ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1925/19 Справа № 185/4267/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника (в режимі відео конференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2019 року про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2018 року щодо ОСОБА_8 ,
В с т а н о в и л а:

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2019 року заяву прокурора ОСОБА_9 про перегляд ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2018 року за нововиявленими обставинами було задоволено.
Скасовано ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2018 року про звільнення ОСОБА_8 від покарання, призначеного йому за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2017 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі, у зв`язку із закінченням іспитового строку та виправленням засудженого.
Подання начальника Павлоградського МРВ з питань пробації Південно-східного МРУ ВКПП про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання, призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2017 року залишено без задоволення.
Рішення суду обґрунтовано тим, що як вбачається з матеріалів, під час ухвалення рішення про звільнення ОСОБА_8 від покарання, головуючому судді не могло бути відомо, що засуджений ОСОБА_8 в період іспитового строку вчинив новий злочин, оскільки 27 грудня 2017 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003232 від 22 листопада 2017 року за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, для розгляду по суті.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.05.2019 року. Заяву прокурора ОСОБА_9 про перегляд ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.08.2018 року за нововиявленими обставинами - залишити без задоволення. Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.05.2019 року залишити без змін.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що станом на дату звернення із поданням МРВ з питань пробації у серпні 2018 року іспитовий строк за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.08.2017 року, який призначено виконувати самостійно, сплинув, засуджений виконав покладені на нього судом обов`язки та не вчинив нового злочину.
Зазначає, що підстав для відмови у звільненні ОСОБА_8 від покарання не було, адже в матеріалах справи наявні декілька вимог про наявні судимості, в яких уже наявні записи про те, що 18.12.2017 року ОСОБА_8 було лише пред`явлено обвинувачення та зазначено, що це відбувалося в період випробувального строку. Разом з тим, наявність обвинувального акту та передання його в суд не є підтвердженням того, що особа вчинила злочин у період іспитового строку, тобто відносно ОСОБА_8 відсутній обвинувальний вирок, яким його визнано винним у вчиненні злочинів в період випробувального строку.
Вважає, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржуване рішення, порушив один з основоположних принципів кримінального судочинства - презумпцію невинуватості.

Засуджений ОСОБА_8 надав до апеляційного суду клопотання, в якому не заперечував проти розгляду апеляційної скарги захисника за його відсутності.
Під час апеляційного розгляду захисник підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, прокурор заперечував проти задоволення даної апеляції.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як визнано практикою Європейського суду з прав людини і про це вказано в рішенні від 15 липня 2010 року у справі «Олександр Смірнов проти України», органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатись на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або для обґрунтування своїх рішень.
Однак, судом першої інстанції вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримано не було.
Апеляційним переглядом встановлено, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2017 року ОСОБА_8 визнано винним та призначено покарання за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, 70 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Як убачається з наданих матеріалів, строк відбування покарання ОСОБА_8 закінчився 07.08.2018 року і тому МРВ з питань пробації цього ж дня звернувся до суду з поданням про звільнення останнього від покарання, призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2017 року за ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку із закінченням іспитового строку та виправленням засудженого.
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2018 року ОСОБА_8 звільнено від покарання, призначеного йому за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2017 року за ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку із закінченням іспитового строку та виправленням засудженого.
19 березня 2019 року до суду першої інстанції звернувся прокурор із заявою про перегляд вищезазначеної ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2018 року за нововиявленими обставинами, а саме у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 в період іспитового строку вчинив новий злочин.
Оскаржуваною ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2019 року було скасовано ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2018 року про звільнення ОСОБА_8 від покарання, призначеного йому за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2017 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі, у зв`язку із закінченням іспитового строку та виправленням засудженого, а подання начальника Павлоградського МРВ з питань пробації Південно-східного МРУ ВКПП про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання, призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2017 року залишено без задоволення з підстав, зазначених прокурором у своїй заяві, а саме, що до суду для розгляду по суті направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003232, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 22 листопада 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України.
З даним висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов"язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного покарання.
Так, згідно зі ст. 62 Конституції України та п. 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Однією з загальних засад кримінального провадження, встановленою статтею 17 КПК України є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, відповідно до якого особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.
Отже, будь-яке втручання у права людини має ґрунтуватися на положеннях закону, тобто відповідати принципу законності, який передбачає абсолютний правовий захист та є засадничим компонентом правової системи.
Разом з цим, під час апеляційного розгляду встановлено, що в матеріалах справи відсутній вирок суду у кримінальному провадженні № 0003232, яким було б визнано винним та засуджено ОСОБА_8 за вчинення злочинів, передбачених ст. ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України, про що вказує прокурор у своїй касаційній скарзі, натомість триває лише судовий розгляд даного кримінального провадження, а з огляду на вищевикладене, за відсутності обвинувального вироку суду не можна й стверджувати про те, що ОСОБА_8 скоїв вказані злочини у період іспитового строку за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2017 року, що суд першої інстанції залишив поза увагою, та ці обставини взагалі не досліджував в судовому засіданні, чим допустив в даному конкретному випадку істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, яке відповідно до ст. 412 КПК України перешкодило повно та всебічно розглянути справу і постановити законне та обґрунтоване судове рішення, і суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути допущені місцевим судом порушення, у зв`язку з чим вказані обставини згідно із п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що зазначені прокурором у заяві, поданій до суду першої інстанції, обставини не є нововиявленими в розумінні положень ст.. 459 КПК України, що підлягає ретельній перевірці під час нового судового розгляду.
Разом з тим, порушення судом вищенаведених вимог кримінального процесуального закону не відноситься до передбаченого в ч. 1 ст. 415 КПК України переліку безумовних підстав призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Проте, відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.
Колегія суддів вважає, що такими загальними засадами кримінального провадження у цьому випадку є верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, дотримання яких не було забезпечено під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 .
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та у зв`язку з допущенням судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, з урахуванням загальних засад кримінального провадження і з метою забезпечення прав всіх учасників цього провадження, вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Скасовуючи ухвалу суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення всіх доводів апеляційної скарги захисника, однак вважає, що вони підлягають ретельній перевірці під час нового судового розгляду, під час якого необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, створити сторонам необхідні умови для забезпечення рівних прав у наданні доказів на підтвердження своїх позицій і доведенні перед судом їх переконливості та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам закону.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 - задовольнити частково.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2019 року про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2018 року щодо ОСОБА_8 - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4