печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2019 року

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: не з`явився,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання Прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 13.02.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000074 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч.1 ст. 212, ч.2 ст. 367, ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 205, ч.2 ст. 366, ч. 3 ст. 212 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Прокурор другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти в безготівковому вигляді, які знаходяться на рахунках, відкритих ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: картковому рахунку № НОМЕР_2 та розрахунковому рахунку № НОМЕР_3 , відкритих в АТ КБ «ПриватБанк»; розрахунковому рахунку № НОМЕР_4 , відкритому в АТ «Укрсиббанк»; розрахунковому рахунку № НОМЕР_5 , відкритому в АТ «ОТП Банк», а також інших рахунках у вказаних банківських установах, відкритих на його ім`я, з метою забезпечення можливої конфіскації майна та відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (цивільний позов).

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що Генеральною прокуратурою України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2017 року за № 0000074 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч.1 ст. 212, ч.2 ст. 367, ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 205, ч.2 ст. 366, ч. 3 ст. 212 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений час, невстановленими особами створено злочинну організацію, зокрема, з метою ухилення від сплати обов`язкових податків та платежів та вчинення інших злочинів. З цією метою створено ТОВ «Рівнестандарт» (, адреса: м. Рівне, вул. Князя Володимира, 28Б, офіс 32) та ТОВ «ДП-Стандартметрологія ООВ» (, м. Рівне, вул. Князя Володимира, 28Б, оф. 2), які здійснюють діяльність по сертифікації транспортних засобів, які були у використанні, ввезених на територію України. При цьому, товариства мають ряд відокремлених лабораторій (філій) в різних регіонах України. При проведенні сертифікації транспортних засобів ТОВ «Рівнестандарт» оплата від замовника приймається працівниками товариства готівковими коштами в розмірі 2 500 гривень за один автомобіль, ввезений з країн Європи, в розмірі до 4 000 доларів США за один автомобіль ввезений із США для звичайних громадян та в розмірі від 1 000 доларів США для постійних клієнтів, які завозять оптові партії з США. При цьому, сертифікати видаються на автомобілі, які не відповідають вимогам українського законодавства, зокрема, відбувається видача сертифікатів на автомобілі із США без виправлення їх конструктивних особливостей (паски безпеки, світлові прилади та ін.) заборонених на території України. Окремо надається послуга по видачі сертифікатів на автомобілі екологічного стандарту Євро-4 із зазначенням неправдивих відомостей, що вони відповідають стандарту Євро-5. Оскільки ввезення транспортних засобів стандарту нижче Євро-5 на територію України заборонено.

Під час досудового розслідування встановлено, що грошові кошти за послуги з сертифікації вносяться на особисті розрахункові рахунки в банківських установах, відкритих членами злочинної організації, а також їхніми родичами та знайомими. В подальшому, довірена особа з філіалу ТОВ «Рівнестандарт» в кінці кожного робочого дня забирає готівку та везе її до банківської установи, де заповнює платіжні доручення про внесення готівки на розрахунковий рахунок ТОВ «Рівнестандарт» від імені кожного з клієнтів, який протягом дня проходив сертифікацію. Однак, в даних платіжних дорученнях зазначається вартість послуги в розмірі 100-150 гривень за один автомобіль, а різниця між фактично одержаними від замовників коштами та внесеними на розрахунковий рахунок переводиться у готівкову валюту і при накопиченні значної суми кур`єром доставляється в м. Київ, де використовується членами та керівництвом злочинної організації на власний розсуд, в тому числі, з метою фінансування злочинної організації. Таким чином, посадові особи ТОВ «Рівнестандарт» приховують від оподаткування дохід в розмірі від 2 400 до 100 000 гривень за кожний виданий сертифікат. Згідно наявної інформації протягом 2017 року таким чином оформлено близько 60 000 сертифікатів.

В ході досудового розслідування встановлено, що до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_4 , який використовує картковий рахунок № НОМЕР_2 та розрахунковий рахунок № НОМЕР_3 , відкриті в АТ КБ «ПриватБанк»; розрахунковий рахунок № НОМЕР_4 , відкритий в АТ «Укрсиббанк»; розрахунковий рахунок № НОМЕР_5 , відкритий в АТ «ОТП Банк», а також інші рахунки у вказаних банківських установах, відкриті на його ім`я, для зарахування коштів від клієнтів ТОВ «Рівнестандарт» за послуги з сертифікації.

Відтак, у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що на вищевказаному картковому рахунку та інших розрахункових рахунках, відкритих на його ім`я в АТ КБ «ПриватБанк», можуть зберігатися кошти, одержані незаконним шляхом, які були зараховані з метою мінімізації податкових платежів ТОВ «Рівнестандарт», що призвело до ненадходження до державного бюджету коштів у особливо великих розмірах.

Таким чином, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, яка передбачена санкцією ч. 3 ст. 209 КК України, а також забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, враховуючи, що майно, яке належить ОСОБА_4 , одержане незаконним шляхом, виникла необхідність у накладенні арешту на майно.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

З метою забезпечення арешту майна, яке не має статусу тимчасово вилученого, та з метою забезпечення арешту майна, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання розглядається без повідомлення власника майна.

В судове засідання прокурор не з`явився, про день, час, місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, в якій підтримав вимоги клопотання з викладених у ньому підстав, просив їх задовольнити.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що Генеральною прокуратурою України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2017 року за № 0000074 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч.1 ст. 212, ч.2 ст. 367, ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 205, ч.2 ст. 366, ч. 3 ст. 212 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_4 , який використовує картковий рахунок № НОМЕР_2 та розрахунковий рахунок № НОМЕР_3 , відкриті в АТ КБ «ПриватБанк»; розрахунковий рахунок № НОМЕР_4 , відкритий в АТ «Укрсиббанк»; розрахунковий рахунок № НОМЕР_5 , відкритий в АТ «ОТП Банк», а також інші рахунки у вказаних банківських установах, відкриті на його ім`я, для зарахування коштів від клієнтів ТОВ «Рівнестандарт» за послуги з сертифікації, з метою мінімізації податкових платежів ТОВ «Рівнестандарт», що призвело до ненадходження до державного бюджету коштів у особливо великих розмірах.

Як зазначає прокурор у клопотанні, грошові кошти на рахунках, відкритих ОСОБА_4 в АТ КБ «ПриватБанк», АТ «Укрсиббанк», АТ «ОТП Банк» можуть бути використані для забезпечення додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, яка передбачена санкцією ч. 3 ст. 209 КК України, а також забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Як визначено у ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Разом з тим, прокурором не надано доказів щодо повідомлення ОСОБА_4 , про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України, у кримінальному провадженні, в рамках якого він просить накласти арешт на належне їй майно, з метою забезпечення можливої конфіскації.

Частиною 6 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

В порушення вищаневедених вимог закону, в матеріалах клопотання відсутній цивільний позов, поданий з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Беручи до уваги зазначені вище обставини у їх сукупності, слідчий суддя не вбачає законних підстав для задоволення клопотання прокурора про арешт майна. За таких обставин, клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 13.02.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000074 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч.1 ст. 212, ч.2 ст. 367, ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 205, ч.2 ст. 366, ч. 3 ст. 212 КК України, є необґрунтованим та в його задоволенні слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 170, 172, 173, 174, 309, 372, 392, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання Прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 13.02.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000074 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч.1 ст. 212, ч.2 ст. 367, ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 205, ч.2 ст. 366, ч. 3 ст. 212 КК України, - відмовити.

Ухвала про арешт майна може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1