Справа № 461/5820/19
Провадження № 1-кс/461/6792/19
У Х В А Л А

про надання дозволу на арешт майна

06.08.2019 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Галицького ВП ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 про надання дозволу на арешт майна,-

в с т а н о в и в :

слідчий СВ Галицького ВП ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні № 0005357, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, погоджене прокурором Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка, на підставі ордеру виконавчого комітету Львівської міської ради №0004678 від 05.03.2018, належить ОСОБА_5 , в частині відчудження, приватизації та вчинення будь-яких інших правочинів щодо вищевказаної квартири.

Подане клопотання мотивує тим, що з метою збереження предмета кримінально-протиправних дій та для можливості вжиття заходів щодо стягнення збитків в користь потерпілого слід вжити заходів шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .
Слідчий в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, наслідки неявки, однак, його неявка не перешкоджає розгляду клопотання відповідно до вимог ч.1 ст. 172 КПК України. Одночасно із поданим клопотанням, слідчий звернувся до суду про слухання справи без його участі та без участі власника майна; клопотання підтримав просив задовольнити.
Враховуючи положення ч.2 ст.172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливим провести судовий розгляд без повідомлення власника вказаного майна.
Дослідивши та перевіривши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Галицького ВП ГУНП України у Львівській області розслідується кримінальне провадження №0005357 від 05.12.2018, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.12.2018 до Галицького ВП ГУНП у Львівській області надійшла ухвала слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 29.11.2018, щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_6 від 13.11.2018.

У ході досудового розслідування встановлено, що в березні 2015р. ОСОБА_6 та її син син ОСОБА_7 звертались у Шевченківську адміністрацію (лист 36-613 від 26.03.2015р. Додаток №1) Управління комунальної власності (далі УКВ), Департамент житлового господарства та інфраструктури ЛМР (далі ДЖГтаІ), для надання ОСОБА_7 нежитлового приміщення заг.пл. 42,3 кв.м по АДРЕСА_2 , яка належала сім`ї Лончинських, приблизно з 1972 до 1990 р.р. і надавалась їм для покращення житлових умов в квартирі АДРЕСА_3 )

Приміщення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просили для покращення житлових умов, оскільки її син перебував на загальній черзі за № 25142, а з 29.04.2016р. в списку для першочерговиків за № 6652 (хронічне захворювання - епілепсія), згідно довідки форми № 3 (син не може проживати в одній кімнаті із членами своєї сім`ї) . Більш того донька ОСОБА_8 2014 р.н. має діагноз початкової стадії епілепсії - фебрильні судоми, 2 епілептичні приступи, асматичний бронхіт. 14 грудня 2015р. на особистому прийомі заступник начальника управління житлового господарства гр. ОСОБА_9 завізувала заяву та скерувала її на житлову комісію для підготовки пропозицій. Дана заява подана через ЦНАП 16.12.2015р. за № 3-Л-38392 По цій заяві Управління комунальної власності співпрацювало весь час напротязі 2-х років. Листом від 23.12.2015р. за № 25016-5151. ОСОБА_6 скеровано запит до УКВ про пропозиції використання даного приміщення.

19.02.2016р. (відповідь на заяву № 3-Л-38392 від 16.12.2915р. з візою Г.Мазур) УКВ скеровує матеріали по нежитловому приміщенню по АДРЕСА_3 на постійну комісію житлової політики для надання відповідних пропозицій. Додатково повідомили, що заява ОСОБА_7 про надання йому нежитлового примішення під житло також розглядатиметься на засіданні комісії з підготовки пропозицій.

З протоколів засідання комісій в УКВ видно, що ОСОБА_7 являється єдиним ініціатором та претендентом на це приміщення і що дане приміщення є в користуванні квартири АДРЕСА_3 (фактично з 01.04.2015р.)

03.06.2016р. у відповіді УКВ зазначено, що було засідання комісії. На засіданні комісії виступала ОСОБА_6 та пояснила всю ситуацію, а саме те, що її сім`я складаеться з 5-ти чоловік. , де двое інвалідів , не може проживати у кімнаті площею 15,6 м.кв. разом . Після комісії в УКВ ОСОБА_6 запевнили, що рішення про надання нежитлового примішення за адресою АДРЕСА_4 для покращення житлових умов ОСОБА_7 прийнято в користь ОСОБА_7 .

Відповідь департаменту житлового господарства та інфраструктури лист №4-2501-1064 від 12.09.2016р. згідно з рішенням міжвідомчої комісії при виконкомі 22.07.2016р. технічно можливо здійснити реконструкцію вищезгаданих приміщень під житлові.

10.10.2016р. лист управління комунальної власності направлено як ОСОБА_7 так і Департамент житлового господарства та інфраструктури, де зазначено, що на комісії розглянуто лист департаменту житлового господарства та інфраструктури, яким підтверджено можливість реконструкції нежитлових примішень першого поверху пл.42,3 м.кв. по АДРЕСА_3 під житлову квартиру. Комісія не заперечує шодо переобладнання під житло даних нежитлових приміщень.

