Справа № 487/6874/19
Провадження № 1-кс/487/7466/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2019 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві клопотання начальника відділення СВ Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області, ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002601 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України про накладення арешту

ВСТАНОВИВ:
12.09.2018 року слідчий Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області ОСОБА_5 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб марки «Toyota» модель «Land Cruiser», 2004 року випуску сірого кольору, номер кузову « НОМЕР_1 » державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Підставою для внесення клопотання стало те, що Заводським ВП ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002601 за ознаками кримінального за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України.
Досудовим розслідуванням, встановлено що 02.07.2019 року до Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області надійшла заява ОСОБА_4 , щодо вжиття заходів до ОСОБА_6 , який самоправно, всупереч установленому законом порядку володіє належним ОСОБА_4 , транспортним засобом марки «Toyota» модель «Land Cruiser», 2004 року випуску сірого кольору, номер кузову « НОМЕР_1 » державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .
11.09.2019 року, зазначений автомобіль, працівники поліції знайшли в м. Раздільне Одеської області, та поставили його до Разділянського ВП ГУ НП в Одеській області.
Оскільки вказаний транспортний засіб є об`єктом вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі сліди його сліди, виникла необхідність у накладенні арешту на вказаний автомобіль.
Слідчий, ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав просив про задоволення.
Власника майна ОСОБА_4 в судовому засіданні проти накладення арешту на майно заперечив, просив вказаний автомобіль передати йому на зберігання.
Вислухавши пояснення слідчого та власника майна, дослідивши клопотання і докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
СВ Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002601 за ознаками ст. 356 КК України, яке було розпочато за заявою ОСОБА_4 щодо вжиття заходів до ОСОБА_6 , який самоправно, всупереч установленому законом порядку володіє належним ОСОБА_4 , транспортним засобом марки «Toyota» модель «Land Cruiser», 2004 року випуску сірого кольору, номер кузову « НОМЕР_1 » державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч.ч.2,3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Проте з матеріалів наданих в обґрунтування клопотання не встановлено наявності достатніх підстав вважати, що вилучене майно відповідає критеріям зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України.
За такого, слідчий суддя прийшов до висновку, що у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту необхідно відмовити.
Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання начальника відділення СВ Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області, ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002601 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України про накладення арешту на транспортний засіб марки «Toyota» модель «Land Cruiser», 2004 року випуску сірого кольору, номер кузову « НОМЕР_1 » державний реєстраційний номер НОМЕР_2 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали буде оголошений 17.09.2019 року о 15-00 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1