ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/6798/18
Провадження № 1-кп/362/175/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.10.2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові кримінальне провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001677 від 09.09.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Веймар, Німеччина, громадянки України, що має вищу освіту, працюючої в компанії «Сігмар», розлученої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в:
03.09.2018 року, близько 18 год. 30 хв. в будинку АДРЕСА_3 між ОСОБА_6 та її цивільним чоловіком ОСОБА_4 , під час спільного вживання алкогольних напоїв виникла словесна суперечка, яка в подальшому переросла в бійку, під час якої в ОСОБА_6 виник прямий умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, який виник на ґрунті раптово виниклого конфлікту, з мотиву особистих неприязних відносин, які мали місце між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , маючи на меті спричинення останньому тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 умисно нанесла один удар ножем в область живота ОСОБА_4 , внаслідок чого він втратив свідомість та впав на підлогу і в подальшому був доставлений на лікування до Васильківської ЦРЛ.

Згідно висновку експерта № 322 м/д від 20.11.2018 року у ОСОБА_4 , 1963 року народження, мало місце проникаюче колото-різане поранення черевної порожнини з наскрізним пошкодженням поперечного відділу товстого кишківника, тонкого кишківника, брижі тонкого кишківника та розвитком внутрішньочеревної кровотечі, яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення та виникло внаслідок дії гострого предмету, який мав колючо-ріжучі властивості, в ділянку центральної передньої черевної стінки потерпілого.

Вказані тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок удару кухонним ножем.

Дії ОСОБА_6 які виразились в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України визнала повністю, щиро розкаялась, та показала, що 03.09.2018 року зранку вона разом із своїм цивільним чоловіком поїхали до лісу, щоб відсвяткувати примирення, оскільки 02.09.2018 року між нею і ОСОБА_4 відбулася сварка під час якої він її побив. Відпочивали вони на природі та вживали алкогольні напої, а саме горілку. Випили приблизно пляшку горілки. Повернувшись додому в обідній час вона лягла відпочивати. Прокинулася вона від того, що ОСОБА_4 її тримав за волосся та потягнув на кухню і почав її бити. Під час сварки до кухні зайшов їхній сусід ОСОБА_7 , став між ними до неї спиною, тим самим обороняючи її від ОСОБА_4 , оскільки він був дуже агресивний. І продовжував наносити їй тілесні ушкодження. Не маючи можливості втекти вона нащупала ніж, який стояв на стільниці і вдарила ним ОСОБА_4 . В скоєному вона щиро розкаюється, вона не хотіла умисно наносити йому ушкодження ножем, це відбулося як самозахист, від побоїв оскільки він бив її не вперше.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що з ОСОБА_6 по АДРЕСА_3 вони проживали в цивільному шлюбі майже рік. Також за даною адресою проживав ОСОБА_8 , який винаймав в них кімнату. 03.09.2018 року, вони разом із ОСОБА_6 під час обіду розпивали алкогольні напої. Вони вдвох випили приблизно 1 літр горілки. Під час розмови між ними виникла сварка під час якої, вони почали штовхатися. В цей час до будинку зайшов ОСОБА_8 та почах їх розбороняти, після чого він відчув, як ОСОБА_6 вдарили його ножем в живіт, далі він нічого не пам`ятає. З ОСОБА_6 в нього і раніше були сварки, проте бійок не було. На даний час він з ОСОБА_6 не проживає, до нього повернулася колишня дружина. Під час призначення ОСОБА_6 покарання просив суворо не карати обвинувачену, не позбавляти її волі. Крім того, від ОСОБА_4 до суду надійшла заява про залишення його цивільного позову без розгляду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показав, що він винаймав кімнату за адресою АДРЕСА_3 з 05.08.2018 року по 27.11.2018 року, де проживав ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 , яка готували їм їсти, прала, прибирала. Точної дати він не пам`ятає, але це було у вересні 2018 року, після 18 год., він сидів на подвір`ї за вищевказаною адресою та курив. Раптом він почув крики, після чого забіг до будинку та побачив, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 відбувається бійка. Він став між ними та почав розбороняти їх. В цей час він почув як ОСОБА_6 сказала: «получи», та побачив як вона поклала ніж на стіл, самого удару він не бачив. Після цього він побіг до кімнати за телефоном, щоб викликати швидку медичну допомогу. Потім він вийшов на вулицю та перебував там до приїзду швидкої та поліції. В будинку крім їх трьох більше нікого не було. ОСОБА_6 після того як вдарила ножем ОСОБА_4 , була в істериці, просила в нього пробачення, проте чи надавала ОСОБА_6 допомогу ОСОБА_4 він не бачив, оскільки перебував на вулиці. Сварки між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 були завжди, вони часто вживали алкогольні напої, він інколи також вживав разом з ним алкогольні напої.

З досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомостей, судовим слідством було встановлено наступне.
Як вбачається із протоколу огляду місця події від 03.09.2018 року, який проводився із застосуванням відеозйомки відеокамерою, марки «Samsung», на кухні будинку АДРЕСА_3 було виявлено та вилучено чотири кухонні ножі, на кожному із яких маються сліди речовини бурого кольору зовні схожої на кров та під час огляду подвір`я даного володіння було вилучено вирізи з килиму зі слідами бурого кольору зовні схожої на кров (а.с.99-101).

Як вбачається із додаткового протоколу огляду місця події від 03.09.2018 року в одній із кімнат будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_6 добровільно видала одяг, в який вона була одягнена під час спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , а саме: футболку чорного кольору, футболку зі смугами малюнком (на якій маються плями речовини бурого кольору, джинси синього кольору (на яких маються плями речовини бурого кольору) (а.с.105).

Як вбачається із протоколу отримання зразків для експертизи від 04.09.2018 року у ОСОБА_6 було відібрано змиви рук (а.с.111).

Як вбачається із протоколу отримання зразків для експертизи від 06.09.2018 року у ОСОБА_6 було відібрано зразки букального епітелію (слини) (а.с.132).

Із висновку судової молекулярно генетичної експертизи № 10-1/1807 від 14.11.2018 року та фототаблиці до нього вбачається, що встановлені генетичні ознаки (ДНК - профіль) зразка букального епітелію ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (об`єкт №1), які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, додаток 1). Також Встановлені генетичні ознаки (ДНК -профіль) зразка букального епітелію потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт № 2), які наведені в таблиці досліджень (таблиця1.1, додатка 1) (а.с.155-166).

Як вбачається із висновку судової молекулярно генетичної експертизи № 10-1/1805 від 19.11.2018 року та фототаблиці до нього, що встановлені генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів крові та клітин з ядрами виявлених у змивах з правої та лівої рук ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об`єкти №№ 1, 2), які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, додаток 1). Генетичні ознаки слідів крові та клітин з ядрами виявлених у змиві правої руки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об`єкт № 1) збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак слідів крові та клітин з ядрами виявлених у змиві з правої руки підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об`єкт № 1) та зразка букального епітелію підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 складає 3,43 х 10' 33. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаному об`єкті, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 2,91 х 1032 осіб. Походження вищевказаних слідів крові та клітин з ядрами виявлених у змиві з правої руки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об`єкт № 1) від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виключається. Генетичні ознаки слідів крові та клітин з ядрами виявлених у змиві з лівої руки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об`єкт № 2) є змішаними, містять генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зразка букального епітелію потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.167-180).

Як вбачається із протоколу отримання зразків для експертизи від 06.09.2018 року у ОСОБА_6 було відібрано дактилоскопічні зразки (а.с. 135).

Як вбачається із протоколу отримання зразків для експертизи від 06.09.2018 року у ОСОБА_4 було відібрано дактилоскопічні зразки (а.с. 138).

Із висновку комплексної судової дактилоскопічної, молекулярно генетичної експертизи від 19.11.2018 року № 8-1/2348,10-1/1836 та фототаблиці до нього вбачається, що на наданому на дослідження предметі схожому на ніж , а саме: клинку (об`єкт № 1) та руків`ї (об`єкт № 2) виявлено кров людини та клітини з ядрами. Встановлені генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів крові та клітин з ядрами виявлених на предметі схожого на ніж, а саме: клинку (об`єкт № 1) та руків`ї (об`єкт № 2), які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, додаток 1). Генетичні ознаки слідів крові та клітини з ядрами виявлених на предметі схожого на ніж, а саме: клинку (об`єкт № 1) та руків`ї (об`єкт № 2) збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак слідів крові та клітини ядрами виявлених на предметі схожого на ніж, а саме: клинку (об`єкт № 1) руків`ї (об`єкт № 2) та зразка букального епітелію потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 складає 8,04 х 10'38. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 1,24 х 1037 осіб. Походження вищевказаних слідів крові та клітини з ядрами виявлених предметі схожого на ніж, а саме: клинку (об`єкт № 1) та руків`ї (об`єкт № 2) від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виключається. Зазначені обставини свідчать, що саме цим ножем було спричинене тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_4 . На поверхні предмета, схожого на ніж, вилученому під час огляду будинку АДРЕСА_3 - слідів папілярних узорів не виявлено.(а.с. 180-192).

Як вбачається із протоколу проведення слідчого експерименту від 05.09.2018 року із застосуванням відеокамери «Sony» свідок ОСОБА_8 розповів і показав обставини при яких ОСОБА_4 було спричинено тілесні ушкодження (а.с. 143-146).

