Справа № 199/9072/19
ВИРОК
іменем України

22.11.2019 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження №0001826 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м.Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на своєму утриманні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

13.10.2019 біля 16-00 ОСОБА_4 , з метою скоєння крадіжки чужого майна, яке поєднане з проникненням у житло, з корисливого мотиву, переліз через паркан на територію домоволодіння буд. АДРЕСА_2 , де металевим ломиком пошкодив замок вхідних дверей будинку, після чого проник у житло в буд. АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав чуже майно яке належить ОСОБА_6 , а саме чавуну батарею відірвавши її за допомогою металевого ломика від стіни.

Утримуючи вказане майно при собі, ОСОБА_4 направився до виходу з дому, однак був виявлений сусідами потерпілої, у зв`язку з чим залишив викрадену чавуну батарею біля паркану калитки та пішов з територію домоволодіння ОСОБА_6 .

Проте, ОСОБА_4 , продовжуючи діяти з єдиним злочинним умислом, спрямованим на крадіжку чужого майна, з того ж самого місця, того ж самого чужого майна чавунної батареї, що належить ОСОБА_6 , а саме, з території домоволодіння буд. АДРЕСА_2 , де біля паркану калитки він залишив батарею, цього дня, приблизно о 17-30, фактично без розриву у часі, прибув до буд. АДРЕСА_2 , звідки за допомоги металевої тачки, з корисливого мотиву, таємно викрав чуже майно, що належить ОСОБА_6 - чавуну батарею, вартістю 1998,70 грн, після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник. ОСОБА_4 продав батарею, гроші витратив на особисті потреби.

Обвинувачений ОСОБА_4 провину визнав повністю. Суду показав, що дійсно він, при обставинах, місці та часу, викладених у обвинувальному акті, 13.10.2019 біля 16-00, з метою крадіжки, переліз через паркан на територію домоволодіння буд. АДРЕСА_2 . де металевим ломиком, яким пошкодив замок вхідних дверей, після чого проник в будинок, де за допомогою лома відірвав чавуну батарею від стіни. Коли він з батареєю направився до виходу з дому, його побачили сусіди, у зв`язку з чим він залишив батарею, яку приховав біля паркану калитки, сподіваючись повернутись за нею та пішов з територію домоволодіння. В той же день, через незначний проміжок часу, він з металевою тачкою повернувся до домоволодіння, де вже не було нікого, завантажив батарею, після чого вивіз її з території домоволодіння.

Потерпіла ОСОБА_6 відмовилась від участі у судових засіданнях у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , у своїх двох письмових заяв до суду просила проводити підготовче та судові засідання без її участі. Покарання для винної особи призначити по закону, на розсуд суду, позов заявляти не буде.

Відповідно до ч.1 ст.337, п.1,2,3,4 ч.1 ст.368 КПК України суд вважає, що мало місце діяння, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_4 , це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та ОСОБА_4 винен у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, що підтверджується доказами, отриманими під час кримінального провадження, долученими судом та дослідженими під час судового розгляду, а саме:

-протоколом від 28.10.2019 прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від потерпілої ОСОБА_6 за фактом таємного викрадення 13.10.2019 належного їй майна, а саме, чавунної батареї з буд. АДРЕСА_2 ;

-протоколом огляду місця події від 30.10.2019 та фототаблицею до протоколу за адресою буд. АДРЕСА_2 , звідки ОСОБА_4 викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_6 чавуну батарею; на час огляду в будинку знаходяться чавунні батареї; вхідні двері до будинку мають різні пошкодження, відсутні замки;

-протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.10.2019 та 31.10.2019 за участю свідків : ОСОБА_7 - Огли, який впізнав ОСОБА_4 як особу, що йому продала батарею 13.10.2019 близько 18-10 за часом ; ОСОБА_8 , який впізнав ОСОБА_4 як того, що 13.10.2019 близько 18-00 за часом котив тачку з батареєю на вул. Мольера за магазин, а повернувся без батареї;

-товарним чеком від 07.04.2016 про вартість 10 відділень чавунної батареї;

-висновком експерта № 3653/19 від 31.10.2019, що ринкова вартість викраденого майна у ОСОБА_6 чавунної батареї, станом на 13.10.2019, з урахуванням зносу, складала 1998,70 грн;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 31.10.2019 та СД диском до нього, за участю підозрюваного ОСОБА_4 , який на місці скоєння кримінального правопорушення, вказав на механізм вчинення ним кримінального правопорушення крадіжки майна ОСОБА_6 13.10.2019, а саме, чавунної батареї, за адресою буд. АДРЕСА_2 ;

Оцінюючи докази, суд вважає що дії ОСОБА_4 повинні бути кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09.10.2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Відповідно до положень ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

ОСОБА_4 скоїв умисний, корисливий, тяжкий злочин проти власності, де об`єктом злочинного посягання є право власності, тобто, врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном, який представляє підвищену суспільну небезпеку.

Враховуючи ступінь тяжкості злочину, який вчинив ОСОБА_4 , підвищену суспільну небезпеку злочину, характер та корисливий мотив злочину, суд вважає, що це свідчіть про небезпеку обвинуваченого для суспільства, і, на думку суду, є обставиною для призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк.

Але, загальні засади призначення покарання спрямовані на забезпечення принципів законності, обґрунтованості, індивідуалізації, гуманності і справедливості, співмірності покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд, призначаючи міру покарання, враховує обставини, що пом`якшують покарання: ОСОБА_4 раніше не судимий; свою провину визнав повністю; відсутність позовних вимог від потерпілої яка не буде пред`являти позову; щиро каявся та дав критичну оцінку своєї злочинної поведінки, що характеризує його суб`єктивне ставлення як винної особи до вчиненого злочину, та означає, що обвинувачений визнав свою вину за усіма пунктами висунутого проти нього обвинувачення, негативно оцінював злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

ОСОБА_4 : скоїв один епізод умисного злочину; не має не відбутого покарання за вироком суду; відсутні відомості щодо інших кримінальних проваджень відносно ОСОБА_4 або про притягнення його до адміністративної відповідальності; він має постійне місце проживання, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку лікаря нарколога, психіатра, не перебуває.

Обставини, що обтяжують покарання, не встановлені.

З огляду на викладене, враховуючи думку прокурора щодо можливого звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, а, крім того, відсутність тяжких наслідків від злочину, вчиненого ОСОБА_4 , обставини, пом`якшуючі покарання та інші данні, характеризуючи особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, тому суд вважає можливим і достатнім звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст.75,76 КК України, поклавши на нього певні обов`язки.

При цьому, суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.ст.368-371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі на 3 (три) роки.

На підставі ст.75, п.1,2 ч.1 ст.76 КК України встановити ОСОБА_4 іспитовий строк 2 (два) роки, та обвинуваченого звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації

Відповідно з п.7 ч.9 ст.100 КПК України - СД диск з відеозаписом проведення слідчого експерименту від 31.10.2019 року - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу його зберігання.

Обвинувачений, захисник, прокурор та потерпіла мають право подати апеляційну скаргу на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська до Дніпровського апеляційного суду.

На підставі ч.6 ст.376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, а потерпілій копію вироку - надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1