справа № 208/5913/19
№ провадження 1-кс/208/2606/19
УХВАЛА
Іменем України

06 вересня 2019 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного в межах кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0001699 від 04.09.2019 року, у вчинені кримінального правопорушення, ч. 1 ст. 259 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню професійно-технічну освіту, працюючого в ТОВ «С-Ф «ИВА» підрядником, холостого, осіб на утриманні не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу 89 КК України не судимого,
встановив:
Слідчий звернувся до суду з вищезазначеним клопотанням, пославшись на те, що 04.09.2019 року за повідомленням на номер «102» зареєстровано повідомлення про замінування ТЦ «ЦУМ», по пр. Тараса Шевченко, 9 у м. Кам`янське.

04.09.2019 року внесені данні в ЄРДР за № 0001699 за ознаками ч. 1 ст. 259 КК України.

Так, 04.09.2019, приблизно о 16.47 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився поблизу буд. № 41 по просп. Ювілейному, у м. Кам`янському. Під час перебування ОСОБА_6 у зазначеному місці та у вказаний час у нього виник прямий злочинний умисел, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху. Реалізовуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись 04.09.2019, приблизно о 16.47 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), поблизу буд. № 41 по просп. Ювілейному, у м. Кам`янському, діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи при цьому, що своїми діями вчинює завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, що спричинить порушення нормального ритму життя та внесе елементи дезорганізації у функціонування закладів і установ із дестабілізацією громадського порядку, здійснив з власного мобільного телефона марки «Samsung», IMEI-1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з абонентським номером оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_3 телефонний дзвінок на лінію «102» та повідомив оператору управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Дніпропетровській області завідомо неправдиву інформацію про замінування, тобто підготовку вибуху та території ТЦ «ЦУМ», розташованого за адресою: м. Кам`янське, просп. Тараса Шевченко, 9, достовірно знаючи про те, що вказане повідомлення не відповідає дійсності.
В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_6 , для відвернення можливої загрози вибуху та евакуації населення 04.09.2019 було залучено особовий склад Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області та вибухо-технічного управління ГУНП в Дніпропетровській області.
Виїздом спеціалістів вибухово-технічного управління ГУНП
в Дніпропетровській області вибухових пристроїв та вибухонебезпечних речовин на території ТЦ «ЦУМ» за адресою: м. Кам`янське, просп. Тараса Шевченко, 9 не виявлено, а повідомлення про підготовку вибуху виявилося завідомо неправдивим.
05.09.2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 259 КК України, а саме у завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху.

Підозра є обгрунтованою та клопотання обгрунтовується доказами, а саме: витягом з ЄРДР за № 0001699 від 04.09.2019 року за ознаками ч. 1 ст. 259 КК України, протоколом огляду місця події від 04.09.2019 року згідно до якого не виявлено у ТЦ «ЦУМ» вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів, що також підтверджено актом № 2081 від 04.09.2019 року, актом про застосування службового собаки № 16616 від 04.09.2019 року, спецповідомленням, протоколом огляду предмету від 04.09.2019 року з фототаблицею, а саме мобільного телефону виданого ОСОБА_6 марки «Samsung», з карткою мобільного оператора «лайфселл» зазначеного номеру, з якого здійснено було дзвінок на номер «102» об 16.47 тривалістю 21 секунда, що зафіксовано та відображено у даних телефону; постановою про визнання речовими доказами від 04.09.2019 року.

Враховуючи особу підозрюваного, його характеризуючи данні, можливе покарання, яке передбачено санкцією ч. 1 ст. 259 КК України, є достатні підстави вважати, що існують ризики передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення іншого кримінальне правопорушення, та переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому просять обрати відносно ОСОБА_6 саме тримання під вартою, як запобіжний захід, бо саме такий запобіжний захід зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків і виконання процесуальних рішень, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків і тримання ОСОБА_6 під вартою у повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей винятковий вид запобіжного заходу.

В ході судового розгляду слідчим підтримано клопотання у повному обсязі та зазначено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, що підтверджено сукупністю зібраних доказів, та не оспорюється самим підозрюваним. Враховуючи особу підозрюваного, його характеризуючі данні, вважає що він може вчинити інший злочин, та переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Крім того за місцем реєстрації особа постійно не проживає, на утриманні осіб не має. А тому інший більш м`який запобіжний захід не зменшить ризики передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому єдиним запобіжним заходом який забезпечить його процесуальну поведінку, є тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання з підстав, зазначених у його мотивувальній частині, звернувши увагу не неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, для запобігання ризикам передбаченим п.п. 1, 5 ст. 177 КПК України, з врахуванням характеризуючих даних на особу, та можливого покарання, так як підозрюваний має неодноразові притягнення до відповідальності з юридичного обгрунтування, висновків для себе не робить, продовжує антисоціальний спосіб життя, та його подальше перебування без утримування під вартою на іншому запобіжному заході, не зменшить заявлених ризиків та може мати більш тяжкі наслідки для оточуюючих.

