Справа № 361/4044/19
Провадження № 1-кп/361/533/19
В И Р О К
Іменем України

---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
25 жовтня 2019 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора: - ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари кримінальне провадження за № 0000394 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08 лютого 2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, працюючого на посаді водія в магазині «Будівельник» в смт. В.Димерка Броварського району Київської області, одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою:
АДРЕСА_2 , раніше судимий,-
-14.05.2013 року вироком Заводського районного суду
м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 1ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;
- 02.11.2017 року вироком Заводського районного суду
м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 162КК України,
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_5 здійснив незаконне проникнення до житла та іншого володіння особи за наступних обставин.

Судом визнано доведеним, що 07 лютого 2019 року приблизно о 13 години 10 хвилин, ОСОБА_5 звернув увагу на територію домоволодіння та будинок, огороджені парканом, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , який відповідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 218/2009 належить на праві власності ОСОБА_6 та перебуває на законних підставах у користуванні ОСОБА_7 . Після цього у
ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на незаконне проникнення до вище зазначеного домоволодіння.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до вказаного чужого володіння особи, яке знаходиться за вищевказаною адресою, ОСОБА_5 , діючи умисно та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, без дозволу володільця і без законних підстав, в тому числі з подоланням перешкоди, у вигляді паркану, незаконно проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 .
Перебуваючи на території вказаного домоволодіння, ОСОБА_5 відчинив вхідні двері та проник до будинку, де його злочинні дії були припинені володільцем житлового будинку ОСОБА_7 . Своїми умисними діями, ОСОБА_5 порушив Конституційне право ОСОБА_7 на недоторканність житла, гарантоване ст. 30 Конституції України.
Крім того, 17 січня 2019 року в період часу з 09:00 по 11:00 год. та з 12:00 год. по 15:00 ОСОБА_5 перебуваючи поблизу території домоволодіння АДРЕСА_2 , яке згідно довідки № 449 виданої 14 лютого 2019 року виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради належить на праві власності ОСОБА_9 , де у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на незаконне проникнення до вказаного домоволодіння.
Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 17 січня 2019 року у період часу з 12:00 год. по 15:00 год., не маючи законних підстав, грубо порушуючи ст.30 Конституції України, без дозволу володільця переліз через паркан та проник на територію домоволодіння по АДРЕСА_2 . Після цього відчинив вхідні двері господарського приміщення та проник до нього, але його дії були помічені ОСОБА_10 , чим порушив право потерпілого на недоторканність житла, гарантоване ст. 30 Конституції України.
Крім того, 22 січня 2019 року в період часу з 13:00 год. по 15:00 год. ОСОБА_5 перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , яке відповідно до свідоцтва на право власності належить ОСОБА_11 , де у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на незаконне проникнення до вказаного вище домоволодіння.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 в цей же день та в цей же період часу, не маючи законних підстав, без дозволу володільця, проник на територію зазначеного вище домоволодіння. Перебуваючи на території цього домоволодіння відкрив вхідні двері в гараж та проник до нього, чим порушив право потерпілого на недоторканність іншого володіння особи, гарантоване ст. 30 Конституції України.
Крім того, 12 січня 2019 року, в період часу з 10:00 год. по 17:00 год. ОСОБА_5 перебуваючи на вулиці Кільцевій у селі Шевченкове Броварського району Київської області, звернув увагу на належне на праві власності ОСОБА_12 домоволодіння АДРЕСА_3 , на території якого знаходився гараж. Після цього в ОСОБА_5 виник злочинний умисел на незаконне проникнення до чужого володіння, а саме гараж.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_5 , без дозволу власника і без законних підстав в цей же день і період часу переліз через паркан на територію вище вказаного домоволодіння АДРЕСА_3 , де підійшов до гаража, відчинив вхідні двері та проник до нього, чим порушив право потерпілого на недоторканність іншого володіння особи, гарантоване ст. 30 Конституції України.
Крім того, 24 січня 2019 року в період часу з 03:00 год. по 05:00 год. ОСОБА_5 знаходячись на вулиці Лермонтова в смт. Велика Димерка Броварського району Київської області, звернув увагу на належне на праві власності ОСОБА_13 домоволодіння АДРЕСА_4 , а саме на господарське приміщення, після чого в нього виник злочинний умисел на незаконне проникнення до нього.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_5 , без дозволу власника і без законних підстав в цей же день і період часу переліз через паркан на територію вище вказаного домоволодіння АДРЕСА_4 , де підійшов до господарського приміщення, відчинив вхідні двері та проник до нього, чим порушив право потерпілого на недоторканність іншого володіння особи, гарантоване ст. 30 Конституції України.
Крім того, 27 січня 2019 року в період часу з 12:00 год. по 15:00 год. ОСОБА_5 перебуваючи на АДРЕСА_2 , звернув увагу на належне на праві власності ОСОБА_14 домоволодіння АДРЕСА_5 , що перебуває на законних підставі в користуванні ОСОБА_15 . Побачивши на території вказаного домоволодіння господарське приміщення, а саме гараж та будинок у
ОСОБА_5 виник злочинний умисел на незаконне проникнення до чужого володіння особи, а саме гаражу.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_5 , без дозволу власника та володільця, без законних підстав в цей же день і період часу, він переліз через паркан на територію вище вказаного домоволодіння АДРЕСА_5 , де підійшов до гаража, відчинив вхідні двері та проник до нього, чим порушив право потерпілого на недоторканність іншого володіння особи, гарантоване ст. 30 Конституції України.
Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 162 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 в скоєному щиросердечно розкаявся, визнав повністю свою вину в інкримінованих йому злочинах за обставин викладених в обвинувальному акті та пояснив, що він дійсно в другій половині січня та на початку лютого 2019 року точних дат на теперішній час не пам`ятає перебуваючи в селі Шевченкове та смт. Велика Димерка Броварського району Київської області, точних адрес також вже не пам`ятає, в різний час незаконно без дозволу власників та користувачів проникав до будинку, господарських приміщень, гаражів, які знаходились на території домоволодінь різних власників та користувачів.

