ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/1529/19 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Категорія: ст.173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
представника власника майна - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000406 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та накладено арешт на майно,

В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000406 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та накладено арешт на майно, перелік якого вказаний в ухвалі. Слідчий суддя, розглядаючи клопотання прокурора, дійшов висновку, що вилучене під час обшуків майно може містити сліди кримінального правопорушення або інші відомості, які можуть бути використані як доказ, що є підставою для накладення на це майно арешту. Власник майна ОСОБА_8 , не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2019 року скасувати, у задоволенні клопотання прокурора відмовити в повному обсязі. В апеляційній скарзі її автор зазначає, що слідчим суддею не прийнято до уваги, що клопотання поверталося прокурору неодноразово для усунення недоліків, які останній так і не усунув. Зазначає, що прокурор не вказав власника нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 та/або орендаря. Слідчий суддя прийняв загальні тези прокурора щодо мети та підстав арешту. Доводи клопотання прокурора не відповідають критеріям розумності та співрозмірності. ОСОБА_8 вважає, що не усунення прокурором недоліків у визначений час має трактуватися на користь особи, майно якої тимчасово вилучене. Слідчий суддя не в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 170-173 КПК України, не звернув уваги на те, що жодній особі не було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, жодну особу не визнано потерпілою, розмір збитків не визначений, цивільний позов не заявлено, не надано висновку експертів щодо знаходження у вилучених ємностях саме спирту. Під час розгляду клопотання ОСОБА_8 заявляв, що рідина, виявлена в його автомобілі, була придбана ним через мережу Інтернет та мала бути використана як омивач для автомобільного скла. Вказує про зневажливу поведінку слідчого судді.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника власника майна, який задовольнити апеляційні вимоги, думку прокурора, який заперечував проти їх задоволення, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог виходячи з наступного:
З наданих суду матеріалів встановлено, що в провадженні військової прокуратури Харківського гарнізону перебувають матеріали кримінального провадження № 0000406 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. З матеріалів клопотання вбачається, що 26.03.2019 року до ВСП ГУНП в Харківській області надійшло звернення заступника начальника департаменту комітету по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю спілки громадських організацій України «Громадська рада» ОСОБА_9 , стосовно протиправних дій при виготовленні та реалізації фальсифікованої алкогольної продукції, чим здійснюється введення в оману покупців. СВ ВСП ГУНП в Харківській області надано доручення оперативному підрозділу УЗЕ в Харківській області ДЗЕ національної поліції України на проведення слідчих (розшукових) дій в порядку ст. 40 КПК України. В ході виконання вказаного доручення оперативним підрозділом надано рапорт, згідно якого, вжитими додатковим оперативними заходами спрямованими на встановлення осіб причетних до зберігання та виготовлення фальсифікованих алкогольних напоїв з недоброякісної сировини, були встановлені: ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Фізичною особою - підприємцем не являється. Пересувається на автомобілі Volkswagen Transporter, номер державної реєстрації транспортного засобу НОМЕР_1 , які не маючи спеціального дозволу на виготовлення підакцизних товарів, організували підпільне виробництво та продаж контрафактних алкогольних напоїв світових брендів в упаковках «bag-in-box», у нежитловому приміщенні, розташованому за адресою: м. Харків, провулок Механічний, 4, з використанням при цьому обладнання, що забезпечує масове виробництво фальсифікованої алкогольної продукції. В подальшому збут вищезазначеної алкогольної продукції здійснюється в різних торгових павільйонах, кіосках, на ринках м. Харкова та Харківської області, а також реалізовується по регіонах України через мережу Інтернет.
26.06.2019 року було проведено обшук в автомобілі Volkswagen Transporter, в ході якого виявлено та вилучено дві полімерні пляшки об`ємом 10 літрів кожна з прозорою рідиною, що має запах алкоголю. Крім того 25.06.2019 року на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук за адресою: м. Харків, пров. Механічний 4 у приміщенні, яке на праві власності належить державі в особі НАН України з правом оперативного управління ДП «Дослідне виробництво інституту проблем машинобудування А.М. Підгорного НАН України.
У клопотанні зазначено, що користувачем даного приміщення є ОСОБА_8 , який був присутній під час проведення обшуку.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
З огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Арешт майна з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
З огляду на зміст встановлених слідством обставин та норми КПК України є достатні підстави вважати, що виявлене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.
Посилання апелянта на те, що не усунення прокурором недоліків у визначений час має трактуватися на користь особи, майно якої тимчасово вилучене, в даному випадку не спростовують обгрунтованості висновків слідчого судді. Крім того, строки звернення із клопотанням після усунення недоліків прокурором дотримані, про що зазначено слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі.
З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав до арешту майна.
За таких обставин ухвалу слідчого судді слід вважати такою, що відповідає вимогам ч.1 ст.173 КПК України і підстав для її скасування з мотивів вказаних в апеляційній скарзі апелянта, на думку колегії суддів, немає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000406 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та накладено арешт на майно залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді