Справа № 304/1155/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

20.08.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів:
ОСОБА_1 (головуючої),
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні судове провадження 11кп/4806/664/19 за апеляційною скаргою прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Перечинського районного суду від 26 червня 2019 року про повернення обвинувального акту щодо обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 296 КК України та ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України у кримінальному провадженні ЄРДР №0000191 від 30.04.2018.

Прийняте рішення суд мотивував тим, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме: виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень в ньому текстуально співпадає з формулюванням обвинувачення, включає масштабні витяги з висновку судово-медичної експертизи, насичені припущеннями, неодноразовими посиланнями без потреби на один і той самий нормативний акт, іншим зайвим текстом, що в решті-решт унеможливлює сприйняття самого змісту обвинувачення, з`ясування узгодженості з ними правової кваліфікації діяння, а відтак дає підстави стверджувати, що слідчий і прокурор не виклали або взагалі не встановили всіх фактичних обставин кожного з кримінальних правопорушень відносно кожного з обвинувачених, доказування яких, відповідно до ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК України, є їх обов`язком, не розрізняють цих термінів, їх значення, та відповідно у такий спосіб дезорієнтують сторону захисту, потерпілих і суд щодо розуміння фактичних обставин кримінальних правопорушень, суті і обсягу обвинувачення відносно кожного обвинуваченого, істотно обмежують процесуальні права учасників судового розгляду, передбачені ст. ст. 42, 56 цього Кодексу, унеможливлюють правильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та виконання завдань кримінального провадження.
Крім того, вказуючи в обвинувальному акті про умисні дії обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб, жодної конкретизації дій кожного з обвинувачених, які б містили ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, зокрема за ознакою особливої зухвалості та вчинення такого групою осіб при цьому не наводиться.
Крім того, обвинувальний акт містить істотні суперечності щодо пред`явленого під час досудового розслідування цивільного позову, так як містить вказівку на те, що цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, тоді як підозрюваними за участю захисників надано розписки про отримання копій обвинувального акту, цивільного позову та реєстру матеріалів досудового розслідування. Крім того, у обвинувальному акті відсутні будь-які відомості про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Вказані недоліки обвинувального акту не можуть бути усунуті під час судового розгляду та оскільки прокурор, затверджуючи такий обвинувальний акт, мав звернути уваги на те, що він складений слідчим з порушенням п.5 ч.2 ст. 291 КПК України , повернув йому для усунення недоліків.
В апеляційній скарзі прокурор Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_8 просить ухвалу суду про повернення обвинувального акту скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції з стадії підготовчого судового засідання. Вважає, що суд дійшов до безпідставних висновків щодо невідповідності обвинувального акту вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України. Так, в обвинувальному акті вказано місце, час, спосіб вчинення, наслідки злочину, форма вини, мотиви і обвинувачення всіх чотирьох обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 . При цьому суд не досліджував істотних обставин вчинення кримінальних правопорушень і не перевірив їх доказами, так як це виходить поза межі повноважень суду першої інстанції під час підготовчого судового засідання.
Вважає також хибним висновок суду щодо унеможливлення сприйняття змісту обвинувачення, оскільки жоден з обвинувачених в ході підготовчого судового засідання, яке тривало з 20.08.2018 по 26.06.2019 не заявив про незрозумілість для нього суті обвинувачення, правова кваліфікація обвинувачення зазначена відносно кожного обвинуваченого із точним зазначенням кваліфікуючих ознак складу злочину.
Крім того, в обвинувальному акті зазначено фактичні обставини кожного кримінального правопорушення, яке ставить обвинуваченим у вину, і вказано, що вони є встановленими під час досудового розслідування цього кримінального провадження, правова кваліфікація дій кожного обвинуваченого із зазначенням кваліфікуючих ознак складу злочину та тих фактичних обставин, які їх підтверджують, а також формулювання обвинувачення стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , а тому жодних порушень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України при складанні та затвердженні обвинувального акту допущено не було.