29.11.2016р. без повідомлення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відбуваеться засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі щодо надання нежитлових приміщень першого поверху в буд. АДРЕСА_3 (заг.пл.42,3 кв.м.) На засіданні вирішується надати дане примішення ОСОБА_5 . Наказ №920 від 30.12.2016р. Причому б е з з а я в и ОСОБА_5 , в рішенні №96 від 10.2.2017р. зазначено, що рішення прийнято на основі заяви ОСОБА_5 від 11.01.2017р. Заява ОСОБА_5 від 11.01.2017р. на отримання цього приміщення. Жодного звернення ОСОБА_5 в УКВ (якому належало це приміщення) немає.

Більш того з відповіді департаменту житлового господарства та інфраструктури лист № 2501-3810 від 08.12..2017р вбачається, що квартирна справа ОСОБА_7 не була включена на розгляд комісії.

В квітні 2017 року ОСОБА_10 розпочав реконструкцію нежитлового приміщення по АДРЕСА_3 згідно рішення Львівської міської ради (надалі ЛМР) № 96 від 10.02.2017р. На даний час, це рішення визнано Шевченківським районним судом м.Львова незаконним та скасоване. Рішення № 96 надавало право на реконструкцію тільки 1-го поверху приміщення.

ОСОБА_5 будує 2-й поверх, що є значним порушенням законодавства України, а саме: порушено вимоги ч.1 ст.9, абзацу 4 частини 1 ст.27 ЗУ "Про архітектурну діяльність", абзацу 3 ст.5 ЗУ "Про основи містобудування".

Також, в ході досудового розслідування встановлено, що посадові особи департаменту житлового господарства та інфраструктури вчинили підробку документів, оскільки сформували квартирну справу ОСОБА_5 , оскільки ОСОБА_7 внаслідок неправомірних дій посадових осіб Департаменту житлового господарства та інфраструктури ЛМР звернувся в Шевченківський районний суд із позовом щодо скасування рішення виконавчого комітету ЛМР №96 від 10.02.2017, на що суддя Луців ОСОБА_11 позов ОСОБА_7 задовільнила (справа №466/2072/17). Також ОСОБА_7 звернувся в Шевченківський районний суд із позом щодо скасування наказу №920 віл 30.12.2016 .

Під час судових засідань, сторона ОСОБА_5 в судовому засіданні(щодо скасування рішення комітету №96 від 10.02.2017) та судовому засіданні(щодо скасування назазу Департаменту житлового господарства та інфраструктури ЛМР №920 від 30.12.2017) подала для розгляду копію заяви від 11.01.2017, яка в двох судових засіданням містить розбіжності та відсутність реєстраційного-вхідного номеру.

Крім цього, під час проведення досудового розслідування, було проведено допит свідка ОСОБА_12 , яка формувала квартирні справи ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , та яка відмовилась давати покази на підставі ст. 63 Конституції України.

Також, на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_13 , було проведено тимчасовий доступ до речей та документів, а саме: до квартирної (ордерної) справи ОСОБА_5 , з отриманих документів вбачається, що в даній квартирній (ордерній) справі відсутня більша частина документації, щодо надання квартири. Крім цього, у ключовій заяві ОСОБА_5 від 11.07.2017, щодо надання йому квартири АДРЕСА_1 , - відсутній будь-який вхідний номер та дана заява відсутня у базі даних «Альфреско». Згідно інструкції(розпорядження) Львіської міської ради будь-яка заява, яка подана надійшла до ЛМР підлягає обов`язковій реєстрації та внесення у базу даних сканер «Альфреско». Також, в ході проведення досудового слідства, у Центр надання адміністративних послуг ЛМР було скеровано запит, щодо наявності зареєстрованої заяви ОСОБА_5 від 11.07.2017 р., з відповіді ЛМР вбачається, що вищезазначена заява не була зареєстрована у ЛМР.

Крім цього, 17.01.2017р. квартира АДРЕСА_1 перебувала, ще у статусі нежитлового приміщення, тобто ОСОБА_5 17.01.2017 р. звернувся до ЛМР із заявою щодо надання ордеру на квартиру, якої на цей момент ще не було. (було нежитлове приміщення)

Враховуючи вищенаведене, заява ОСОБА_5 від 17.01.2017, щодо надання йому ордеру на квартиру є , можливо, піробленою.

Також, під час проведення досудового рослідування, було визнано речовим доказом квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо , щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукувані, пристосовані, чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч.7 ст.237 КПК України вилучені речі, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Дослідивши матеріали клопотання, враховуючи, що накладення арешту на квартиру проводиться з метою забезпечення завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, правову підставу для арешту майна, наслідки арешту, розумність та співрозмірність обмеження права власності, а також з метою збереження предмета кримінально-протиправних дій та для можливості вжиття заходів щодо стягнення збитків в користь потерпілого, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя ,-

у х в а л и в :

клопотання задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка, на підставі ордеру виконавчого комітету Львівської міської ради №0004678 від 05.03.2018, належить ОСОБА_5 , в частині відчудження, приватизації та вчинення будь-яких інших правочинів щодо вищевказаної квартири.

Контроль за виконанням ухвали покласти слідчого СВ Галицького ВП ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 ..

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п?яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .