У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.06.2019 Справа №607/26105/18

Номер провадження 1-кп/607/707/2019

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

представників потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі кримінальне провадження №0003489 від 26 листопада 2018 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження №0003489 від 26 листопада 2018 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , який закінчується 13 червня 2019 року, оскільки ризики, що лягли в основу обрання та подальшого продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжують існувати.

Захисник ОСОБА_4 заперечила щодо продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому та просить змінити даний запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки допитані всі свідки, потерпілі та встановлено всі обставини кримінальних правопорушень.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника, вказавши, що в нього є постійне місце проживання, та просив врахувати, що в нього помер батько.

Представники потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою.

Представник потерпілого ОСОБА_6 не заперечила проти клопотання захисника щодо зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 із тримання під вартою на домашній арешт.
Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід продовжити строк тримання під вартою, виходячи з наступного.
Відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 січня 2019 року під час досудового розслідування була встановлена наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у зв`язку із чим до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В подальшому строк застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження продовжувався ухвалами суду від 28 лютого 2019 року та 15 квітня 2019 року та закінчується 13 червня 2019 року о 23 год. 59 хв.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, якою суд керується в силу ч. 2 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд враховує засаду верховенства права, закріпленої у ст. 8 КПК України та практику Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження. Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sine qua non) належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивовувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами. Крім того, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи «за» і «проти» звільнення з-під варти не повинні бути «загальними й абстрактними».
Суд також оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у злочинах, у вчиненні яких він обвинувачується; вік та стан його здоров`я; відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи та навчання, те, що він є неодруженим, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого.
Враховуючи, що наявні достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, не зникли, оскільки є підстави вважати, що він може переховатися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на те, що він обвинувачується у вчиненні декількох умисних злочинів проти власності, один з яких є тяжким.
Вищевикладені обставини кримінального провадження свідчать про те, що тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 є виправданим заходом, оскільки є чіткі ознаки того, що перебуваючи на свободі обвинувачений може ухилитися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_5 на свободу.
Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_5 , суд дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти вищевикладеним ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 на строк, що не перевищує 60 днів до 03 серпня 2019 року.

У зв`язку із цим, суд вважає, що клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 із тримання під вартою на домашній арешт до задоволення не підлягає.

Окрім того, враховуючи неявку представника потерпілого ОСОБА_9 в судове засідання, судове засідання з розгляду даного кримінального провадження необхідно відкласти.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 369, 371 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 00 год. 00 хв. 03 серпня 2019 року

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт обвинуваченому ОСОБА_5 відмовити.

Судове засідання кримінального провадження №0003489 від 26 листопада 2018 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, відкласти до 11 год. 00 хв. 18 червня 2019 року, про що повідомити учасників.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити начальнику Чортківської УВП УДПСУ в Тернопільській області (№ 26), для відому.

Головуючий суддяОСОБА_1