Дата документу 09.08.2019 Справа № 554/6061/19
У Х В А Л А
іменем України
09 серпня 2019 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора відділу 15/4/5 Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 від 15.07.2019 року про часткове задоволення клопотання про проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №0000087,-

В С Т А Н О В И В :

31 липня 2019 року заявник звернувся до суду із вищевказаною скаргою в порядку ст.303 КПК України. В обґрунтування скарги ОСОБА_3 посилається на те, що він є потерпілим у кримінальному провадженні №0000087 від 11.02.2019 року. 04 липня 2019 року він звернувся до процесуального керівника прокурора та слідчого із клопотанням, в порядку ст.220 КПК України, про проведення слідчих та процесуальних дій, на яке врешті отримав копію постанови прокурора від 15.07.2019 року про часткове задоволення клопотання, із якою не згоден. Зазначає, що у його клопотанні зазначений в хронологічному порядку та логічній послідовності розширений перелік слідчих та інших процесуальних дій, які, на думку заявника, необхідно виконати стороні обвинувачення для забезпечення проведення максимально ефективного та якісного досудового розслідування. Однак, не зважаючи на мотивування та наведення фактичних обставин в клопотанні, прокурор відмовив у проведенні ряду слідчих та процесуальних дій, які, на переконання заявника, входять до предмету доказування. Зокрема, прокурор відмовив у проведенні одночасного допиту як передчасного. Нелогічними і не мотивованими потерпілий вважає відмови у задоволенні пунктів клопотання щодо тимчасового доступу до протоколів допитів осіб в іншому кримінальному провадженні. Інші мотиви прийнятого рішення заявник вважає непереконливими, оскільки вважає, що у його справі презумпція невинуватості має переважати у співвідношенні з іншими засобами отримання інформації для встановлення елементів складу злочину. Потерпілий зазначає про свій варіант алгоритму слідчих та процесуальних дій, завершенням яких має стати лінгвістична (семантико-текстуальна) або інший вид експертного дослідження. Але прокурор відмовляє в частині отримання доступу до документів судової справи, у якій, на думку заявника, містяться документи (роздруківки з месенджерів), що підтверджують тиск детектива на свідка, її родичів тощо, не вказуючи при цьому відповідних мотивів. Крім того, прокурор не пояснив свою тезу потерпілому щодо дій певних осіб, які, на думку останнього, є свідками певних обставин в іншому кримінальному провадженні, що також входить до предмету досудового розслідування, оскільки вони вплинули на підписання угоди про визнання винуватості. Крім того, не погоджується з відмовою прокурора щодо допиту батьків детектива через передчасність та унеможливлення тиску на нього як на службову особу, та заявник вказує при цьому, що аналогічні слідчі дії мали місце з його рідними та близькими з боку вказаного детектива, та у такий спосіб створюється недоторканність окремих свідків. Проте допит його батьків та близьких надасть можливість встановити місце його проживання в період з 2015 по 2018 роки, оскільки іншим способом це зробити неможливо.

На підставі викладеного, з урахуванням доводів, зазначених у скарзі, просить скасувати постанову прокурора від 15.07.2019 року про часткове задоволення клопотання про проведення слідчих та процесуальних дій в частині відмови у задоволенні прокурором пунктів 2, 9, 10, 16; з метою ефективного проведення досудового розслідування зобов`язати слідчого (групу слідчих) у кримінальному провадженні №0000087 від 11.02.2019 року у найкоротший термін виконати слідчі дії згідно з переліком, наведеним у клопотанні потерпілого від 04.07.2019 року, з урахуванням змін, зазначених у прохальній частині цієї скарги.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав, надавши відповідні пояснення, просив скаргу задовольнити в повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні зі скаргою не погодився, заперечував проти вимог скарги, просив відмовити, оскільки досудове розслідування проводиться,, необхідні процесуальні дії вчиняються слідчим та прокурором.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення в порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Положеннями ст.24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.7 ст.56 КПК України потерпілий має право оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст. 303 КПК України.

