Номер провадження: 11-сс/813/1727/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Суворовського райсуду м. Одеси від 04.10.2019 року, якою в рамках кримінального провадження №0003724 від 01.10.2019 року відносно:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 с. Богачівка Кривоозерського району Миколаївської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, розлученого, працюючого по найму, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді в рамках кримінального провадження №0003724 від 01.10.2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України було задоволено клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу задля запобігання зазначеним в клопотанні ризикам, враховуючи підвищену суспільну небезпечність злочину, у вчиненні якого останній підозрюється, тяжкість можливого призначеного покарання, усі обставини справи, його особу, який є громадянином України, неофіційно працевлаштований, розлучений, раніше не судимий.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 зазначила, що вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді незаконною та безпідставною з огляду на те, що:
- надані прокурором докази не свідчить про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні її підзахисним інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України;
- слідчим не надано доказів, які б свідчили про реально існуючі ризики, передбачені ст. 177 КПК України;
- слідчий суддя не обґрунтував належним чином недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні, а також, всупереч вимогам ч. 6 ст. 206 КПК України, залишив поза увагою заявлене стороною захисту клопотання про забезпечення невідкладного проведення судово-медичного обстеження підозрюваного.
Посилаючись на викладені обставини, захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати особисте зобов`язання, а також зобов`язати відповідальних осіб ДУ «Одеський слідчий ізолятор» забезпечити медичне обстеження ОСОБА_8 та, у разі необхідності, надати йому належну медичну допомогу.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону загалом дотримався.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що 02.10.2019 р. ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 60-63), а санкція зазначеної статті передбачає покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме в тому, що він 01.10.2019 р. приблизно о 20:40 год. прийшов до ОСОБА_10 за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_2 з метою налагодження взаємовідносин з нею, проте, не спромігшись налагодити контакт з останньою, в підозрюваного виник злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_10 , з метою реалізації якого останній, діючи з мотивів особистої неприязні, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_10 , підійшов до віконного отвору будинку останньої та, взявши ганчірку, яка знаходилась біля будинку, підпалив її та закинув через вказаний віконний отвір в будинок, спричинивши подальше займання та охоплення полум`ям предметів домашнього побуту та будинку в цілому, що призвело до настання смерті ОСОБА_10 внаслідок отруєння чадним газом.
Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 02.10.2019 р. (а.с. 8-15), відповідно до якого в приватному будинку АДРЕСА_2 , були виявлені різноманітні ушкодження, характерні для впливу високої температури внаслідок пожежі, при цьому, в приміщенні №5 будинку був виявлений труп жінки;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 від 02.10.2019 р. (а.с. 20-23), яка пояснила, що її донька ОСОБА_10 проживала деякий час разом із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте часто з ним сварилась та останній погрожував їй та її матері фізичною розправою, а 25.09.2019 р. останній підпалив прибудову до дому №35-д, де проживала загибла, та розбив вікна вказаного домоволодіння;

- протоколом допиту свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 від 02.10.2019 р. (а.с. 38-41 та 50-54), які пояснили, що колишній співмешканець ОСОБА_10 ОСОБА_8 погрожував останній та розбив скло в її будинку;

- протоколом допиту підозрюваного від 02.10.2019 р. (а.с. 64-66), який підтвердив викладені у повідомленні про підозру обставини та пояснив, що 01.10.2019 р. приблизно о 21 год., він прийшов до дому ОСОБА_10 , підійшов до віконного отвору будинку останньої та, взявши ганчірку, яка знаходилась біля будинку, підпалив її та закинув через вказаний віконний отвір в будинок.
Окрім того, колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Водночас, колегія суддів не погоджується із доводами сторони захисту про існування на теперішній час підстав для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу з огляду на наступні обставини.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Так, апеляційний суд, погоджуючись із висновком слідчого судді, зазначає, що в даному випадку органом досудового розслідування було доведено існування ризиків того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків в зазначеному провадженні, обумовлені тим, що: останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років; офіційно не працевлаштований; стійких соціальних зв`язків не має, зокрема, не одружений та не має утриманців; відповідно до протоколу затримання та пояснень самого підозрюваного, був затриманий співробітниками поліції при намаганні покинути територію Одеської області; останньому добре відомі особи потерпілої та свідків в зазначеному провадженні, а також їх анкетні дані.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на той факт, що в своїх письмових поясненнях потерпіла ОСОБА_11 (а.с. 22) повідомляла про здійснення погроз з боку ОСОБА_8 на її адресу та адресу її дочки, загиблої ОСОБА_10 , що також підтвердила свідок ОСОБА_13 в своїх письмових поясненнях (а.с. 53), що, в свою чергу, підтверджує існування в зазначеному провадженні ризику можливого незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_8 на потерпілу та свідків.

