Справа № 579/1458/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2019 р. місто Кролевець

Слідчий суддя Кролевецького районного суду ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши внесене старшим слідчим Кролевецького ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 , клопотання про арешт майна, в кримінальному провадженні № 0000312 яке внесене 10 серпня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та додані до клопотання матеріали,-

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий Кролевецького ВП ГУНП ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, із застосуванням обмеження права користування та розпорядження, а саме: автомобіль «Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію № НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , а фактичним володільцем ОСОБА_5 .

На обґрунтування клопотання старший слідчий зазначив, що 02 серпня 2019 року близько 15:10 ОСОБА_5 здійснюючи рух на автомобілі «Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 по вулиці Л.Українки в м.Кролевець Сумської області, не вибрав безпечної швидкості та дистанцію здійснив зіткнення із скутером «Honda Lead» під керуванням ОСОБА_6 , яка рухалася в попутному напрямку. В результаті ДТП ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому ребер, хребта та кісток тазу.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необгрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення , наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.171 КПК України до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути серед іншого зазначено: підстави і мету відповідно до положень ст.170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

При цьому, слідчий в порушення вимог ст.171 КПК України у клопотанні не вказує підстави відповідно до положень ст.170 КПК України, а згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч.1 абз.2 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У поданому клопотанні відсутні докази того, що ОСОБА_5 може вчинити дії з автомобілем передбачені ч.1 абз.2 ст.170 КПК України.

Слідчий не зазначає обставини, які підтверджують, що незастосування арешту до автомобіля «Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 призведе до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, та доказів обставин на які він посилається.

Згідно ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

У клопотанні не зазначено підстави та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Згідно з ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

З врахуванням викладеного, вважаю необхідним клопотання слідчого Кролевецького ВП ГУНП про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000312 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України повернути прокурору та встановити строк для усунення недоліків строком сімдесят дві години.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.100, 107, 171, ч.3 ст.172, 309 КПК України,-

ухвалив:

Клопотання старшого слідчого СВ Кролевецького ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000312 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, повернути начальнику Кролевецького відділу Шосткинської місцевої прокуратури Сумської області та встановити строк для усунення недоліків строком сімдесят дві години.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1