Справа №766/2439/16-к
н/п 1-кп/766/1398/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю:

секретаря: ОСОБА_2

прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілого: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, відомості про яке 12.01.2016 року внесено до ЄРДР №0000133 щодо:

- ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Павлодар Республіки Казахстан, українець, громадянин України, з базовою загальною середньою освітою, не одружений, утриманців не має, фізичних вад здоров`я не має, на обліку у нарколога не перебуває, перебуває на обліку у психіатра з діагнозом: розумова відсталість в ступені вираженої дебільності, інвалід ІІ групи, не працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засуджувався

якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

встановив:
ОСОБА_7 10.01.2016 року близько 05-00 год., перебуваючи за адресою: м. Херсон, вул. Червонопрапорна, 154, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_5 спить, перебуваючи в стані неосудності, шляхом вільного доступу таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: ноутбук марки Асус N-61D вартістю 4500,00 грн. та жіночі сережки вартістю 46,05 грн., чим завдав потерпілому майнову шкоду на загальну суму 4546,05 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_7 розповів, що до подій у справі проживав у потерпілого ОСОБА_5 , бачив у нього ноутбук, проте потерпілий перед Новим Роком обміняв той ноутбук на мопед, а тому на час інкримінованих йому дій того ноутбука вже не було у потерпілого. Не заперечив проти того, що він дійсно продав ноутбук свідку ОСОБА_8 , але той ноутбук не належав потерпілому, він знайшов його на смітнику.

Суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_7 зазначеного вище суспільно небезпечного діяння в ході судового розгляду знайшов своє підтвердження.

Такий висновок суду ґрунтується на сукупності наведених нижче доказів, досліджених судом з урахуванням положень ст.ст. 22, 23 КПК України, обсяг яких був визначений згідно ч. 1 ст. 349 КПК України, які суд визнає належними, допустимими та достовірними і які узгоджуються між собою щодо часу, місця та способу вчиненого ОСОБА_7 діяння.

Так, потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що ОСОБА_7 до подій у справі тимчасово проживав в його квартирі. Напередодні вечері, перед тим, як лягав спати, він залишив ноутбук на кухні. Вранці, коли прокинувся, його вже не було. В той же день в обідній час його мати виявила відсутність сережок. В той же день ввечері ОСОБА_7 повідомив, що буде зїжджати.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показала, що вона проживає разом з потерпілим в одній квартирі та є його дружиною. ОСОБА_7 проживав в їхній квартирі рік. В той час, коли він проживав, зникли сережки та ноутбук.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 22.01.2016 року (т. 2, а.п. 95-96) за участю свідка ОСОБА_8 зафіксовано, що останній впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка 10.01.2016 року близько 12-00 13-00 год. на Центральному ринку в м. Херсоні продала йому ноутбук за 700,00 грн..

