Справа № 446/621/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/572/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 6 червня 2019 року,

в с т а н о в и л а :

вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 23.01.2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку - 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього згідно ст. 76 КК України обов`язки, а саме: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

11 грудня 2018 року до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області надійшло подання начальника Кам`янка-Бузького районного сектору філії Державної установи Центр пробації у Львівській області ОСОБА_9 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного судом покарання згідно вироку Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 23.01.2017 року.

Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 6 червня 2019 року скасовано ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання. Направлено засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного йому покарання за вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 23.01.2017 року за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, у виді 4 років позбавлення волі. Початок відбування покарання вирішено рахувати з 6 червня 2019 року, взявши ОСОБА_7 під варту в залі суду негайно.

Не погоджуючись з ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 6 червня 2019 року захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить дану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою направити на новий судовий розгляд подання начальника Кам`янка-Бузького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_9 .
В обгрунтування доводів апеляційної скарги адвокат ОСОБА_8 зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою. Вказує на однобічний підхід до вирішення справи, оскільки судом першої інстанції не дано оцінки доказам, які вказують на причини неявки засудженого ОСОБА_7 до Кам`янка-Бузького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області. Вважає, що судом допущено неповноту судового розгляду, внаслідок чого настала невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали подання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 10 Постанови Пленумум Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Згідно ч.2 ст. 78 КК України, якщо засуджений із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України не виконує покладенні на нього обов`язки і це свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

При цьому суд у кожному випадку невиконання засудженим покладених на нього судом одного чи кількох обов`язків повинен з`ясувати причини їх невиконання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження суд першої інстанції, скасовуючи ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком суду, і направляючи його в місця позбавлення волі для відбування покарання на чотири роки, визнав причини неявки засудженого на реєстрацію до Кам`янка-Бузького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області неповажними, а об`єктивні обставини, які б унеможливлювали засудженого з`явитися для реєстрації в орган пробації, не встановлені. А тому систематичне невиконання засудженим обов`язків, покладених на нього вироком суду, свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення.

Колегія суддів вважає, що згадані обставини є достатнім обґрунтуванням такого висновку та судом першої інстанції з`ясовані дійсні причини і мотиви поведінки самого засудженого та його доводів з цього питання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження у поданні органу виконання покарання і в ухвалі суду першої інстанції зазначається про систематичне невиконання засудженим покладених на нього судом згідно ст. 76 КК України обов`язків.

Так, з матеріалів особої справи ОСОБА_7 вбачається, що 6.03.2017 року засуджений ОСОБА_7 був ознайомлений з порядком виконання обов`язків, покладених на нього судом, що підтверджується відповідною розпискою.

Постановою старшого інспектора Кам`янка-Бузького РВ з питань пробації ОСОБА_10 від 06.03.2017 року встановлені дні явки до органу виконання покарань: перший понеділок кожного місяця. З постановою засуджений ознайомлений під підпис того ж дня.

Згідно листка реєстрації засуджений ОСОБА_7 3.05.2017 року та 4.09.2017 року не з`явився до органу виконання покарань для реєстрації.

Ці обставини не заперечував і сам засуджений, який у письмових поясненнях від 6 червня 2017 року та 2 жовтня 2017 року зазначав про причини його неявки на реєстрацію: зайнятість домашніми справами та те, що він забув про день та час планової реєстрації, поважних причин неявки на реєстрацію у нього не було.

Після застосування попереджень засуджений ОСОБА_7 у визначені для реєстрації дні 3.09.2018 року, 1.10.2018 року та 5.11.2018 року повторно не з`явився на реєстрацію та продовжив ухилятися від покладених судом обов`язків, документів які б підтверджували наявність поважних причин неявки на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації не надав.

Що стосується доводів апеляційної скарги адвоката про немотивованість оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції не досліджено поважність причин порушення засудженим обов`язків, покладених на нього судом, то такі безпідставні.

Судом першої інстанції перевірялися доводи засудженого щодо його стану здоров`я, що стало причиною його неявок, проте такі не знайшли свого підтвердження в суді першої інстанції.

Так, відповідно до отриманої довідки з Кам`янка - Бузької ЦРЛ № 808 від 03.10.2018 року встановлено, що ОСОБА_7 у період з серпня-вересня 2018 року на лікуванні не перебував.

Покликання засудженого на проходження ним лікування у Львівській обласній клінічній лікарні спростосується відповіддю КП Львівська обласна клінічна лікарня від 30.01.2019 року № 338/с, згідно якої ОСОБА_7 в період з 1.01.2018 року по 30.01.2019 року на стаціонарному лікуванні не знаходився і за медичною допомогою не звертався.

Отже, суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку у відповідності до вимог ч.2 ст. 78 КК України про систематичне невиконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, без поважних причин.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала районного суду є законною, апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 - необґрунтованою.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 6 червня 2019 року залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4