 47 грн, призначеними відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», так, 08.11.2013 року ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні Дніпродзержинського міського центру зайнятості, що розташований за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Медична, буд. 6 в своїй заяві про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, відповідно до Законів України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», на підставі якої останнього поставлено на облік до Дніпродзержинського міського центру зайнятості та нарахована допомога по безробіттю в сумі 10610, 47 грн, зазначив, що пенсію не отримує, не має постійного чи тимчасового заробітку та доходу, в тому числі і за договорами цивільно-правового характеру та не зареєстрований як фізична особа-підприємець. 11.11.2013 року ОСОБА_4 в своїй заяві до Дніпродзержинського міського центру зайнятості просить належні йому суми допомоги по безробіттю перераховувати на його картковий рахунок № НОМЕР_1 , який відкрито у ПАТ «Приватбанк». Однак, попри те, що ОСОБА_4 було достовірно відомо про те, що у разі офіційного працевлаштування чи отримання доходу він зобов`язаний негайно повідомити про це Дніпродзержинський міський центр зайнятості, ОСОБА_4 працевлаштувався у ТОВ «Українська Дистрибуційна Компанія», де працював та отримував дохід у виді заробітної плати в період з 03.12.2013 по 16.05.2014 рік та Дніпродзержинський місцевий центр зайнятості про своє працевлаштування та про отриманий дохід не повідомив. 09.11.2014 року ОСОБА_4 здійснено останнє перерахування допомоги по безробіттю Дніпродзержинським місцевим центром зайнятості.
18.11.2014 року ОСОБА_4 припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з закінченням строку виплати відповідно до п.п. 12 п. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».
Під час звірки даних Дніпродзержинського міського центру зайнятості з Дніпродзержинською об`єднаною державною податковою інспекцією виявлено, що під час перебування на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю, ОСОБА_4 на підставі цивільно-правового договору знаходився в трудових відносинах з ТОВ «Українська Дистрибуційна Компанія» в період з 03.12.2013 по 16.05.2014 року та отримав за вказаний період часу заробітну плату у сумі 14215, 59 грн.
24.12.2014 року Дніпродзержинським міським центром зайнятості складено акт розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат № 233, в якому зафіксовані викладені обставини.
26.12.2014 року на підставі наказу Дніпродзержинського міського центру зайнятості № НТ 141226, припинено реєстрацію ОСОБА_4 як безробітного у зв`язку з встановленням факту подання останнім недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання статусу безробітного.
Таким чином, за період з 15.11.2013 по 09.11.2014 року Дніпродзержинським міським центром зайнятості на рахунок ОСОБА_4 нарахована і виплачена допомога по безробіттю у сумі 10610, 47 гривень.
Згідно положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» на нарахування та виплату допомоги по безробіттю мають право особи, які набули статусу безробітного. Стаття 43 Закону України «Про зайнятість населення» передбачає, що статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, яка готова і здатна приступити до роботи.
Не мають права на зазначену допомогу та на обрання статусу безробітного зайняте населення. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або інших умовах, передбачених законодавством, особи які забезпечують себе роботою самостійно, проходять військову чи альтернативну службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доход від такої зайнятості а також особи, що навчаються за денною формою освіти у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах. П. 3 ст. 3 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами, провадженням підприємницької діяльності та інших видів діяльності, не заборонених законом. Згідно наказу № 60/62 від 13.02.2009 року «Про затвердження Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України за № 232/16248 від 12.03.2009 року у разі встановлення центром зайнятості належності безробітної особи до категорії зайнятих, то така особа знімається з обліку, як безробітна, в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.
Отже, враховуючи викладене, в період з 03.12.2013 по 18.11.2013 року ОСОБА_4 , знаходячись на обліку в Дніпродзержинському міському центрі зайнятості, шляхом обману, приховав відомості від Дніпродзержинського міського центру зайнятості щодо свого працевлаштування у ТОВ «Українська Дистрибуційна Компанія» в період з 03.12.2013 по 16.05.2014 року, в результаті чого незаконно заволодів коштами на загальну суму 10610, 47 грн, призначеними відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», чим Дніпродзержинському міському центру зайнятості завдав збитків на вказану суму. Заволодівши грошовими коштами, ОСОБА_4 розпорядився ними на власний розсуд.
З огляду на викладене, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, суду пояснив, що став у 2013 році на облік у біржі праці, згодом працевлаштувався, отримував заробітну плату та виплати з біржі, про працевлаштування останню не повідомив, бо потрібні були кошти. В місяць отримував в середньому по 800 грн з біржі, гроші витрачав на родину. Щиро кається, цивільний позов визнає у повному обсязі, прохає не позбавляти його волі.
Представник потерпілого у провадженні, Дніпродзержинського міського центру зайнятості, ОСОБА_5 , надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, пред`явлений цивільний позов підтримує повністю.
Прокурором в інтересах держави в особі Дніпродзержинського міського центру зайнятості (станом на момент ухвалення вироку Кам`янський міський центр зайнятості), , пред`явлений цивільний позов у кримінальному провадженні на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди розміром 10610, 47 грн.
Дане кримінальне провадження розглянуто судом згідно вимог ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження зрозуміло зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною та істинною. Судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони позбавляються права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. У звязку з цим докази судом не досліджувалися і їх оцінка судом не проводилаcя.
Враховуючи викладене, суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), встановлена і доведена та його дії кваліфіковані правильно за ч. 1 ст. 190 КК України.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 50 КК України, враховуючи, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винуватого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`і (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Враховуючи вищевикладене, суд, вирішуючи питання щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, враховує наступні обставини:
- ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме - згідно ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, класифікується як злочин невеликої тяжкості;
- особу винуватого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку лікарів нарколога та психіатра, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 2013 року народження, наявність обставини, що пом`якшує покарання щирого каяття, відсутності обставин, що обтяжують покарання.
З огляду на викладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та запобігання скоєнню ним нових злочинів буде досягнуто при застосуванні до нього покарання у виді громадських робіт.
По справі прокурором в інтересах держави в особі потерпілої юридичної особи Дніпродзержинського (Кам`янського) міського центру зайнятості пред`явлений цивільний позов у кримінальному провадженні на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням майнової шкоди розміром 10610, 47 грн.
При розгляді позову суд виходив з наступного. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 128, ч. 1 ст. 129 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, в КПК не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Оскільки своїми умисними злочинними діями обвинувачений ОСОБА_4 спричинив потерпілій стороні майнову шкоду, повністю визнав заявлений цивільний позов, сума завданої шкоди підлягає стягненню з обвинуваченого у повному обсязі.
Щодо строків давності кримінального правопорушення, слід зазначити таке. ОСОБА_4 вступив у договірні відносини з виконання робіт з з ТОВ «Українська Дистрибуційна Компанія» 03.12.2013 року.
Ухвалою суду від 26.10.2015 року обвинувачений був оголошений в розшук, судове провадження по кримінальному провадженню № 0000143 від 22.01.2015 року було зупинено.
17.01.2019 року обвинувачений ОСОБА_4 був доставлений до суду співробітниками поліції та розгляд кримінального провадження був відновлений.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.
Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.
З огляду на викладене, строки давності у кримінальному провадженні № 0000143 від 22.01.2015 року не сплили.
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Кам`янського міського центру зайнятості задовольнити повністю.
Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь Кам`янського міського центру зайнятості () відшкодування завданої майнової шкоди у сумі 10610, 47 грн (десять тисяч шістсот десять гривень сорок сім копійок).
Речовий доказ виписку з руху грошових коштів за період з 01.10.2013 року по 24.01.2015 року по карті № НОМЕР_2 залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1