Справа №1-5/2006 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/774/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми, від 23 липня 2019 року, якою обвинуваченому за ст. ст. 357 ч. 3; 187 ч. 4; 115 ч. 2 п. 6; 115 ч. 2 п. п. 6, 13 КК України ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

Ковпаківським районним судом м. Суми здійснюється судовий розгляд справи за обвинуваченням ОСОБА_8 за ст. ст. 357 ч. 3; 187 ч. 4; 115 ч. 2 п. 6, 13 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого було продовжено до 1 серпня 2019 року, включно.

23 липня 2019 року прокурором, у порядку ст. 331 КПК України, було подано письмове клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .

Клопотання обґрунтоване тим, що встановлені відносно обвинуваченого ОСОБА_8 ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на час судового розгляду не зменшились, а судовий розгляд до сплину дії запобіжного заходу закінчити неможливо, а тому, відносно обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми, від 23 липня 2019 року, відносно обвинуваченого за ст. ст. 357 ч. 3; 187 ч. 4; 115 ч. 2 п. 6, 13 КК України ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 вересня 2019 року.

Суд своє рішення обґрунтовував тим, що обставини, які були підставами при обранні та продовженні дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшились і не відпали, а інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти ризикам перешкоджання ОСОБА_8 здійсненню судового розгляду.

На ухвалу суду надійшла апеляційна скарга від обвинуваченого ОСОБА_8 , в якій він ставить питання про скасування ухвали суду та обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави.

Свої апеляційні вимоги обвинувачений ОСОБА_8 обґрунтовує тим, що суд, продовжуючи відносно нього дію запобіжного заходу вигляді тримання під вартою, виходив з необґрунтованих мотивів клопотання прокурора і не врахував вимоги Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

Обвинувачений ОСОБА_8 вказує, що суд при обранні запобіжного заходу не врахував обставин, передбачених ст. 178 КПК України, зокрема того, що, матеріали кримінального провадження ґрунтуються на недопустимих доказах, оскільки були отримані з грубим порушенням процесуального закону, він має незадовільний стан здоров`я у зв`язку з його 14 річним незаконним ув`язненням, має батьків похилого віку, які потребують його допомоги, що вказує на міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, після виплати компенсації державою Україною за рішенням Європейського суду у справі «Тимченко проти України» його майновий стан є задовільним, а тому він має змогу внести мінімальну суму застави, перебуваючи на волі після звершення строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з 23 травня 2019 року і до обрання нового запобіжного заходу, ним не було допущено жодних порушень закону, як не було допущено порушень дисципліни і в Сумському СІЗО, від суду він не переховувався, на виклик суду з`явився, повідомлення про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень відсутні.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 зазначає, що прокурор ОСОБА_9 , подаючи клопотання про продовження строку тримання йогопід вартою, мотивувала таку необхідність лише наявністю надуманих нею ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не було підтверджено жодними вмотивованими доводами та доказами, що на переконання ОСОБА_8 , стало наслідком винесення відносно нього незаконного рішення про продовження строку тримання під вартою.

ОСОБА_8 стверджує, що знищення, приховування або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення у досудовому розслідуванню по кримінальній справі, відносно нього, яке закінчене 14 років назад, неможливе.

Крім того, ОСОБА_8 наголошує, що не існує жодних підстав можливого впливу на потерпілих, свідків, експерта, як і не існує жодних підстав можливого перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_8 зазначає і про те, що згідно з практикою застосування рішень Європейського суду з прав людини, після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення волі, а тому, суди мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою.

На думку ОСОБА_8 , ігноруючи рішення Європейського суду з прав людини «Тимченко проти України» та рішення Верховного Суду України, якими було визнано необґрунтованим обвинувачення відносно нього, підтримуючи прокурора у рішенні про його обґрунтовану підозру, суд стає на бік обвинувачення, внаслідок чого винесене рішення про продовження йому строку тримання під вартою є незаконним.

Також на ухвалу суду надійшла апеляційна скарга від захисника ОСОБА_7 , в якій ставиться питання про скасування ухвали суду та постановлення нової ухвали про обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді застави у мінімальному розмірі.

Захисник мотивує свої вимоги тим, що висновок суду про обґрунтованість підозри є помилковим, оскільки на теперішній час рішення судових інстанцій щодо винуватості ОСОБА_8 в скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень скасовані, його вина є недоведеною, то подальше тримання під вартою, на думку захисника, є невиправданим.

Зазначає захисник, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилався суд, є необґрунтованими, оскільки більшість свідків та потерпілий були допитані в судовому засіданні, їх покази наявні в матеріалах кримінального провадження за 2005 2006 роки, інший потерпілий проживає за межами України і його адреса проживання ОСОБА_8 невідома, що вказує на відсутність ризику впливу ОСОБА_8 на свідків та потерпілих.

При цьому, захисник ОСОБА_10 вказує, що добросовісна поведінка ОСОБА_8 під час звільнення його з ? під варти, в зв`язку з закінченням строку тримання під вартою, і те, що він з`явився в судове засідання, де знову був взятий під варту, не дивлячись на незаконно складений відносно нього протокол про дрібне хуліганство, вказує на відсутність ризику переховування від суду, що на думку захисника, повинно бути враховано під час розгляду клопотань про продовження строку тримання під вартою.

Крім того захисник зазначає, що відсутні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 продовжуватиме злочинну діяльність, оскільки тих кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, він не вчиняв.

