Справа № 361/5219/18
Провадження № 1-кп/361/223/19
У Х В А Л А
ПІДГОТОВЧОГО СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ
=========================================================================

13 вересня 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю : прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Бровари кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000885 від 22.02.2013 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Погреби Броварського району Київської області. укранця, громадянина України, з середньою освiтою, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України

В С Т А Н О В И В :

22.08.2018 до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшло вищеназване кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , яке ухвалою суду від 23.08.2018 призначене до підготовчого судового засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор вказав, що обвинувальний акт відповідає чинному законодавству, провадження можливо призначити до судового розгляду.

Овинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_4 та представник потерпілої ОСОБА_5 не заперечували проти призначення провадження до судового розгляду.

Будь-яких інших клопотань від учасників підготовчого судового засідання не поступило.

Заслухавши в підготовчому судовому засіданні думку сторін суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, виходячи з наступного.

Згідно до вимог ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України, суд в підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ст. 291 ч. 2 п. 5 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті(частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналіз змісту обвинувального акту указує на те, що при складанні обвинувального акту прокурором не було дотримано цих вимог закону, оскільки направлений прокурором обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення відповідно до положень закону.

Так, формулювання обвинувачення повинно складатись з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію( час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання в тому числі об`єктивної сторони.

На думку суду, органом досудового розслідування, в направленому обвинувальному акті, не конкретно зазначені дані про правову кваліфікацію кримінального правопорушення (об`єктивна сторона кримінального правопорушення) обвинуваченого , а саме, не вказано точного часу та конкретного місця вчинення злочину, а також конкретного способу його вчинення . Зокрема обвинуваченому інкримінується вчинення самоправства, однак як вбачається з обвинувального акту, обвинувачення не містять вказівки на точний час їх вчинення та точне місце вчинення злочину . В обвинуваченні не зазначено час закінчення злочину, що має суттєве значення для встановлення строків давності за вчинений злочин. При цьому фактичні обставини кримінального правопорушень викладено неконкретно, поверхово. Так , у обвинуваченні вказано, що ОСОБА_6 без відповідного дозволу самоправно захопив частину земельної ділянки, шляхом встановлення паркану та самовільної побудови, не маючи дозволу на виконання будівельних робіт. Однак в обвинуваченні не вказано правомірність яких саме дій оспорюється та ким саме, що є порушенням вимог, при складанні обвинувального акту, щодо форми та змісту обвинувального акту. Залишивши поза увагою відсутність висунутого конкретного обвинувачення, прокурор порушив вимоги чинного законодавства, оскільки відсутність висунутого обвинувачення порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а`п.3ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», п. 79). Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п.58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п.34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» п.47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.54, а також «Даллос проти Угорщини», п.47).

Із урахуванням викладеного, суд звертає увагу на те, що розгляд кримінального провадження за відсутності висунутого конкретного обвинувачення, суттєво утруднює з`ясування судом обставин і робить неможливим здійснення ОСОБА_6 захисту своїх прав.

Таким чином, на думку суду, неналежне виконання уповноваженими особами вимог ст. 291 КПК України унеможливлює призначення кримінального провадження до судового розгляду, в зв`язку з чим обвинувальний акт слід повернути прокурору для усунення виявлених недоліків при його складанні.

На підставі викладеного, керуючись ст.314, 315, 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000885 від 22.02.2013 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України повернути прокурору для виконання вимог ст. 291 КПК України, зокрема складання належного обвинувального акта з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення і формулюванням конкретного обвинувачення ОСОБА_6 , які прокурор вважає встановленим.

Зобов`язати прокурора усунути вказані недоліки протягом 30 діб з дня проголошення ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий, суддя ОСОБА_1