У Х В А Л А
27 серпня 2019 року м. Хмельницький
27.08.2019 року слідчий СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Хмельницької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту задля забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження, з позбавленням права користування, відчуження та розпорядження на окуляри, пристрій для заряджання у автомобіль, викрутка, каплі для очей та чехол до документів.
В обґрунтування даного клопотання слідчим зазначено, що в період часу з 18:30 год 22.05.19 по 08:00 год 23.05.19 року, невстановлена особа, шляхом розбиттязадньогоскла салону автомобіля «Лада Гранта», який знаходиться поруч із будинком 9 по пров. Незалежності м. Хмельницький, викрала автомагнітофон, дві колонки та відеореєстратор ,чим завдала матеріальної шкоди на суму близько 5000 грн.
23.08.2019 проведено огляд в ході якого за добровільної згоди ОСОБА_5 у нього вилучено речі, а саме окуляри, пристрій для заряджання у автомобіль, викрутка, каплі для очей та чехол до документів, які упаковано у сейф-пакет №7089012.
Того ж дня вказані речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки вони є предметами на які було спрямовано злочинний умисел, а саме з корисливих мотивів таємне заволодіння чужим майном.
Тому, з метою збереження речових доказів а також, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, виникла необхідність в накладенні арешту на тимчасове вилучене майно, яке було вилучено під час огляду місця події і які являються доказами вчиненого кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, та можуть бути використанні, як доказ та мають важливе значення, для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні
Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, проте їх неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання.
Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Разом з цим, майно, на яке просить накласти арешт слідчий, вилучено 23.08.2019 року, проте таке клопотання слідчого подано 27.08.2019 року.
Таким чином, слідчим у поданому клопотанні не доведено, що майно, на яке він просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а разом з цим таке клопотання подано з пропущенням строків, які передбачені ч. 5 ст. 171 КПК України, а тому клопотання задоволенню не підлягає
Керуючись ст.ст. 98, 170, 171, 172, 173 КПК України, -
Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення або отримання її копії.

Слідчий суддя