Справа № 474/1001/19
Провадження № 1-кс/474/374/19
Ухвала
про арешт майна
10.10.19 року смт. Врадіївка
Слідчий суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області - ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ;
без участі:
слідчого ОСОБА_3
власника у якого перебуває майно ОСОБА_4
розглянувши клопотання слідчого СВ Врадіївського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Врадіївського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000326 від 04.10.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, про арешт майна, -
в с т а н о в и в :
07.10.2019р. слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на сапу з дерев`яним держаком, що належить ОСОБА_4 , заборонивши її відчуження, розпорядження та користування будь-яким особам.
Посилаючись на приписи ст.ст. 40, 98, 100, 110, 170, 171 КПК України, слідчий вказує на необхідність накладення арешту на майно (сокиру з дерев`яною ручкою), з метою збереження речового доказу та запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та вирішення спору.
Слідчий ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду клопотання, у судове засідання не з`явилась, звернувшись до суду з заявою (вх. № 4613 від 07.10.2019 р.) про розгляд даного клопотання у її відсутність.
Власник майна ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду клопотання (телефонограма № 190 від 09.10.2019 року), на розгляд клопотання не з`явився, що у відповідності до ч. 4 ст. 163 КК України, не є перешкодою для розгляду клопотання.
Враховуючи приписи ст.172 КПК України, якою визначено, що неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, вважає доцільним розглянути питання про арешт майна, без участі осіб, які не з`явилися в судове засідання.
У відповідності до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Вивчивши матеріали клопотання вважаю встановленим наступне.
Як вбачається з матеріалів клопотання, яке подане до суду 07.10.2019 р. в строк визначений ч. 5 ст. 171 КПК України, 03.10.2019р. до Врадіївського відділу поліції надійшла заява ОСОБА_4 про те, що 03.10.2019р., близько 16.30 год., жінка на ім`я ОСОБА_6 , перебуваючи на території домоволодіння по АДРЕСА_1 , на грунті неприяних відносин, нанесла її удари руками, ногами та дерев`яним держаком від сапи, спричинивши тілесні ушкодження у виді подряпин шиї та синців на тілі і обличчі.
За даним фактом розпочате кримінальне провадження № 0000326 від 04.10.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.
Матеріали клопотання містять: витяг з ЄРДР № 0000326 від 04.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, внесеного на підставі заяви ОСОБА_4 , щодо спричинення останній 03.10.2019р. тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , шляхом нанесення ударів руками, ногами та дерев`яним держаком від сапи; рапорт Врадіївського ВП ГУНП від 03.10.2019 року щодо реєстрації в журналі обліку за № 2001 повідомлення гр. ОСОБА_4 ; протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.10.2019р. щодо прийняття мір до ОСОБА_8 , яка 03.10.2019р. за місцем проживання ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 , спричинила останній тілесні ушкодження; протокол допиту потерпілої ОСОБА_4 від 04.10.2019р., в якому зазначені обставини спричинення її 03.10.2019р. тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 06.10.2019р. в яких він повідомив про обставини спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ; пояснення ОСОБА_7 . Від 06.10.2019р. щодо події, яка сталася 03.10.2019р. на території домоволодіння ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 ; протокол огляду речей від 06.10.2019р., згідно якого ОСОБА_4 добровільно видала працівникам поліції сапу з дерев`яним держаком, загальною довжиною видимої частини - 1м. 14 см. та діаметром 2,5 см, яким 03.10.2019р. жінка на ім`я ОСОБА_6 , на грунті неприязних відносин, наносила її удари по рукам; постанову про визнання речових доказів від 06.10.2019 р., згідно якої сапу з дерев`яним держаком, яку упаковано в два поліпропіленових мішка білого кольору зшитих між собою та опечатано біркою Пакет №1, визнано речовим доказом та передано на відповідальне зберігання до КРД Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Пунктами 1 та 3 ч. 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
При чому, ч. 5 ст. 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Згідно п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, причому у даному випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Частиною 1 ст. 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У відповідності до ч. ч. 10 та 11 ст. 170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Частинами 1, 2 та 3 ст. 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Згідно ст. 175 КПК України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
В сукупності вищевикладеного вважаю, що слідчий довів необхідність накладення арешту на тимчасово вилучену сокиру з дерв`яною ручкою (Пакет№1),з метою збереження речового доказу та запобігання можливості його приховування, пошкодження, знищення, перетворення, відчуження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та вирішення спору,а такожнаявність ризиків,передбачених абзацом другим ч.1ст.170КПК України,а томує достатніпідстави длязадоволення клопотанняпро накладенняарешту на майно, шляхом заборони його відчужувати, розпоряджатись та користуватися цим майном будь-яким особам.
Водночас слід роз`яснити учасникам кримінального провадження, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, вимогами ст.ст.98, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -
у х в а л и в :
клопотання слідчого СВ Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Врадіївського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000326 від 03.10.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, про арешт майна -задовольнити.
Накласти арешт на сапу з дерев`яним держаком, упаковану в два поліпропіленових мішка білого кольору зшитих між собою, опечатану біркою «Пакет №1», яка належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши її відчуження, розпорядження та користування цим майном будь-яким особам.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена на протязі п`яти днів з моменту її проголошення сторонами кримінального провадження безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Слідчий суддя ОСОБА_1