Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

28 серпня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 14 серпня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 ,

раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.149 КК України, з участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

захисника- адвоката ОСОБА_8 ,

підозрюваної ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 14 серпня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період доби з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби.

Покладено на підозрювану ОСОБА_6 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали терміном на 2 місяці - до 10 жовтня 2019 року.

Термі дії обов`язків, визначених в ухвалі, до 10 жовтня 2019 року.

Як вбачається з ухвали, що в період з початку червня 2019 року по 11 серпня 2019 року ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з корисливих мотивів, з метою переміщення людини за її згодою через державний кордон України для подальшої передачі іншій невстановленій слідством особі, для сексуальної експлуатації на території м. Стамбул, Турецької Республіки, підшуковували на території м. Рівне та вербували осіб, які в силу збігу тяжких особистих, сімейних або інших обставин, перебували в уразливому стані та були схильні до виїзду за кордон для подальшого працевлаштування в тому числі і заняття проституцією.

Приблизно 15 червня 209 року ОСОБА_10 під приводом надання допомоги ОСОБА_11 ,щодо її працевлаштування покоївкою у м. Мадрид, Іспанія, здійснила перерахунок грошових коштів на картку ОСОБА_11 в сумі 1200 гривень з метою виготовлення ОСОБА_11 документів для виїзду за кордон.

В подальшому ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , в кінці червня 2019 року, перебуваючи в м. Рівне під час зустрічі з ОСОБА_11 використовуючи її уразливий стан внаслідок збігу тяжких обставин, переконала останню до заняття проституцією на території м. Стамбул Турецької Республіки.

05 серпня 2019 року близько 09 год. 00 хв. ОСОБА_10 під час зустрічі із ОСОБА_11 здійснила оплату косметичних послуг з метою покращення зовнішнього вигляду ОСОБА_11 , за що остання мала повернути ОСОБА_10 та ОСОБА_9 кошти в сумі 500 доларів США.

Так, в період часу з 05.08.2019 року по 09.08.2019 року ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , придбали для ОСОБА_11 всі необхідні речі та квиток для виїзду в м. Стамбул Турецької Республіки на суму 900 доларів США, таким чином залучивши останню в боргову кабалу.

У подальшому, 11.08.2019 року близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_10 , ОСОБА_9 діючи єдиним умислом, щодо переміщення ОСОБА_11 до м. Стамбула Турецької Республіки, здійснили її посадку на потяг із Залізничного вокзалу станції Рівне, за адресою м. Рівне, майдан Привокзальний, 1, у напрямку з м. Рівне до м. Львів. При цьому, згідно попередньої домовленості між ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 переміщення ОСОБА_11 , здійснювалося ОСОБА_6 . Після чого, 11.08.2019 року близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , які намагались перетнути державний кордон України у відділі прикордонної служби «Львів - аеропорт» в зоні прикордонного контролю в напрямку «Виліт» були зупинені працівниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вербуванні, переміщенні з метою сексуальної експлуатації, з використанням уразливого стану особи, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

12 серпня 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру, про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

В поданій апеляційній скарзі зі змінами прокурор просить ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 14 серпня 2019 року скасувати та ухвалити нову, якою вказане клопотання слідчого задовольнити, застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Визначити підозрюваній ОСОБА_6 заставу, в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 153 680 гривень. Вважає, висновки, що викладені в ухвалі слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Заслухавши суддю доповідача, доводи прокурора щодо задоволення його апеляційної скарги, пояснення підозрюваної ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_8 , які просять ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, перевіривши матеріали клопотання, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні СВ ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про які внесені до ЄРДР №0000222 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.
12.08.2019 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
12.08.2019 року ОСОБА_6 оголошено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.
Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів належної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. Обґрунтованість підозри повинна бути перевірена слідчим суддею, на розгляд якого надійшло клопотання. Для цього в судовому засіданні повинні бути досліджені докази, які, на думку слідчого і прокурора, встановлюють наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 слідчим суддею з`ясовано, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.
За змістом ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно з ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
На думку колегії суддів, у матеріалах клопотання слідчим та прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Слідчий суддя прийшов до висновку, з чим погоджується і колегія суддів, що прокурор як у клопотанні так і при апеляційному розгляді не довів обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.
Крім того, колегія суддів наголошує, що тримання під вартою, як запобіжний захід застосовується, відповідно до вимог ст. 183 КПК України, лише у виключних випадках, при цьому наявність лише обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не може слугувати підставою для застосування до підозрюваної ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що відповідно підпункту 1(с) статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, крім обґрунтованої підозри у вчиненні правопорушення, є наявність відповідних і достатніх підстав для тримання особи під вартою. Ризик переховування обвинуваченого від слідства і правосуддя, враховуючи Рішення Європейського суду з прав людини у справі W. проти Швейцарії від 26.01.1993 року, не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку.
Так, судом першої інстанції належно встановлено, і це знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, що підозрювана ОСОБА_6 не перешкоджає досудовому розслідуванню, не порушує покладені на неї обов`язки, раніше несудима, а також враховано стан її здоров`я, репутацію, майновий стан.
У мотивувальній частині апеляційної скарги, прокурор доводить, що підозрюваній ОСОБА_9 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, однак, як вбачається з матеріалів справи по даній ухвалі запобіжний захід обирався ОСОБА_6 .
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою АДРЕСА_1 у період доби з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби, ніж тримання під вартою, зможе запобігти ризикам, на які вказав слідчий у клопотанні.
При розгляді клопотання, слідчий суддя дотримався вимог ст.ст.178, 181, 183, 194 КПК України та прийняв законне і обґрунтоване рішення. Підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного, керуючись ст.376, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 14 серпня 2019 року про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

с у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3