Постанова
іменем України
08 жовтня 2019 року
м. Київ
справа № 330/2455/16-к
провадження № 51-8257ск18
Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурораОСОБА_5 ,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу засудженого на вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 13 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 30 травня 2018 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
засудженого за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 164 Кримінального кодексу України.
Обставини справи

1. Вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 13 червня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей і засуджено за частиною 1 статті 164 Кримінального кодексу України до покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин.
2. Суд визнав доведеним, що ОСОБА_6 в період з 01 січня по 01 грудня 2016 року не сплачував кошти на утримання неповнолітньої доньки, в результаті чого заборгованість зі сплати аліментів становить 5676 грн, що сукупно перевищує суму відповідних платежів більше ніж за шість місяців.
3. Апеляційний суд Запорізької області ухвалою від 30 травня 2018 року залишив вирок місцевого суду без змін.
Вимоги і доводи касаційної скарги

4. У касаційній скарзі засуджений, вважаючи незаконними згадані вирок та ухвалу, просить їх скасувати та закрити кримінальне провадження. Водночас він заявив клопотання про звільнення від покарання на підставі пункту «в» частини 1 статті 1 Закону України «Про амністію в 2016 році». Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що має на утриманні малолітню доньку, ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо якої він не позбавлений батьківських прав.
5. Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило.
Позиції інших учасників судового провадження

6. Прокурор у судовому засіданні заперечив проти задоволення касаційних вимог засудженого та вважав, що клопотання про застосування акту амністії має бути вирішено в порядку виконання вироку.
Оцінка Суду

7. Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені в скарзі доводи, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
8. Відповідно до вимог частини 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.
9. У касаційній скарзі засуджений не наводить жодного доводу на обґрунтування незаконності постановлених щодо нього судових рішень та передбачених процесуальним законом підстав для їх скасування. Касаційна скарга лише відтворює за змістом його клопотання про застосування амністії відповідно до Закону України «Про амністію в 2016 році».
10. Що стосується вимоги засудженого про застосування щодо нього акту амністії, то Суд зазначає наступне.
11. Як убачається з матеріалів справи, засуджений не заявляв клопотань про застосування щодо нього згаданого закону під час розгляду провадження в суді аппеляційної інстанції і апеляційний суд, відповідно, це питання не вирішував, обмеживши свій розгляд лише тими питаннями, які було винесено сторонами в апеляційних скаргах. Суд вважає, що таким чином апеляційний суд діяв у повній відповідності до вимог статті 404 КПК.
12. Суд також нагадує, що згідно зі статтею 433 КПК він не вправі досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, які не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
13. Водночас стаття 11 Закону України «Про амністію в 2016 році» передбачає, що рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом щодо кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів справи та відомостей про поведінку засудженого.
14. Таким чином, вирішення питання про звільнення засудженого від відбування покарання на підставі акту амністії потребує дослідження доказів під час змагальної процедури та встановлення обставин, важливих для застосування амністії, зокрема наявності у засудженого дитини та батьківських прав щодо неї, частини відбутого покарання тощо.
15. Отже, Суд позбавлений процесуальних повноважень задовольнити клопотання засудженого про застосування до нього амністії. Законних підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, як вже зазначалося вище, Судом не встановлено. А тому, касаційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.
16. Разом із тим Суд зазначає, що питання про застосування амністії щодо ОСОБА_6 може бути вирішено на стадії виконання вироку в порядку, передбаченому розділом VIII КПК.
На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 13 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 30 травня 2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_7