Справа № 626/2360/19
Провадження № 1-кп/626/194/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2019 року
Красноградський районний суд Харківської області
в складі: головуючого -судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 на початку липня 2019 року незаконно висіяла насіння коноплі на території подвір`я за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 . Після цього влітку здійснювала догляд за рослинами, прополювала їх та поливала, таким чином незаконно виростила 21 рослину коноплі. 07 серпня 2019 року, під час проведення працівниками поліції огляду домоволодіння обвинуваченої, виявлено та вилучено 21 кущ коноплі, які вирощувала ОСОБА_4 , що згідно висновку судової експертизи Харківського НДЕКЦ при МВС України №3/2311се-19 від 19.09.2019 мають ботанічні ознаки рослин роду Конопля, є рослинами роду Конопля та належать до рослин, які мають психотропні речовини.
У пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у скоєному злочині визнала повністю, дати пояснення погодилася.
Суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 310 КК України, визнала повністю. Не оспорювала факти викладені в обвинувальному акті та показала, як викладено вище, підтвердивши обставини вчиненого нею кримінального правопорушення. Просила суворо її не карати, призначивши штраф, і розкаялася у скоєному злочині.
Таким чином, суд прийшов до переконання, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.310 КК України, тобто незаконний посів та незаконне вирощування конопель.
При обранні виду та розміру покарання, суд приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення. Відповідно до ст.12 КК України, злочин передбачений ч.1 ст.310 КК України є невеликої тяжкості. Враховуються дані про особу обвинуваченої, зокрема те, що ОСОБА_4 має постійне місце роботи та одружена, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває. Вказані обставини пом"якшують покарання і суттєво знижують ступінь тяжкості вчиненого.
Обставинами, які пом"якшують покарання, згідно зі ст.66 КК України , суд вважає те, що обвинувачена розкаялася у вчиненому, активно сприяла розкриттю злочину.Обставини, що обтяжують покарання згідно зі ст.67 КК України, не встановлені.
Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зазначеної норми Закону, суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Стосовно можливості та наявності повноважень суду щодо обрання того чи іншого виду покарання, в тому числі і в межах санкції закону про кримінальну відповідальність, суд керується висновками Верховного Суду України, зазначеними у постанові № 5-48к-13 від 23 січня 2014 року.
Зокрема в цій постанові Верховним Судом України сформульовано правовий висновок щодо реалізації в судовій практиці поняття судової дискреції (судового розсуду), яке у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (його права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості та достатності обраного покарання тощо.
Підставами для судової дискреції (судового розсуду) при призначенні покарання виступають: кримінально-правові відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючи норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання "може", "вправі"; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема "особа винного", "щире каяття" тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні "інших обставин справи", можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа "Довженко проти України"), який в своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Суд, враховуючи обставини справи, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, зокрема її щире каяття висловлене під час судового засідання, наявність постійного та стабільного заробітку ОСОБА_4 в Красноградському ЖРЕП, а також другорядну роль кари як мети покарання, вважає за можливе призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.310 КК України. На думку суду, призначене обвинуваченій покарання є необхідним та достатнім для її виправлення і запобігання вчинення нових злочинів.
Питання про речові докази та документи, судові витрати, суд вирішить відповідно до ст.100. ст.124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України суд, -
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.310 КК України.
Призначити ОСОБА_4 за ч.1 ст.310 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень.
Речові докази по справі, передані на зберігання до Красноградського ВП ГУНП в Харківській області-знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в розмірі 942,06 грн.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області впродовж 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копії вироку надати учасникам провадження: присутнім - вручити в суді, відсутнім- надіслати поштою.
Головуюча ОСОБА_1