Просив не суворо карати та врахувати, що він визнав свою вину повністю і щиросердечно розкаявся, жалкує про вчинені ним злочини та просив надати шанс на виправлення. Свої дії розцінює критично та готовий нести за вчинений злочин покарання і запевняє, що на теперішній час зробив для себе належні висновки і більше скоювати злочини не буде.

За себе обвинувачений повідомив, що на теперішній час він має постійне місце проживання за яким проживає з дружиною, яка на даний час є вагітною і чекають народження спільної дитини. Також повідомив, що він офіційно працює водієм в магазині та має постійне джерело заробітку.

Учасники судового процесу не заперечують проти того, щоб визнати недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки обвинувачений вину визнає і факти незаконного проникнення до житла та іншого володіння осіб, не заперечує .

За таких обставин, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого ОСОБА_5 за виключенням дослідження документів, що характеризують його особу.

Покази обвинуваченого ОСОБА_5 є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, учасниками процесу не оспорюються і тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчиненого правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Суд, відповідно до вимог ст. 349 КПК України, переконавшись, що фактичні обставини справи учасниками судового провадження не оспорюються та з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та прокурором зміст цих обставин і за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а також тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежився лише допитом обвинуваченого та вивченням таких матеріалів справи, що характеризують його особу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 в незаконному проникненні до житла та іншого володіння особи, повністю доведена і він повинен нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла та іншого володіння особи.

Обираючи обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України щодо загальних засад призначення покарання, враховує межі санкції ч. 1 ст. 162 КК України, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого.

А також суд приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами та доповненнями, виходить з принципів законності, справедливості обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, визнає його щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину тому, що під час досудового слідства та суду він вільно дав вичерпні покази, які мають суттєве значення для розслідування і розгляду справи по суті, які в значній мірі вплинули на об`єктивне з`ясування судом обставин скоєння злочину, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що вчинені ним злочини відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії невеликої тяжкості, думку прокурора про призначення покарання у виді штрафу, думку потерпілих, які у своїх письмових заявах зазначили, що при призначенні покарання ОСОБА_5 покладаються на розсуд суду та будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають і не наполягають на призначені суворої міри покарання, конкретні обставини справи, характер і ступінь небезпечності вчинених ним злочинів, дані про його особу, а також що він, визнав свою вину повністю та щиросердечно розкаявся в скоєному, відсутність обставин, які обтяжують покарання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання за яким характеризується посередньо, скарг від сусідів не має, офіційно працевлаштований та має джерело заробітку, одружився і на теперішній час дружина вагітна. Зазначені обставини значно знижують ступінь тяжкості вчиненого і дають суду підстави вважати, що ОСОБА_5 як особа не є небезпечним для суспільства.

Враховуючи всі перераховані обставини, а також приймає до уваги і поведінку ОСОБА_5 після вчиненого ним злочину та в суді, яка свідчить, що обвинувачений зробив для себе належні висновки, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_5 покарання ближче до мінімальної межі санкції інкримінованих йому злочинів за ч.1 ст. 162 КК України у виді штрафу.

Суд, детально проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчиненого ним злочину, зважив на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, дійшов висновку, що саме таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільні позови по справі не заявлені.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи, що запобіжний захід на виконання вимог ст. ст. 176-178 КПК України в ході досудового розслідування обвинуваченому не обирався, тому суд не вбачає підстав для застосування ОСОБА_5 такого заходу на період до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд ,-

з а с у д и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому за цією статтею покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , в тому числі запобіжний захід в порядку, передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України не застосовувати.

Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги до Броварського міськрайонного суду Київської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано.

Учасники судового провадження мають право отримувати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1