Вказує захисник і на ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання, сім`ю, батьків похилого віку, які потребують його фізичної та матеріальної допомоги, при цьому, і сам тому ОСОБА_8 стверджує, що не збирається переховуватись від суду та сприятиме об`єктивному встановленню обставин для найшвидшого розгляду судом даної справи та ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Також, захисник ОСОБА_7 зазначає і про те, що перебування з 2005 року під вартою та в місцях позбавлення волі вплинуло на стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 .

Окрім цього, захисник наголошує, що оскільки обвинувальний вирок відносно ОСОБА_8 скасований, що свідчить про наявність необґрунтованого обвинувачення у скоєнні особливо тяжких злочинів та про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то з врахуванням положень рішень Європейського суду з прав людини, зокрема «Тимченко проти України», «Яблонський проти Польщі» та «Єлоєв проти України», на думку захисника ОСОБА_7 , до обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно застосувати менш суворий запобіжний захід у вигляді застави в мінімальному розмірі.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті ухвали суду та поданих апеляційних скарг, думку прокурора ОСОБА_6 про заперечення апеляційних скарг, думку захисника ОСОБА_7 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 про підтримку апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження, піддавши аналізу доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що Ковпаківським районним судом м. Суми здійснюється судовий розгляд справи за обвинуваченням ОСОБА_8 за ст. ст. 357 ч. 3; 187 ч. 4; 115 ч. 2 п. 6, 13 КК України.

У кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово було продовжено, останній раз ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми, від 23 липня 2019 року, до 19 вересня 2019 року включно.

Колегія суддів враховує, що сукупність доданих до клопотання прокурора матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

При цьому, на спростування доводів апеляційних скарг обвинуваченого та захисника щодо необґрунтованості підозри та обвинувачення, колегія суддів зазначає, що як Європейський суд з прав людини так і Верховний Суд, скасовуючи рішення суду попередніх інстанцій, в зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінально ? процесуального закону та, направляючи справу на новий судовий розгляд, не приймали рішення щодо виправдування ОСОБА_8 за пред`явленим йому обвинуваченням, а тому, мотиви апеляційних скарг щодо необгрунотованості обвинувачення ОСОБА_8 є такими, що підлягають перевірці судом першої інстанції при розгляді справи по суті обвинувачення.

Згідно обвинувачення, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів за сукупністю яких відносно нього може бути застосовано покарання у виді довічного позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що тільки з наявності можливості застосування відносно ОСОБА_8 зазначеного покарання, існують обґрунтовані ризики перешкоджання ОСОБА_8 здійсненню судового розгляду, шляхом вчинення дій щодо уникнення судового розгляду та впливу на потерпілих, свідків, експертів.

Не спростовують висновків суду й мотиви апеляційних скарг ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 з приводу відсутності ризиків перешкоджання ОСОБА_8 здійсненню судового розгляду, оскільки перспектива визначення відносно обвинуваченого ОСОБА_8 покарання у виді довічного позбавлення волі дає обґрунтовані підстави для висновку про наявність ризиків щодо вчинення ним дій направлених на перешкоджання судового розгляду, шляхом уникнення судового розгляду та впливу на потерпілих, свідків, експертів, не дивлячись навіть на те, що вказані особи давали певні покази, як під час досудового слідства, так і судового розгляду кримінального провадження.

Крім того, не виключається можливість впливу обвинуваченого на цих осіб з метою їх подальшої зміни показів, в тому числі й під час апеляційного та касаційного перегляду вироку.

При цьому, доводи апеляційних скарг ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 відносно недопустимості доказів, на думку колегії суддів, не є предметом апеляційного розгляду, оскільки тільки суд першої інстанції за наслідками судового розгляду має прийняти рішення щодо достатності та допустимості доказів та надання юридичної кваліфікації діям обвинуваченого, а тому, таким доводам апеляційних скарг суд не вправі надавати оцінку при вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу.

В той же час, вказані стороною захисту обставини щодо можливості застосування відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу внаслідок наявності у ОСОБА_8 незадовільного стану здоров`я, наявності сім`ї та батьків похилого віку, а також позитивної його процесуальної поведінки під час перебування на волі після завершення строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обрання нового запобіжного заходу, задовільного майнового стану, не спростовують необхідності продовження відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, на спростування доводів апеляційних скарг ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 з приводу застосування відносно ОСОБА_8 застави у мінімальному розмірі, колегія суддів зазначає, що застава, як захід забезпечення кримінального провадження, відповідно до ст. 183 ч. 4 п. 2 КПК України, не може бути застосована відносно ОСОБА_8 , в зв`язку з тим, що останній обвинувачується у вчиненні насильницьких злочинів, що потягнули за собою загибель людей.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, у відповідності з ст. ст. 177; 178; 183; 194; 196; 197; 331 КПК України, дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження відносно ОСОБА_8 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 у ході судового розгляду справи по суті його обвинувачення.

Колегія суддів вважає необхідним зауважити, що застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не може свідчити про порушення його прав та свобод, оскільки, за пред`явленого йому обвинувачення, порушення його права на особисту свободу є виправданим, оскільки суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

За наведених підстав, знаходячи ухвалу суду законною, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, а відповідно, не знаходить підстав, і для задоволення апеляційних вимог обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 .

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми, від 23 липня 2019 року, якою обвинуваченому за ст. ст. 357 ч. 3; 187 ч. 4; 115 ч. 2 п. 6, 13 КК України ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 вересня 2019 року, включно, залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 у цей же строк з дня отримання ним копії цієї ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4