Так, згідно з п.7 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Як вбачається з матеріалів скарги, в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 11.02.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.328, ст.166-1, ч.1 ст.373, ч.1 ст.365, ч.2 ст.387 КК України.

Заявник ОСОБА_3 з посиланням на процесуальний статус потерпілого в цьому кримінальному провадженні фактично просить у скарзі зобов`язати слідчого прийняти процесуальне рішення про задоволення його клопотання в порядку ст.220 КПК України про проведення слідчих та процесуальних дій в повному обсязі, серед яких, зокрема, допити свідків, подальший одночасний допит вказаних осіб у кримінальному провадженні, вилучення і огляд документів з іншого кримінального провадження, а також судових справ, отримання інформації щодо телефонних з`єднань осіб, направлення до суду клопотань про призначення експертизи всіх статей, які були опубліковані на сайті журналістського видання, встановлення та допит інших осіб тощо.

Згідно з ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

У судовому засіданні встановлено, що 04.07.2019 року ОСОБА_3 звернувся до прокурора та слідчого у вказаному кримінальному провадженні з клопотанням про проведення слідчих і процесуальних дій. В клопотанні потерпілий виклав обставини, які, на його думку, свідчать про ознаки таких діянь як розголошення державної таємниці, розголошення відомостей досудового розслідування, примушування до підписання підозрюваною угоди про визнання винуватості, а також декларування недостовірної інформації слідчим, у зв`язку з чим ставив питання про проведення ряду слідчих і процесуальних дій у кримінальному провадженні №0000087 від 11.02.2019 року згідно з наведеним переліком (всього 17 пунктів).

Постановою прокурора від 15 липня 2019 року клопотання ОСОБА_3 від 04.07.2019 року задоволено частково; вказано слідчому на необхідність забезпечення розумних строків досудового розслідування, а також проведення слідчих та процесуальних дій, зазначених у п.п.1, 4, 6, 11, 14, 15, 17 клопотання потерпілого ОСОБА_3 від 04.07.2019 року у найкоротший термін.

З аналізу ст.110 КПК України вбачається, що постанова про відмову у задоволенні клопотання має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, прокурором обґрунтовано прийнято рішення про часткову відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 , навівши достатньо вагомі підстави та мотиви її прийняття, оскільки процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження.

Слідчі (розшукові) дії, вимоги до них та порядок проведення, викладені в главі 20 КПК України. Зокрема, ч.ч.1,2 ст.223 КПК України визначено, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, а підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети. До таких дій віднесено допит, пред`явлення особи та речей для впізнання, обшук, огляд, слідчий експеримент, проведення експертизи тощо (статті 224, 228, 229, 234, 237, 240, 242).

З системного аналізу положень норм ст.ст.9, 223 КПК України вбачається, що необхідність проведення слідчих дій визначається саме прокурором або слідчим. Натомість, з огляду на принцип змагальності кримінального провадження (ст.22 КПК України), положення кримінально-процесуального закону надають право ініціювати певні слідчі дії з метою сприяння повному та всебічному встановленню обставин під час досудового розслідування по кримінальному провадженню. Проте, потреба у проведенні слідчих дій за ініціативою сторони провадження визначається в кожному конкретному випадку з огляду на можливість досягнення мети задля якої проводиться зазначена слідча дія (ч.2 ст.223 КПК України). Зазначене свідчить про право прокурора або слідчого з огляду на результативність слідчої дії визначати необхідність її проведення в той чи інший час досудового розслідування, щоб запобігти марному витрачанню часу на проведення дій, які не мають значення для кримінального провадження взагалі або матимуть значення, але за умови їх проведення після встановлення інших обставин кримінального провадження.

