Справа № 579/1068/18
Провадження № 1-кп/589/229/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2019 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шостка кримінальне провадження № 0000131 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мутин Кролевецького району Сумської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

19.04.2018р. близько 09 години ОСОБА_4 , перебуваючи в лісовому масиві в кварталі 38 виділ 67 Червоноранківського лісництва ДП «Кролевецький агролісгосп» виявив одне дерево сосни вітровальної, яке в подальшому вирішив викрасти. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 діючи таємно, з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що зазначене дерево належить ДП «Кролевецький агролісгосп» за допомогою належної йому пилки, розпиляв виявлене дерево на колоди та завантажив вказану деревину пиловника шпилькового сосни звичайної сироростущої 3-го сорту, об`ємом 0,993 м3, вартістю 1026,97 грн., до возу, яким керував його син ОСОБА_6 , який не був обізнаний про злочинні дії свого батька та вивіз вказану деревину з території лісового масиву.

Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, заподіявши своїми злочинними діями потерпілому матеріальну шкоду на суму 1026,97 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчинені інкримінованого злочину визнав повністю, зазначивши, що обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності. ОСОБА_4 суду пояснив, що 19.04.2018р. він, перебуваючи в лісовому масиві ДП «Кролевецький агролісгосп», побачив сосну, яка лежала на дорозі. Він це дерево розпиляв на 10 колод, які вирішив використати для свого господарства, а потім з допомогою свого сина (якому повідомив, що має дозвіл на вивіз цієї деревини), завантажив на воз, і по дорозі до дому був зупинений працівником лісгоспу.

Обвинувачений не оспорює вартості викраденого майна, не заперечує вірність кваліфікації своїх дій органами досудового слідства, а також критично ставиться до вчиненого ним злочину та щиро розкаюється у вчиненому.

Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за клопотанням прокурора та за згодою сторони захисту, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції. При цьому, учасникам судового розгляду судом було роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку з викладеним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.

Допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, суд вважає, що вина останнього у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю.

Таким чином, суд встановив, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є середньої тяжкості, особу винного, який наразі є пенсіонером, отримує невелику пенсію (близько 1300 грн.), має професійно-технічну освіту, злочин вчинив вперше, одружений, даних про його негативну характеристику за місцем мешкання у суду не має, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

В судовому засіданні обвинувачений визнав вину у вчиненому злочині, висловив жаль з приводу вчиненого. Крім того, обвинувачений сприяв здійсненню досудового розслідування, що підтверджено стороною обвинувачення. Тому, на підставі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахувавши все вищевикладене, в тому числі обставини злочину та його незначні наслідки (про що свідчить і відсутність будь-яких претензій з боку потерпілого), суд дійшов висновку, що за вчинене кримінальне правопорушення, обвинувачений заслуговує покарання наближене до мінімальної межі санкції ч. 1 ст. 185 КК України, у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Щодо клопотання обвинуваченого, який просив розстрочити оплату штрафу, у зв`язку із його незадовільним матеріальним становищем, суд зазначає наступне.

Дійсно, у відповідності до ч. 4 ст. 53 КК України, з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року. Проте, зважаючи те, що матеріальний стан обвинуваченого на підставі приписів ст. 53 КК України вже врахований судом при визначенні розміру штрафу та розмір доходу обвинуваченого дозволяє його виплатити, суд не вбачає підстав для призначення штрафу із розстрочкою виплати певними частинами.

Питання щодо процесуальних витрат вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Кролевецького районного суду Сумської області від 23.04.2018р. слід скасувати.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, який стягнути на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати - вартість проведеної експертизи в розмірі 429 грн. 00 коп.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Кролевецького районного суду Сумської області від 23.04.2018р.. у справі № 579/628/18 - скасувати.

Речові докази: 10 колод сосни довжиною 1, 8м , передані на зберігання представнику потерпілого ОСОБА_7 - залишити державному підприємству «Кролевецький агролісгосп».

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1