печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕД ФАКТОР» на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна під час проведення обшуку в рамках кримінального провадження № 0000376 від 21.06.2018,

В С Т А Н О В И В :
28.10.2019 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕД ФАКТОР» на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна під час проведення обшуку в рамках кримінального провадження № 0000376 від 21.06.2018.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 25 квітня 2019 року слідчим в межах кримінального провадження № 0000376 від 21.06.2018 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.04.2019 у справі №757/19450/19-к було проведено обшук у складському приміщенні ТОВ «ЛЕД ФАКТОР», розташованому за адресою: проспект Степана Бандери, 8 у м. Києві, під час якого, серед іншого, виявлено та вилучено жорсткий диск марки «HITACHI» s/n Z5TBXPBV ємністю 160 Гб, що належить ТОВ «ЛЕД ФАКТОР». Факт вилучення вказаного жорсткого диску зафіксовано слідчим у протоколі обшуку (пункт № 56 додатку № 2 до протоколу обшуку від 25.04.2019 «жорсткий диск «HITACHI» s/n Z5TBXPBV ємністю 160 Гб»).

Проте, на вилучений жорсткий диск «HITACHI» s/n Z5TBXPBV ємністю 160 Гб не накладено арешт та який не містить відомостей про вчинення кримінального правопорушення, яке є предметом розслідування у кримінальному провадженні № 0000376 від 21.06.2018 року і не має для досудового розслідування жодного доказового значення, а відтак вилучені речі є тимчасово вилученим майном та відповідно підлягають поверненню їх законному володільцю.

Представник власника майна в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд скарги у його відсутність, вимоги підтримав та просив задовольнити скаргу у повному обсязі.

Слідчий/прокурор в судове засідання не з`явилися, про місце і час розгляду скарги повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомлено, заяв, клопотань, до суду не подано.

Вивчивши скаргу, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку.

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000376 від 21.06.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

У межах вищевказаного кримінального провадження 25 квітня 2019 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.04.2019 у справі № 757/19450/19-к, слідчими слідчої групи проведено обшук у складському приміщенні ТОВ «ЛЕД ФАКТОР», розташованому за адресою: проспект Степана Бандери, 8 у м. Києві, під час якого, серед іншого, виявлено та вилучено жорсткий диск марки «HITACHI» s/n Z5TBXPBV ємністю 160 Гб, що належить ТОВ «ЛЕД ФАКТОР». Факт вилучення вказаного жорсткого диску зафіксовано слідчим у протоколі обшуку (пункт № 56 додатку № 2 до протоколу обшуку від 25.04.2019 «жорсткий диск «HITACHI» s/n Z5TBXPBV ємністю 160 Гб»).
Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.
Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
За викладених обставин вбачається, що скаргу подано уповноваженою особою, в передбачений законом спосіб та з урахуванням правил територіальної підсудністю для розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, які розглядаються слідчим суддею місцевого суду за місцем розташування органу досудового розслідування, що регламентовано ч. 1 ст. 306 КПК України.
За змістом ч. 7 ст. 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження.
Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.
Згідно із ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст. ст. 160166, 170174 цього Кодексу.
Відповідно до ч.5ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).
З матеріалів скарги вбачається, що згаданий жорсткий диск містить інформаційну систему «1-С. Бухгалтерія», яка є невід`ємною складовою ведення фінансово-господарської діяльності ТОВ «ЛЕД ФАКТОР».
Відсутність на підприємстві вищевказаної інформаційної системи фактично паралізує діяльність ТОВ «ЛЕД ФАКТОР», унеможливлює ведення, складання та подання контролюючим органам податкової звітності, що, в свою чергу, призводить до накопичення заборгованості ТОВ «ЛЕД ФАКТОР» перед бюджетом та утворення фінансових санкцій відносно даного підприємства з боку контролюючих органів.
Слід зазначити, що сторона обвинувачення зверталася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна вилученого під час обшуку, що підтверджується ухвалою слідчого судді від 31.05.2019 у справі № 757/20979/19-к, якою клопотання слідчого задоволено частково. Однак, з резолютивної частини вищевказаної ухвали вбачається, що вилучений під час обшуку жорсткий диск марки «HITACHI» s/n Z5TBXPBV ємністю 160 Гб, що належить ТОВ «ЛЕД ФАКТОР», відсутній у переліку майна, на яке згаданою ухвалою накладено арешт.
За таких підстав, а також з урахуванням вимог, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасове вилучення жорсткого диску марки «HITACHI» s/n Z5TBXPBV ємністю 160 Гб, що належить ТОВ «ЛЕД ФАКТОР», має бути припинено та повернено його володільцю.
За вказаних обставин стороною обвинувачення не доведено та не надано доказів, які б давали підстави для утримання майна ТОВ «ЛЕД ФАКТОР», оскільки доказів, які б могли свідчити, що вилучене майно є таким, що містить інформацію про факти підготовки, координування спланованих дій та вчинення кримінальних правопорушень, тобто, що є предметом кваліфікації у кримінальному провадженні № № 0000376 від 21.06.2018 не надано.
Так, при винесенні даного рішення слідчий суддя приймає до уваги, що обов`язок доведення існування, тієї обставини, яка вказує на відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, КПК України покладається на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання чи скарги, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в матеріалах судового провадження за скаргою даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння ТОВ «ЛЕД ФАКТОР» належним йому майном.
За вказаних обставин позиція органу досудового розслідування щодо неповернення майна його законному володільцю спростовується, тобто за встановлених обставин вбачається, що вилучене майно не відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, що як наслідок свідчить про бездіяльність сторони обвинувачення, яка полягає у неповерненні майна, що вилучено під час проведення обшуку, яку необхідно усунути шляхом зобов`язання її повернути вилучене майно власнику, що узгоджується з приписами п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України.
Керуючись ст. ст. 100, 169170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Зобов`язати старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_4 та/або іншу службову особу, уповноважену на здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000376 від 21.06.2018, негайно повернути ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛЕД ФАКТОР» (місцезнаходження: проспект Степана Бандери, 8, м. Київ, 04073) жорсткий диск марки «HITACHI» s/n Z5TBXPBV ємністю 160 Гб, вилучений 25.04.2019 під час обшуку у складському приміщенні ТОВ «ЛЕД ФАКТОР», розташованому за адресою: вул. Степана Бандери, 8 в м. Києві.

Ухвала слідчого судді не може бути оскаржена, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1