Єдиний унікальний номер: 343/1133/19
Номер провадження: 1-кп/0343/132/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2019 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
судді - ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Долина Івано-Франківської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000454 від 23.07.2018 про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Станківці, Долинського району, Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, який здійснює догляд за пристарілим батьком, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, одруженого, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,
за участю: прокурорів Долинського відділу Калуської місцевої прокуратури - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Кримінальне правопорушення ним вчинено при таких обставинах.

23 липня 2018 року близько 15.00 год ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Пежо Партнер», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , заїхав на територію автостоянки, прилеглу до ТЦ «Кошик», що в м. Долина, пр. Незалежності, ЗА, Івано-Франківської області, де зупинився у місці призначеному для паркування інвалідів, поряд із дорожніми знаками 3.34 та 7.18 «зупинку заборонено», «крім осіб з інвалідністю». У цей час на територію вказаної автостоянки заїхав ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 , який зробив зауваження останньому з приводу порушенням правил дорожнього руху. Цього ж дня ОСОБА_3 близько 15 год 05 хв, перебуваючи на території автостоянки, прилеглої до ТЦ «Кошик» за вказаною вище адресою, яка являється громадським місцем, вирішив вчинити хуліганство та діючи умисно, використовуючи малозначний привід, підійшов до ОСОБА_6 , в присутності якого, та інших громадян, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, почав поводити себе зухвало, вчинив словесний конфлікт з останнім, в ході якого ображав ОСОБА_6 нецензурними словами та, діючи з особливою зухвалістю, тобто грубо порушуючи громадський порядок, не реагуючи на зауваження потерпілого про припинення протиправних дій, проявляючи вседозволеність, з мотивів явної неповаги до суспільства, наніс ОСОБА_6 два удари рукою в ділянку лівого плеча, якими завдав фізичного болю останньому і не спричинив тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті визнав повністю та підтримав зазначене. Суду пояснив, що тоді були складні сімейні обставини, хворіла дитина, не хотів, щоб так сталося. Вперше був в такій ситуації. Виражався нецензурно, штовхнув двічі Трача, відшкодував йому те, що він звертався в лікарський заклад. Попросив вибачення в потерпілого ще раз публічно. У вчиненому розкаявся та запевнив суд, що подібного більше не повторить.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши перед цим, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції не має, їм роз`яснено, що вони в такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, заслухавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 296 КК України, оскільки він вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

У судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання, подавши його у письмовому вигляді також через канцелярію суду, в якому просив звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України у зв`язку із дійовим каяттям на підставі ст. 45 КК України, оскільки він злочин вчинив вперше, злочин є невеликої тяжкості, щиро кається у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував всі збитки .

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що 23.07.2018 близько 15 години на території автостоянки біля ТЦ "Кошик" він зробив зауваження ОСОБА_3 , що останній залишив свій транспортний засіб на місці, встановленому для інвалідів, на що обвинувачений відреагував емоційно, двічі вдаривши його. Він звернувся у лікувальний заклад з даного приводу, хоча нічого оссобливого у нього не було, але, не знаючи, що це за особа, вирішив перестрахуватися та зафіксувати даний випадок. Однак, ОСОБА_3 після цього пояснив ситуацію, яка в нього тоді була, вибачився перед ним, відшкодував завдану шкоду, тому у нього жодних претензій до нього нема. Подав заяви про закінчення розгляду провадження у його відсутності та що не заперечує проти звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечила проти закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України - у зв`язку із дійовим каяттям, так як він вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, після вчинення злочину щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину і повністю відшкодував завдані потерпілому збитки, який не має до нього жодних претензій.

Суд, заслухавши думку обвинуваченого та прокурора, взявши до уваги думку потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження, прийшов до висновку, що клопотання обвинуваченого є підставним та підлягає до задоволення.

Згідно зі ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ст. 45 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Санкцією ч. 1 ст. 296 КК України передбачено покарання у виді штрафу від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років, тому вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 злочин відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі, якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку (ч. 3 ст. 285 КПК України).

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» визначено, що звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості.

Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу.

Передбачене у ст. 45 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

При вирішенні клопотання суд приймає до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_3 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, повністю визнає свою вину у вчинені злочину при обставинах викладених в обвинувальному акті, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, оскільки під час досудового розслідування та в суді давав послідовні визнавальні показання, справа була розглянута в порядку вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, повністю відшкодував завдані збитки, потерпілий зазначив, що не має претензій майнового та морального характеру до нього, просить його звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України.

Суд також враховує, що ОСОБА_3 з 2015 по 2019 рік оформлений як особа, яка здійснює догляд за особою (батьком), який є людиною похилого віку та потребує постійної допомоги. Позитивно характеризується по місцю проживання, зарекомендував себе як зразковий громадянин, що підтримує добрі стосунки в сім`ї, так і в спілкуванні з сусідами та мешканцями громади будинку. В конфліктних ситуаціях з сусідами не помічений. Сусіди відгукуються про нього позитивно. На обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінетах Долинської ЦРЛ не находиться. Одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Таким чином суд приходить до переконання, що наявні всі обов`язкові підстави, передбачені ст. 45 КК України, для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям.

За вказаних обставин суд вважає, що кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000454 від 23.07.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України слід закрити та звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, на підставі ст. 45 КК України у зв`язку із дійовим каяттям.

Обставин, які б виключали звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та закриття даного кримінального провадження у зв`язку із дійовим каяттям, судом не встановлено.

30 травня 2019 року до обвинуваченого ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строк застосування якого закінчився 28.07.2019.

Цивільний позов потерпілого стороною не заявлявся.

У кримінальному провадженні витрат на залучення експертів немає.

Питання речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 12, 44, 45 КК України, ст.ст. 100, 284, 285, 286, 288, керуючись ст.ст. 372, 376, 392, 395, 532 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 Кримінального кодексу України, та відповідно до ст. 45 Кримінального кодексу України звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000454 від 23.07.2018 щодо обвинувачення ОСОБА_3 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 Кримінального кодексу України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України.

Речові докази в кримінальному провадженні: DVD-диск із відеозаписами із ТЦ "Кошик", супермаркету "СуперСам" та записи із відеореєстратора автомобіля, який встановлений в автомобілі потерпілого ОСОБА_6 за 23.07.2018, залишити при матеріалах кримінального провадження 343/1133/19, №1-кп/0343/132/19.

Копію ухвали після її оголошення вручити всім учасникам кримінального провадження.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановлено Кримінально процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове на рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя ОСОБА_1