МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 469/1213/17
Провадження № 1-кп/480/229/19
Ухвала
Іменем України

06 вересня 2019 року м.Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

під час розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві кримінальних проваджень за № 00004296 від 20.05.2016 року, № 0000291 від 21.06.2017 року, № 0000318 від 27.06.2017 року, № 0000419 від 18.07.2017 року (об`єднаних в одне провадження) за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Артемівка Новоодеського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою базовою загальною освітою, не працюючого, раніше судимого:

- 18.08.2003 року Новоодеським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України з призначенням показання у вигляді 3-х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 15.06.2004 року Новоодеським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, 69, ч.1, 4 ст.70 з призначенням покарання у вигляді 3-х років 2 міс. позбавлення волі, 27.12.2005 звільнений умовно-достроково з Павлоградської ВК Дніпропетровської області на підставі ухвали суду з невідбутим строком 1 рік 8 місяців 11 днів;

- 01.10.2009 року Новоодеським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України з призначенням покарання у вигляді до 4-х років позбавлення волі;

- 18.10.2010 року Новоодеським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України з призначенням покарання у вигляді 4-х років 6 місяців позбавлення волі, 01.04.2014 року звільнений з Казанківської ВК №93 з у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- 08.02.2017 року Широківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.289 КК України з призначенням покарання у вигляді 5-ти років позбавлення волі, на підставі ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,

встановив:

У провадженні Миколаївського районного суду Миколаївської області перебувають обвинувальні акти у кримінальних провадженнях за № 00004296 від 20.05.2016 року, № 0000291 від 21.06.2017 року, № 0000318 від 27.06.2017 року, № 0000419 від 18.07.2017 року (об`єднані в одне провадження) за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 . В обґрунтування заявленого клопотання, прокурор посилається на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував щодо продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 заперечувала щодо задоволення клопотання прокурора та вказала, що заявлені прокурором ризики відсутні, а тому продовжувати ОСОБА_4 строк тримання під вартою відпала необхідність.

Одночасно, захисник ОСОБА_5 заявила клопотання про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. В обґрунтування заявленого клопотання посилалася на тяжкий стан здоров`я ОСОБА_4 , на підтвердження чого надала виписку з медичної карти №18/19 стаціонарного хворого від 04.09.2019 року.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника; просив суд задовольнити його та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання захисника, вважаючи його безпідставним.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання захисника ОСОБА_5 про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд дійшов наступного.

Ухвалою слідчого судді Березанського районного суду Миколаївської області від 17.08.2017 року задоволено клопотання слідчого та відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було продовжено 15.03.2019 року ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області строком до 14.05.2019 року включно. В подальшому, ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11.05.2019 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою було продовжено до 10.07.2019 року включно. В подальшому, ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10.07.2019 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою було продовжено до 07.09.2019 року включно.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор посилається на продовження існування низки ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Відповідно до положень ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою до спливу двомісячного строку, зокрема з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1, п.5 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, і може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Таран проти України від 17 жовтня 2013 року зазначено, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Крім того, у згаданому вище рішенні Європейського суду йдеться про те, що з плином часу продовжуване тримання заявника під вартою потребує більшого обґрунтування. При цьому, прокурором у клопотанні такого обґрунтування не наведено, жодних додаткових підстав щодо цього не зазначено.

Суд вважає, що прокурор не навів у клопотанні про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 та не підтвердив належними доказами продовження існування такого ризику, як знищення, сховання або спотворення будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або переховуватися від суду.

Згідно з положеннями ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч. 3 ст. 199 КПК України).

Частиною 5 статті 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Тому суд вважає, що докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні про продовження строку тримання під вартою не дають достатніх підстави вважати, що застосування виключно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого і не зможе запобігти вищевказаним ризикам. А отже, у задоволенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно з приписами ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на обвинуваченого обов`язків: прибувати за кожною вимогою до Миколаївського районного суду Миколаївської області; не залишати цілодобово місце простійного проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками.

Крім цього, відповідно до положень ст.195 КПК України застосування електронних засобів контролю полягає у закріпленні на тілі підозрюваного, обвинуваченого пристрою, який дає змогу відслідковувати та фіксувати його місцезнаходження. Такий пристрій має бути захищений від самостійного знімання, пошкодження або іншого втручання в його роботу з метою ухилення від контролю та сигналізувати про спроби особи здійснити такі дії.

Електронні засоби контролю можуть застосовуватися:

1) слідчим на підставі ухвали слідчого судді, суду про обрання стосовно підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, якою на останнього покладено відповідний обов`язок;

2) працівниками органу Національної поліції на підставі ухвали слідчого судді, суду, якою щодо підозрюваного, обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Електронні засоби контролю застосовуються в порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ України.

Не допускається застосування електронних засобів контролю, які суттєво порушують нормальний уклад життя особи, спричиняють значні незручності у їх носінні або можуть становити небезпеку для життя та здоров`я особи, яка їх використовує.

Слідчий, працівник органу Національної поліції перед застосуванням електронного засобу контролю зобов`язаний під розпис роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому правила користування пристроєм, техніку безпеки поводження з ним та наслідки його зняття або неправомірного втручання в його роботу з метою ухилення від контролю.

Відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на підозрюваного, обвинуваченого при обранні запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі або у вигляді домашнього арешту.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що перелічені вище обов`язки, а також носіння електронного засобу контролю буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні прокурора.

Крім того, у підготовчому судовому засіданні суд розглянув питання про призначення призначення кримінального провадження до судового розгляду.

У підготовчому судовому засіданні прокурор проти призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечував. Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 вважали, що кримінальне провадження не підлягає призначенню до судового розгляду, а обвинувальні акти слід повернути прокурору для доопрацювання.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника в присутності перекладача, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з таких підстав.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Угод укладених у кримінальному провадженні до суду не надійшло. Підстав для повернення обвинувального акта прокурору, а також підстав для закриття кримінального провадження чи його направлення прокурору для проведення досудового розслідування не вбачається. Підсудність кримінального провадження визначена ухвалою Миколаївського апеляційного суду за Миколаївським районним судом Миколаївської області.

Судове засідання, з урахуванням принципу гласності та відкритості, належить проводити відкрито. Обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК України судом не встановлені.

Склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді є таким: прокурор, обвинувачений, захисник обвинуваченого, перекладач.

Таким чином, в наявності достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених цим Кодексом, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді.
За змістом ч.ч.1,2 ст.314-1 КПК України, з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду. Досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.
З урахуванням того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, нижня межа санкції яких не перевищує п`яти років позбавлення волі, суд вважає за необхідне доручити представнику персоналу органу пробації скласти та надати суду досудову доповідь щодо обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.177, 178, 181, 183, 194, 196, 205, 314-316, 331, 350, 369, ч.1 ст.372 КПК України, суд, -

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання начальника Березанського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Клопотання захисника ОСОБА_5 про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту задовольнити.

ОСОБА_4 обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

ОСОБА_4 звільнити з під варти в залі судового засідання.

Виконання ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту покласти на Новоодеський відділ поліції ГУНП в Миколаївській області тау відповідності до вимог ч.4 ст.181 КПК України негайно поставити на облік обвинуваченого ОСОБА_4 і повідомити про це суду.

Зобов`язати відповідальну особу Новоодеського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області застосувати відносно ОСОБА_4 електронний засіб контролю та під розпис роз`яснити обвинуваченому правила користування пристроєм, техніку безпеки поводження з ним та наслідки його зняття або неправомірного втручання в його роботу з метою ухилення від контролю.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Артемівка Новоодеського району Миколаївської області, строком на два місяці, такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до Миколаївського районного суду Миколаївської області;

- не залишати цілодобово місце простійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками.

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 10 годину 00 хвилин 16 вересня 2019 року в приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області.

Доручити представнику уповноваженого органу з питань пробації Миколаївського районного відділу філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській області в строк до 09 години 00 хвилин 06 жовтня 2019 року скласти та надати суду досудову доповідь відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Артемівка Новоодеського району Миколаївської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

У судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, захисника, перекладача.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1

06.09.2019