В обвинувальному акті конкретизовано участь кожного обвинуваченого з об`єктивної сторони складу злочину, в тому числі і щодо особливої зухвалості в діях обвинувачених (без причетність, усупереч загальновизнаним правилам поведінки, з метою спричинення тілесних ушкоджень, присутність сторонніх осіб), а також щодо кожного обвинуваченого зазначено про місце, час, спосіб вчинення, наслідки злочину, форму вини та мотиви його вчинення. При цьому формулювання обвинувачення у кожного обвинуваченого є відмінним від формулювання його співучасників, що говорить про чітке розподілення участі кожного у вчиненні спільного злочину.
Також суд дійшов до невірного висновку щодо подання цивільного позову на досудовому розслідуванні, оскільки в обвинувальному акті вказано про відсутність такого у кримінальному провадженні. Вказане також підтверджується реєстром матеріалів досудового розслідування. У розписках обвинувачених відомостей про отримання конкретного цивільного позову ними немає.
Висновок про несформульованість обвинувачення є безпідставним, оскільки в обвинувальному акті конкретно зазначено у чому кожен обвинувачений обвинувачується, а дослідження обвинувачення і доказів судом не здійснювалося, тому він не мін встановити факт неналежного формулювання обвинувачення на підготовчому судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора про підтримання апеляційної скарги, прохання про скасування ухвали суду, пояснення обвинувачнеого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, вважаючи відсутністю підстав для повернення обвинувального акту, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню .
Апеляційний суд вважає, що ухвала суду не грунтується на фактичних обставинах, є необгрунтованою, тому підлягає скасуванню.
Зі змісту обвинувального акту є зрозумілим в чому саме обвинувачуються особи, вказано місце, час, спосіб вчинення, наслідки злочину, форма вини, мотиви всіх чотирьох обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , при цьому розмежовані дії щодо вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст. 121 КК України. Те, що в обвинувальному акті з повнотою розкрито яке саме тілесні ушкодження отримано потерпілими під час вчинення хуліганських дій, не можна вважати, що обвинувачення є незрозумілим. Водночас, убачається, що у формулюванні обвинуваченння з повнотою розкрито які саме діяння та в який спосіб вчиняли обвинувачені по відношенню до потерпілих у громадському місці. Щодо кожного з обвинувачених розмежовано діяння, зазначено формулювання обвинувачення за юридичною кваліфікацією. Отже, обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Таких його недоліків, які б перешкоджали призначенню його до розгляду не убачається. Між тим, відповідно до ст. 337 КПК України прокурор під час судового розгляду вправі змінити обвинувачення, висунути додаткове, відмовитися від підтримання державного обвинувачення.
Посилання суду на те, що обвинувальний акт в контесті практики рішень ЄСПЛ , не відповідає вимогам закону, апеляційний суд вважає безпідставним та надуманим.
Окрім того, не грунтується на фактичних обставинах і те, що під час досудового розслідування був заявлений цивільний позов, а в обвинувальному акті це не відображено та що згідно розписок обвинувачених про отримання обвинувального акту, міститься також і про те, що вони отримали цивільний позов. Убачається, що в обвинувальному акті вказано, що цивільний позов під час досудового розслідування не заявлений. Розписки, на які зіслався суд, не містять інформації про отримання копії цивільного позову, а тільки про отримання копії обвинувального акту на 15 -ти аркушах та копії реєстру матеріалів досудового розслідування на 8- ми аркушах ( а.с.25-28). Разом з тим, убачається, що потерпілим ОСОБА_12 та потерпілим ОСОБА_13 цивільний позов був заявлений під час судового розгляду ( а.с. 86-97, 134-141).
З урахуванням наведеного, ухвала суду як необгрунтована підлягає скасуванню на підставі п.2 ч. 1 ст. 409 КПК України, а обвинувальний акт призначенню на новий судовий розгляд.
Керуючись ст. ст.405,407, 419 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити.
Ухвалу Перечинського районного суду від 26 червня 2019 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 296 КК України та ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України у кримінальному провадженні ЄРДР №0000191 від 30.04.2018 - скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: