04.11.2019
Справа № 642/7451/19
Провадження № 1-кс/642/3963/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 листопада 2019 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові клопотання слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадження №0002651 від 29.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України,
встановив:
Слідчий Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова з клопотанням про арешт майна, а саме просив накласти арешт на: автомобіль марки «Volkswagen Transporter» VIN-код « НОМЕР_1 »; свідоцтво про реєстрацію « НОМЕР_2 » на автомобіль марки «Volkswagen Transporter» VIN-код « НОМЕР_3 »; металевий та електронний ключ, які можуть в подальшому бути використані в якості речових доказів, а їх втрата, зникнення, або пошкодження перешкодить розслідуванню кримінального провадження та передати арештоване майно - автомобіль марки «Volkswagen Transporter» VIN-код « НОМЕР_1 »; свідоцтво про реєстрацію « НОМЕР_2 » на автомобіль марки «Volkswagen Transporter» VIN-код « НОМЕР_3 »; металевий та електронний ключ його користувачу ОСОБА_4 на відповідальне зберігання до вирішення питання про скасування арешту, попередивши ОСОБА_4 про необхідність надання вказаного майна слідчому, прокурора або суду на першу вимогу у разі необхідності його огляду в якості речового доказу по кримінальному провадженню, проведення ряду експертиз та про кримінальну відповідальність у разі невиконання рішення суду, вказуючи, що у провадженні СВ Холодногірського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002651 від 29.10.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, за фактом того, що 29.10.2019 близько 14.00 біля будинку № 16 по вул. Євгена Котляра у м.Харкові у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено свідоцтво « НОМЕР_2 » про реєстраціє транспортного засобу «Volkswagen Transporter» державний номерний знак « НОМЕР_4 » з ознаками підробки.
29.10.2019 в період часу з 14.30 до 16.30 проведено огляд місця події біля будинку № 16 по вул. Євгена Котляра в м.Харкові, де знаходився автомобіль «Volkswagen Transporter» державний номерний знак « НОМЕР_4 », в ході якого зазначений автомобіль був вилучений, оскільки виявлений в підкапотному відсіку VIN-код « НОМЕР_1 » не відповідав номеру, вказаному в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_2 » видане сервісним центром №2144 на автомобіль «Volkswagen Transporter» державний номерний знак « НОМЕР_4 » з номером VIN-коду « НОМЕР_3 », яке надав ОСОБА_5 . Під час даного огляду також було вилучено: свідоцтво про реєстрацію « НОМЕР_2 » на автомобіль «Volkswagen Transporter» VIN-код « НОМЕР_3 »; металевий та електронний ключ.
В обгрунтування клопотання слідчий посилається на те, що за результатами вказаного вище огляду, були отримані належні докази протиправної злочинної діяльності, які підтверджують фактичні дані встановлені під час розслідування цього провадження, інформація про що зазначена вище. Вилучене після огляду визнане речовими доказами, про що слідчими у цьому провадженні складено відповідні процесуальні документи, ще до подання клопотання слідчому судді. Враховуючи викладене, є необхідність у накладенні арешту на автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з метою збереження речових доказів і позбавлення права при розслідуванні провадження на його відчудження, розпорядження та користування цим майном, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Накладення арешту також необхідне і з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення та відчудження.
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав повністю, посилаючись на викладені в ньому обставини.
Власник майна ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, слідчим не вдалось можливим з`ясувати його місцезнаходження.
Особа, який володіє вказаним транспортним засобом згідно клопотання слідчого, ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання слідчого без його участі, щодо накладення арешту не заперечує, при цьому просить повернути йому на відповідальне зберігання вилучене майно.
Слідчий суддя, вислухавши слідчого, дослідивши надані матеріали, приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з наданих матеріалів, в провадженні СВ Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області перебуває кримінальне провадження за №0002651 від 29.10.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, за фактом того, що 29.10.2019 близько 14.00 біля будинку № 16 по вул. Євгена Котляра у м.Харкові у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено свідоцтво « НОМЕР_2 » про реєстраціє транспортного засобу «Volkswagen Transporter» державний номерний знак « НОМЕР_4 » з ознаками підробки.
Згідно протоколу огляду місця події від 29.10.2019, проведеного в період часу з 14.30 до 16.30 біля будинку № 16 по вул. Євгена Котляра в м.Харкові, виявлений та вилучений автомобіль «Volkswagen Transporter» державний номерний знак « НОМЕР_4 », оскільки виявлений в підкапотному відсіку VIN-код « НОМЕР_1 » не відповідав номеру, вказаному в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_2 » видане сервісним центром №2144 на автомобіль «Volkswagen Transporter» державний номерний знак « НОМЕР_4 » з номером VIN-коду « НОМЕР_3 », яке надав ОСОБА_5 . Під час даного огляду також було вилучено: свідоцтво про реєстрацію « НОМЕР_2 » на автомобіль «Volkswagen Transporter» VIN-код « НОМЕР_3 »; металевий та електронний ключ.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна.
Слідчим не пропущено строк на звернення до суду з таким клопотанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в структурі ст.1 Першого протоколу та кореспондується з вимогами п.5 ч.2 ст.173 КПК України, якою покладено на суд обов`язок враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Стороною обвинувачення не доведено наявність достатніх підстав вважати, що не накладення арешту у виді заборони користуватись транспортним засобом та вилученими документами, унеможливить будь-яким чином реалізацію завдань кримінального провадження.
При цьому, згідно матеріалів клопотання, а саме з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що власником вилученого автомобілю та документів на нього є ОСОБА_6 .
Виходячи з підстав розумності, керуючись принципами змагальності і диспозитивності, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та збереження речового доказу, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню, а саме, що на даному етапі потреби досудового слідства виправдовують втручання у права та інтереси власника майна, проте вважає за можливе накладення арешту на вилучені предмети у найменш обтяжливий спосіб, шляхом накладення арешту у виді заборони їх відчуження, розпорядження, що узгоджується з вимогами п.п.4 ч.5 ст.173 КПК України та передати таке майно на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 , без обмеження права користуванням ним.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 167, 170, 171, 173 КПК України, слідчий суддя,-
ухвалив:
Клопотання слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадження №0002651 від 29.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, виявлене і вилучене 29.10.2019 в ході проведення огляду місця події за адресою: м.Харків, вул. Євгена Котляра, 16, шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження, а саме: автомобіль марки «Volkswagen Transporter» VIN-код « НОМЕР_1 »; свідоцтво про реєстрацію « НОМЕР_2 » на автомобіль марки «Volkswagen Transporter» VIN-код « НОМЕР_3 »; металевий та електронний ключ, без позбавлення права користування та передати вказане майно на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 .
В іншій частині відмовити.
Виконання ухвали доручити слідчому СВ Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській ОСОБА_3 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.
На підставі ч.3 ст. 169 КПК України, слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а власником майна - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Слідчий суддя