УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання т.в.о. начальника відділення СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 120 191 001 000 115 43 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миронівка Київської обл., громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст.27, ч.1 ст.115 КК України,

в с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання т.в.о. начальника відділення СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

На обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 01.12.2019 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.27, ч.1 ст.115 КК України, а саме: у пособництві у вбивстві, тобто в умсному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

На переконання слідчого, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років існують ризики вчинення дій щодо переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Посилаючись на вказане, слідчий вважає, що інші запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому просив застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав доводи клопотання, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, уважаючи, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Захисники заперечували проти застосування такого заходу як тримання під вартою, оспорювали наявність даних на підтвердження обґрунтованості підозри, наявність реальних ризиків, вважаючи клопотання слідчого необґрунтованим. Просив суд обрати інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Крім того, звернулися до суду із скаргою на незаконне затримання ОСОБА_6 та застосування щодо останнього фізичної сили.

Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав позицію своїх захисників, зазначив, що під час його затримання працівниками поліції відносно нього було застосовано фізичну силу.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши надані сторонами матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

01.12.2019 ОСОБА_6 було затримано у порядку ст..208 КПК України, того ж дня йому повідомлено про підозру за ч. 5 ст.27, ч.1 ст.115 КК України.

З наданих матеріалів вбачається, що на даній стадії є достатні дані, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст.27, ч.1 ст.115 КК України, що підтверджується наявними в матеріалах доказами: протоколами допиту свідків, підозрюваного, протоколами огляду та іншими матеріалами.

А тому доводи сторони захисту в цій частині є необґрунтованими та спростовуються вищевказаними доказами, сукупність яких є достатньою на даній стадії для висновку про обґрунтованість підозри.

Слід окремо зазначити, що слідчим суддею не надається оцінка законності здобуття доказів на які посилався захисник, оскільки допустимість доказів є предметом дослідження на стадії судового розгляду.

Обговорюючи питання наявності зазначених ризиків щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, незаконного впливу на потерпілого та свідків, а також можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, то існування таких ризиків є цілком ймовірним.
Так, ОСОБА_6 хоча і єраніше не судимою особою, разом з тим підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.
Наведене вище є достатньо вагомими підставами для прийняття підозрюваним спроб уникнути відповідальності шляхом переховування від органу досудового розслідування, а також можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність органом досудового розслідування ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні.

Матеріали клопотання містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_6 перебуваючи на волі незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інші кримінальні правопорушення, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишать існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Наведене вище нівелює доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та свідчить про відсутність підстав для застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що встановлені вище обставини є достатніми для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Приймаючи до уваги обставини, передбачені ст.178 КПК України, обставини вчинення злочину та його наслідки, а також інші дані, що характеризують особу підозрюваного, аналізуючи наведене у сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Також, відповідно до положень ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає відсутніми підстави для визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Щодо скарги сторони захисту на незаконне затримання ОСОБА_6 слід зазначити наступне.

Як вбачається зі змісту протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01.12.2019 року, відповідно до якого було затримано ОСОБА_6 підставою затримання останнього стала підстава наведена у п.1 ч.1 ст.208 КПК України, а саме: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення.
Разом з тим, з наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалів, вбачається, що кримінальне правопорушення за ч.1 ст.115 КК України яке інкримінується ОСОБА_6 , було вчинено 26.11.2019 року. При цьому, ОСОБА_6 було затримано як особу, яка підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, при цьому останнього за станом на момент розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу не повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а тому відсутні підстави вважати, що ОСОБА_6 затримано як особу, яку застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення.
Окрім того, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою щодо застосування відносно нього фізичної сили, у відповідності до ч.6 ст.205 КПК України слідчий суддя вважає за необхідним зобов`язати прокурора процесуального керівника у даному кримінальному провадженні провести перевірку факту спричиненні ОСОБА_6 тілесних ушкоджень під час його затримання, при тому, що візуально такі ушкодження наявні.

Також, зобов`язати керівника установи де утримується підозрюваний забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_6 з метою фіксації наявності тілесних ушкоджень у останнього.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в :
Клопотання т.в.о. начальника відділення СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Строк дії ухвали про тримання ОСОБА_6 під вартою визначити до 29.01.2020 включно.
Зобов`язати прокурора процесуального керівника у даному кримінальному провадженні провести перевірку факту спричиненні ОСОБА_6 тілесних ушкоджень під час його затримання.

Зобов`язати керівника установи де утримується підозрюваний забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_6 з метою фіксації наявності тілесних ушкоджень у останнього.

На ухвалу слідчого судді до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником на протязі п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Повний текст ухвали виготовлений 09.12.2019.

Слідчий суддя ОСОБА_1