Як вбачається із протоколу проведення слідчого експерименту від 06.09.2018 року із застосуванням відеокамери «Sonу» обвинувачена ОСОБА_6 розповіла і показала обставини при яких вона спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_4 (а.с. 149-154).

Як вбачається із протоколу проведення слідчого експерименту від 31.10.2018 року із застосуванням відеокамери «Panasonic HC-V260» потерпілий ОСОБА_4 розповів і показав обставини при яких йому було спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_6 (а.с. 247-251).

Як вбачається із висновку судово - медичної експертизи №322м/д від 01.11.2018 року у ОСОБА_4 мало місце проникаюче колото-різане поранення черевної порожнини з наскрізним пошкодженням поперечного відділу товстого кишківника, тонкого кишківника, брижі тонкого кишківника та розвитком внутрішньочеревної кровотечі, яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення та виникло внаслідок дії гострого предмету, який мав колючо-ріжучі властивості, в ділянку центральної передньої черевної стінки потерпілого. Можливість виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 в строки та при обставинах, а саме 03.09.2018 року, внаслідок удару кухонним ножем, не виключається. Можливість утворення тілесних пошкоджень у ОСОБА_4 за механізмом, вказаним в «Протоколі проведення слідчого експерименту» від 05.09.2018 року, а також в «Протоколі проведення слідчого експерименту» від 31.10.2018 року, не виключається. Можливість утворення тілесних пошкоджень у ОСОБА_4 за механізмом, вказаним в «Протоколі проведення слідчого експерименту» від 06.09.2018 року малоймовірна (а.с.252-253).

Згідно висновку судової психіатричної експертизи від 10.10.2018 року ОСОБА_6 під час скоєння інкримінованих їй дій на психічним захворюванням не страждала, могла усвідомлювати свої дії та керувати ним; під час обстеження ознак психічного захворювання у ОСОБА_6 не виявлено; ОСОБА_6 в даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; клінічних ознак алкоголізму та наркоманії у ОСОБА_6 під час проведеного обстеження не виявлено; ОСОБА_6 під час скоєння інкримінованих їй дій в стані фізіологічного афекту та іншого емоційному стані, який міг би здійснити вплив на її свідомість та діяльність, не перебувала (а.с.236-238).

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Аналізуючи вищевказані докази у купі, суд вважає ці докази належними та допустимими оскільки відомостей, що вони були отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою Україною суду не надано. Суттєвих протиріч, які б давали підстави сумніватись у цих доказах суд не вбачає. Потерпілий та свідок давали стабільні показання, які узгоджуються між собою та з іншими дослідженими судом доказами, тому сумніватись в їх достовірності у суду не має підстав.
При кваліфікації дій обвинуваченої, суд ураховує, що Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 року в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.
За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними, криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.
Таким чином, суд приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_6 в умисному спричинені ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, а її дії правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України.

Визнаючи обвинувачену ОСОБА_6 винною і обираючи їй міру покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, що відноситься, відповідно до ст. 12 КК України до тяжкого злочину, а також повною мірою вивчена особа обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Та п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_6 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування завданих збитків.

Судом також враховується висновок досудової доповіді Васильківського міськрайонного відділу філії державної установи (Центр пробації) у м. Києві та Київській області від 21.01.2019 року щодо обвинуваченої ОСОБА_6 відповідно до, якого обвинувачена раніше не судима, до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень не притягувалася. За даним обвинуваченням повторність, сукупність, та рецидив злочину відсутній. Підстави вважати, що обвинувачена може вчиняти умисні насильницькі дії відсутні. ОСОБА_6 повністю визнає свою вину, щиро шкодує про те, що скоїла правопорушення та завдала тілесних ушкоджень і моральних страждань потерпілому. Завдані збитки повністю відшкодувала, регулярно відвідувала у лікарні, допомагала у догляді за потерпілим під час його лікування. Надавала фінансову та моральну підтримку, активно сприяла розкриттю злочину. Житлово-побутовими умовами забезпечена. Має вищу освіту, навчалася в Київському Державному Педагогічному Інституті Іноземних мов, факультет англійської мови та методика виховної роботи. З 1994 року на протязі 16 років працювала в м Києві ТОВ « Діловий Центр Європа», потім 3 роки в ТОВ «МПГ Україна», на посаді фінансового аналітика. У 2016 році влаштувалася на рибний завод в смт. Калинівка, Васильківського району, Київської області. На даний час працює в компанії «Сігмар» мережі гіпермаркету «Ашан». Потреби в додаткових коштах немає, вміє раціонально розподіляти свій бюджет. Згідно характеристики ДОП Васильківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , зарекомендувала себе посередньо. Спиртними напоями не зловживає, наркотичні речовини не вживає взагалі, на психіатричному та наркологічному обліку не перебуває, громадський порядок не порушує. З сусідами сварок не вчиняє, компрометуючих матеріалів до Васильківського відділу ГУ НП в Київській області відносно даної громадянки не надходило. Соціальне оточення обвинуваченої з позитивною соціальною спрямованістю. Стосунки з раніше засудженими особами не підтримує та не піддається під негативний вплив. Вільний від роботи час проводить у колі родини, веде господарство. ОСОБА_6 активно приймала участь у складенні досудової доповіді, чітко та зрозуміло відповідала на поставленні запитання. Має конструктивні плани на майбутнє. Вплив фактору, який підвищує ризик вчинення повторного правопорушення оцінюється як середній, та виникнення ризику небезпеки для суспільства не становить, а тому орган пробації вважає за можливе виправлення ОСОБА_6 без позбавлення волі (а.с.85-87).

