пр. № 1-кс/759/5153/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

слідчого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_4 про часткове скасування арешту на майно у досудовому розслідуванні внесеного до ЄРДР за № 0000049 від 30 січня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255, ч.4 ст. 189 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про часткове скасування арешту на майно, а саме: автомобіль марки Audi A8, днз НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2013 року випуску, свідоцтва про реєстрацію даного автомобіля серія НОМЕР_3 , та повернення вказаного майна власнику.

Клопотання обґрунтовано тим, що він є власником автомобіля марки Audi A8, днз НОМЕР_1 . З червня 2019 року він передав вказаний автомобіль гр. ОСОБА_5 у його тимчасове користування без укладення договору та безоплатно.

Зазначає, що у провадженні СУ Головного управління Національної поліції в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000049 від 30 січня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255, ч.4 ст. 189 КК України.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 02 серпня 2019 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно 27 липня 2019 року під час обшуку, зокрема: на автомобіль марки Audi A8, днз НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2013 року випуску, свідоцтво про реєстрацію даного автомобіля серія НОМЕР_3 .

Заявник вказує, що оскільки вказаний автомобіль не є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, будь-які слідчі дії щодо нього не проводяться, а тому вважає, що в подальшому відпала потреба в арешті зазначеного автомобіля.

З урахуванням наведеного заявник просив суд частково скасувати саме арешт, накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 02 серпня 2019 року, на автомобіль марки Audi A8, днз НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2013 року випуску, та свідоцтва про реєстрацію даного автомобіля серія НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , повернути транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію автомобіля серія НОМЕР_3 власнику.

ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, відповідно до якої підтримує вимоги клопотання щодо скасування арешту з майна.

В судовому засіданні адвокат заявника ОСОБА_3 просив суд задовольнити клопотання з підстав викладених у ньому.

Слідчий у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, відповідно до якої заперечує щодо задоволення клопотання та зняття арешту зі спірного майна. Додатково слідчим надано постанову про визнання та приєднання до справи речових доказів від 28.07.2019 р., де чітко вказано, що спірне майно визнано речовим доказом по матеріалам кримінального провадження № 0000049.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 02 серпня 2019 року було задоволено клопотання старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Київській області про арешт майна, зокрема: накладено арешт на автомобіль марки Audi A8, днз НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2013 року випуску, та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серія НОМЕР_3 .

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_6 про визнання та приєднання до справи речових доказів від 28.07.2019 р. спірне майно, а саме автомобіль марки Audi A8, днз НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2013 року випуску, та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серія НОМЕР_3 , визнано речовим доказом по матеріалам кримінального провадження № 0000049.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, носить у собі тимчасовий характер.

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Аналізуючи вище викладене, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України кримінальний процес є змагальним і диспозитивним, що полягає у вільному подані учасниками процесу до суду доказів на підтвердження своєї позиції та захисту своїх інтересів.

З урахуванням наведеного слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про часткове скасування арешту слід відмовити, оскільки скаржник не довів суду, що арешт накладено необґрунтовано, та не довів, що у застосуванні даного заходу забезпечення у кримінальному провадженні відпала потреба, оскільки на даний час існує можливість використання даного автомобіля як доказу у кримінальному провадженні № 0000049 від 30 січня 2019 року, що підтверджується постановою про визнання та приєднання до справи речових доказів від 28.07.2019 р.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 26, 132, 170-173, 175 372, КПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_4 про часткове скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через районний суд протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Cлідчий суддя: ОСОБА_1