Більш того, апеляційний суд враховує, що відповідно до п.п. 34-36 рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України», обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла бути підставою для його першого взяття під вартою.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.
Отже, враховуючи викладені вищи обставини, колегія суддів приходить до переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою для запобігання названим вище ризикам.
Разом із тим, загалом обґрунтовано застосувавши відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя не дотримався вимог кримінального процесуального закону та при прийнятті рішення щодо встановлення строку дії запобіжного заходу припустився помилки та прийняв рішення, яке суперечить нормам кримінального процесуального закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
При цьому, ч. 2 зазначеної ст. 197 КПК України встановлює, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
Водночас, згідно з ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.
Проте, в порушення вищезазначених вимог кримінального процесуального закону, слідчий суддя, відповідно до резолютивної частини ухвали (а.с. 77, зворотна сторона), не визначив, з якого моменту починає відраховуватись строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 та не визначив дату закінчення дії ухвали, зазначивши лише, що обирає останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Разом із тим, згідно з ч. 5 вищевказаної ст. 115 КПК України, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.
Так, відповідно до протоколу затримання (а.с. 26-29), ОСОБА_8 був затриманий о 23:30 год. 01.10.2019 р.
Враховуючи те, що ОСОБА_8 був затриманий 01.10.2019 р., то на підставі положень вищезгаданих ст.ст. 115 та 197 КПК України, останнім днем 60-денного строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного є 29.11.2019 р.
Відтак, слідчий суддя допустився помилки, обчислюючи строк тримання під вартою не з моменту затримання підозрюваного та не зазначаючи дату закінчення строку дії ухвали, чим, як наслідок, допустив істотне порушення вищенаведених вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування зазначеного рішення та постановлення нової ухвали.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Положення ч. 1 ст. 412 КПК України встановлює, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про існування підстав для часткового задоволення апеляційної скарги захисника, скасування ухвали слідчого судді, як постановленої із істотним порушенням норм кримінального процесуального закону, оскільки слідчий суддя допустив помилку, пов`язану із неправильним обчисленням строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, наявність доведених ризиків можливого переховування останнього від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків в даному провадженні, а також характеристику особи підозрюваного, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з моменту його затримання 01.10.2019 р.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, що спричинив загибель людини, апеляційний суд, використовуючи надане йому кримінальним процесуальним законом право, на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, вважає за можливе не визначати підозрюваному в якості альтернативного запобіжного заходу розмір застави.

Водночас, як вбачається із матеріалів провадження, підозрюваний ОСОБА_8 в судовому засіданні суду першої інстанції заявив про застосування відносно нього з боку працівників поліції насильства, у зв`язку із чим колегія суддів, керуючись положеннями ст. 206 КПК України, вважає за необхідне доручити Територіальному управлінню ДБР, розташованому в м. Миколаєві провести дослідження фактів, викладених в зазначеній усній заяві підозрюваного, а також, з метою дотримання прав підозрюваного, доручити службовим особам філії ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України в Одеській області» забезпечити проведення судово-медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_8 та, у разі необхідності, надання йому необхідної медичної допомоги.
Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 197, 206, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 04.10.2019 р., якою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 задовольнити та застосувати відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,без визначення застави, з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 днів з моменту затримання, тобто до 29.11.2019 р. включно.
Доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому в м. Миколаєві провести дослідження фактів, викладених в усній заяві підозрюваного ОСОБА_8 щодо застосування відносно нього фізичного впливу та психологічного насильства працівниками СКР Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області під час його перебування в зазначеному відділі поліції 01.10.2019 р. та вжити передбачених законом заходів.
Доручити відповідальним особам філії ДУ «Центр охорони здоров`я» ДКВС України в Одеській області» забезпечити надання належної медичної допомоги підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та провести його судово-медичне обстеження.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4