Відповідно до ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_6 є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Підстав для застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_6 положень ст. 69 КК України судом не вбачається.

Відповідно до ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, її особу, вік, соціальні зв`язки, сімейний стан, відсутність судимостей, не перебування на обліку у лікарів нарколога та психіатра, те, що вона працює,за місцем проживання характеризується посередньо, щире каяття, враховуючи висновок органу пробації, які вважають за можливе виправлення ОСОБА_6 без позбавлення волі, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, думку потерпілого щодо міри покарання, якій просив не позбавляти волі обвинувачену, обставини, що свідчить про те, що оточуюча її обстановка у сім`ї та побуті, виражає належні соціальні зв`язки; відношення обвинуваченої до вчиненого, ступінь вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, а саме сприяння досудового розслідування та судового розгляду, вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання та встановленням їй іспитового строку і покладення на неї певних обов`язків у відповідності до вимог ст. 75 КК України, оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).
Дане ж покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).
Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основному мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.
У той час, як призначення будь-якого іншого виду покарання без звільнення від його відбування, суд сприймає, як діяння, яке б указувало на те, що саме у цій ситуації, та обставинах при яких було вчинено злочин, воно сприймалося б, як грубо непропорційне (діяння та покарання), як наслідок, у світлі практики, ЄСПЛ, сприймалося б як жорстоке поводження, тобто суперечило статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, в момент його винесення.
Також, до початку судового слідства, у відповідності до ст. 128 КПК України, потерпілим ОСОБА_4 було заявлено цивільний позов до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 25 000 грн. та моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. (а.с.25-27).

Судом встановлено, що від потерпілого ОСОБА_4 надійшла до суду заява про залишення його цивільного позову без розгляду (т.2, а.с.41).

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Оскільки потерпілий ОСОБА_4 просить про залишення цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди без розгляду, він не обмежений у праві на вчинення даної процесуальної дії, суд вважає, що його цивільний позов, слід залишити без розгляду.
Роз`яснити потерпілому ОСОБА_4 його право на звернення до суду для вирішення цивільного позову в порядку цивільного судочинства згідно ч. 7 ст. 128 КПК.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України .

На підставі ст.124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз, в розмірі 32 030 грн. 38 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 84-86, 100, 124, 369-371, 373-374, 376 КПК України, суд,

у х в а л и в:
Визнати ОСОБА_6 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України).

Іспитовий строк ОСОБА_6 обчислювати з моменту постановлення вироку 21 жовтня 2019 року.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Роз`яснити потерпілому ОСОБА_4 його право на звернення до суду для вирішення цивільного позову в порядку цивільного судочинства згідно ч. 7 ст. 128 КПК України.
Речові докази по справі:
?паспорт гр.-на України, виданий на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , упакований в поштовий паперовий конверт білого кольору, який переданий на відповідальне зберігання до камери схову Васильківського ВП ГУ НП в Київській області залишити ОСОБА_6

?предмет, зовні схожий на ніж, упакований в спецпакет «Експертна служба» №3266172; предмет, зовні схожий на ніж, упакований в спецпакет «Експертна служба» №3228520; предмет зовні схожий на ніж, упакований в спецпакет «Експертна служба» за № 3266227; зразки букального епітелію ОСОБА_6 , упакований в спецпакет «Експертна служба» №3618575; зразки букального епітелію ОСОБА_4 , упакованих в спецпакет «Експертна служба» №3618621; спецпакет «Експертна служба» № 3851135 всередині якого знаходиться первинне пакування та полімерні основи від змивів з правої та лівої руки ОСОБА_6 , які передані на відповідальне зберігання до камери схову Васильківського ВП ГУ НП в Київській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз в розмірі 32 030 грн. 38 коп.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копії вироку після його проголошення негайно вручити засудженій, захиснику, потерпілому та прокурору.

Суддя ОСОБА_9