Захисник у судовому засіданні вважав, що ризики є невідповідними, бо ОСОБА_6 має зняту та погашену, в передбаченому законом порядку, проживає і зареєстрований у м. Кам`янське разом з матір`ю, має офіційне місце роботи, не оспорює фактичні обставини викладені у підозрі та клопотанні, а тому можливим є забезпечення його процесуальної поведінки при застосуванні до нього домашнього арешту, і нічний час, що також забезпечить в подальшому відшкодувати витрати від його виклику на «102».

Підозрюваний ОСОБА_6 не оспорюючи обставини кримінального правопорушення, викладені у підозрі та клопотанні, заперечив щодо відповідності заявленого запобіжного заходу як тримання під вартою, вважав що можливим є домашній арешт, зазначив що ухилятися від суду та слідства не буде. Вчинив даний злочин, бо коли він вживає спиртні напої то це має непередбачувані наслідки. Також не оспорював чисельні притягнення його до адміністративної відповідальності протягом 2018 та 2019 років, та реєстрації у 2018 році матеріалів кримінального провадження де він був як свідок за аналогічний злочин.

Слідчий суддя, вислухавши слідчого, прокурора, захисника, підозрюваного, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України не оспорюється самим підозрюваним та підтверджено наданими доказами, а саме : витягом з ЄРДР за № 0001699 від 04.09.2019 року за ознаками ч. 1 ст. 259 КК України, протоколом огляду місця події від 04.09.2019 року згідно до якого не виявлено у ТЦ «ЦУМ» вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів, що також підтверджено актом № 2081 від 04.09.2019 року, актом про застосування службового собаки № 16616 від 04.09.2019 року, спецповідомленням, протоколом огляду предмету від 04.09.2019 року з фототаблицею, а саме мобільного телефону виданого ОСОБА_6 марки «Samsung», з карткою мобільного оператора «лайфселл» зазначеного номеру, з якого здійснено було дзвінок на номер «102» об 16.47 тривалістю 21 секунда, що зафіксовано та відображено у даних телефону; постановою про визнання речовими доказами від 04.09.2019 року.

Враховуючи вимоги ч.1 та ч.2 ст.177 КПК України, на стадії досудового розслідування кримінального провадження слідчий суддя вважає, що він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно неї запобіжного заходу.

Слідчий суддя вважає реальними, обґрунтованими та доведеними ризики переховування від органу досудового розслідування та/або суду, можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що може мати наслідки нівелювання або зменшення доказової бази сторони обвинувачення, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 є підозрюваним у скоєнні злочину за ч. 1 ст. 259 КК України, яка передбачає можливе покарання у виді позбавлення волі строком до 6 років, що підозрюваний сам підтвердив що при вжитті спиртних напоїв наслідки його дій є непередбачувані, що протягом 2018 року та 2019 року він неодноразова є особою яку притягнуто до адміністративної відповідальності, але яка не робить для себе висновків продовжуючи протиправну поведінку, порушуючи норми закону, а також спосіб та характер вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 та його ставлення до вчиненого, дає підстави вважати заявлені ризики обґрунтованими та доведеними під час судового розгляду.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Враховуючи, що санкція ч. 2 ст. 15, п. п. 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, слідчий суддя не вбачає наразі іншої можливості запобігти ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування у інший спосіб, ніж тримання його під вартою.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованим клопотання слідчого про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його "пілотному" рішенні від 10.02.2011 р. у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 р. у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 р. у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Посилання сторони захисту на можливість знаходження підозрюваного ОСОБА_6 на домашньому арешті, не підтверджена жодним доказом того, що місце реєстрації є постійним місцем проживання особи, так як згідно до протоколу допиту його матері ОСОБА_9 її син ОСОБА_6 прописаний, але лише іноді ночує що не підтверджує дані наведені щодо його місця постійного проживання, що зазначене житло, з врахуванням її характеристики забезпечить таку можливість.

А тому, з врахуванням п. 4 ч. 1 ст. 183 КПК України, підтверджених ризиків передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, особи підозрюваного ОСОБА_6 , його характеризуючих даних, суспільного способу життя, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, на переконання слідчого судді, не здатен в повній мірі нівелювати визначені вище ризики, а саме не зможе утримати підозрюваного від переховування від органу досудового розслідування та/або суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Керуючись статтями 176-179, 184, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя
постановив:
Клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , в межах кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0001699 від 04.09.2019 року, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як підозрюваному у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії вказаного запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з часу його затримання в порядку ст. 208 КПК України з 04.09.2019 року об 19.45 годині, у строк до 01.11.2019 року включно.

Визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, у розмірі 15 (п`ятнадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 28815 (двадцять вісім тисяч п`ятнадцять) гривень, після внесення якої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 2 (два) місяці обов`язки, передбачені п.п.1-3, 8 ч.5 ст.194 КПК України, а саме: 1) прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду; 2) не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну - невиконання яких, тягне можливість застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1