В оскаржуваній постанові від 15.07.2019 року чітко вказані мотиви її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Так, за наслідками розгляду клопотання потерпілого прокурор обґрунтовано зазначив, що указані потерпілим особи як свідки у кримінальному провадженні не допитувалися, відомості, які б свідчили про розбіжність їх показань відсутні, в той же час, факти, що певні громадяни можуть володіти відомостями та інформацією, які стосуються предмету досудового розслідування, знайшли своє підтвердження, але, як зазначив прокурор, на даній стадії цілі досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у журналістську діяльність, так само і проведення слідчих та процесуальних дій стосовно службових осіб Генеральної прокуратури України або ТОВ «Слово і Діло»; вказано, що дії певних осіб та співробітників НАБУ не належать до предмету досудового розслідування, а допит родичів детектива на даному етапі є передчасним та такі дії можуть розцінюватись як тиск на службову особу; у постанові зазначено, які із заявлених вимог та чому є передчасними.

Крім того, як вбачається з наданих у судовому засіданні прокурором відомостей та пояснень, у кримінальному провадженні №0000087 досудове розслідування наразі триває, ОСОБА_3 залучається слідчим як учасник до проведення відповідних слідчих і процесуальних дій, а його клопотання враховуються стороною обвинувачення; до того ж, відповідно до змісту даного клопотання слідчому визначено забезпечити проведення низки слідчих та процесуальних дій у найкоротший термін; ініційовано й інші слідчі та процесуальні дії, які мають значення для встановлення істини у справі, оскільки можливості отримання доказів не вичерпано.

Отже, з огляду на співвідношення вимог ст.220 КПК України з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, зокрема, встановленими ст.40 КПК України, процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

А слідчий суддя не може підміняти і приймати рішення, котрі віднесені до компетенції слідчого, який є самостійним у прийнятті рішень.

Відтак, зобов`язання слідчого здійснити слідчі та процесуальні дії у тому обсязі, який наведений ОСОБА_3 у клопотанні від 04.07.2019 року, з урахуванням уточнень у скарзі, не підлягає задоволенню також і з тих підстав, що відповідно до ст. ст.36, 40 КПК України слідчий та прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

За змістом ст.9 КПК України слідчий, прокурор на власний розсуд визначають об`єм дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження для прийняття законного і неупередженого процесуального рішення.

Крім того, вимоги п.3 ч.2 ст.307 КПК України застосовуються слідчим суддею лише у випадку зобов`язання слідчого чи прокурора вчинити дію, яку він зобов`язаний вчинити.

З огляду на вищезазначене, слідчий суддя вважає, що вказаним процесуальним рішенням прокурора в частині відмови у задоволенні клопотання не порушено гарантій потерпілого щодо рівності прав, як сторони кримінального провадження, зокрема, на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ч.2 ст.22, ст.220 КПК України).

При цьому, необхідно зауважити, що пункт 7 ч.1 ст.303 КПК України передбачене право на оскарження постанови про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, а не будь-яких процесуальних дій, для проведення яких учасник кримінального провадження вносив клопотання слідчому.

У даному випадку потерпілим ОСОБА_3 ініційовано, серед іншого, низку інших процесуальних дій, які не є слідчими (розшуковими), що видно зі змісту клопотання.

За таких обставин, проаналізувавши наведені у скарзі доводи, повно і всебічно оцінивши наявні матеріали з точки зору їх достатності і взаємного зв`язку, слідчий суддя вважає, що постанова прокурора від 15.07.2019 року у кримінальному провадженні №0000087 прийнята прокурором з дотриманням вимог КПК України.

Крім того, як у матеріалах скарги, матеріалах кримінального провадження, так і у судовому засіданні заявником не доведено, що постанова прокурора є необґрунтованою.

Згідно з положеннями ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 9, 22, 40, 110, 220, 222, 303-307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову прокурора відділу 15/4/5 Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 від 15.07.2019 року про часткове задоволення клопотання про проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №0000087.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1