Дані зазначеного протоколу пред`явлення особи для впізнання відповідають відомостям протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 22.01.2016 року (т. 2, а.п. 93-94), дослідженого в ході судового розгляду, згідно якого останній під час досудового розслідування, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази, повідомив про те, що 10.01.2016 року, перебуваючи на своєму робочому місці, а саме здійснюючи продаж телефонів та компютерної техніки на Центральному ринку, придбав у чоловіка на ім?я ОСОБА_10 ноутбук Асус чорного кольору за 700,00 грн., який через декілька днів продав незнайомому чоловіку.
Суд вважає за можливе покласти наведені письмові показання свідка в основу рішення про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння з огляду на наступне.
Згідно актового запису про смерть №27 від 13.12.2016 року, складеного виконавчим комітетом Музиківської сільської ради Білозерського району Херсонської області (т. 2, а.п. 83), ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення «Хорнкастл та інші проти Об`єднаного королівства» від 16.12.2014 року, «Ель-Хамаджа та Тахірі проти Об`єднаного королівства» від 15.12.2011 року, «Кліментьєв проти Росії» від 16.11.2006 року, «Мірілашвілі проти Росії» від 11.12.2008 року) допускається можливість визнання письмових показань свідків (без їх допиту у суді) за умови, що вони не є єдиним чи вирішальним доказом.
У пунктах 214, 217 рішення у справі «Мірілашвілі проти Росії» ЄСПЛ вказав про допустимість як доказів показань свідків, даних в ході досудового розслідування, в тому випадку, коли судом вжито усіх заходів, скерованих на виклик свідків. Суд вказав, що національні суди мають право брати до уваги показання свідків при виконанні таких вимог: 1) вжиття максимальних заходів для забезпечення явки свідків до суду; 2) підтвердження показань свідків іншими доказами; 3) відсутність свідка через поважну причину.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Є всі підстави стверджувати, що у випадку, коли гарантії прав людини, що зафіксовані у Конвенції, з тієї чи іншої причини залишилися неповними у Конституції та законах України, пріоритет набувають саме Конвенція та практика Європейського суду.
Тобто, у разі наявності колізій між нормами національного законодавства України та Конвенції пріоритетному застосуванню підлягають саме норми Конвенції як міжнародного договору.
Отже, з урахуванням того, що під час судового розгляду було встановлено, що свідок ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що унеможливлює його допит у судовому засіданні, наданні ним на стадії досудового розслідування й зафіксовані протоколом від 22.01.2016 року показання є належними доказами, оскільки підтверджують існування обставин, які підлягають доказуванню у даному провадженні, та узгоджуються з іншими доказами у справі, а тому сумнівів у їх достовірності не викликають, суд вважає за можливе обґрунтувати свої висновки такими показаннями.
Згідно висновку судової товарознавчої експертизи №734 від 11.02.2016 року (т. 2, а.п. 99-101), ринкова вартість ноутбука «Asus N-61D» станом на січень 2016 року могла складати 4500,00 грн., ринкова вартість жіночих срібних з позолотою сережок вагою 5 грам 46,05 грн..
Оцінивши здобуті органом досудового слідства докази у їх сукупності, суд вважає доведеним, що ОСОБА_7 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підлягає кваліфікації за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Як вбачається з висновку судово-психіатричного експерта №177 від 12.04.2016 року (т. 2, а.п. 107-111), ОСОБА_7 страждає вродженою розумовою відсталістю в ступені вираженої дебільності з емоційно-вольовою нестійкістю. В період часу вчинення злочину був психічно хворий, на той час не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На час проведення експертизи він також не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
У судовому засіданні прокурор висловив думку про те, що ОСОБА_7 потребує госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Захисник при вирішенні зазначеного питання поклався на розсуд суду.

Суд вважає, що з огляду на встановлені під час судового розгляду обставини справи та наявні у справі документи, зокрема, з урахуванням даних, що містяться у зазначеному вище висновку судово-психіатричного експерта, є достатні підстави визнати, що вказане вище суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_7 вчинив в стані неосудності.

Згідно зі ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Статтею 94 того самого Кодексу встановлено вичерпний перелік видів примусових заходів медичного характеру, які можуть бути, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, застосовані судом до таких осіб.

При обранні виду примусового заходу медичного характеру, який має бути застосований до ОСОБА_7 , суд враховує рекомендації комісії лікарів з цього питання, викладені у висновку судово-психіатричної експертизи №177 від 12.04.2016 року, відповідно до яких ОСОБА_7 рекомендовано застосування примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

За таких обставин, клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Судові витрати у справі мають бути прийняті за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 93, 94 КК України, ст.ст. 376, 512-513 КПК України, суд, -

постановив:
ОСОБА_7 за вчинення у стані неосудності суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, - звільнити від кримінальної відповідальності.

Застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 1085,69 (одна тисяча вісімдесят п?ять гривень 69 коп.) грн. прийняти за рахунок держави (т. 2, а.п.99-101, 107-111).

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: ОСОБА_1