Справа №: 398/4852/15-к
провадження №: 1-в/398/139/19
УХВАЛА
Іменем України

"17" грудня 2019 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії подання заступника начальника Олександрійського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Олександрії Кіровоградської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.04.2017 року за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 510 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальника Олександрійського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області звернувся до суду з поданням про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_3 .

Подання обґрунтовано тим, що вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2017 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 510 грн., вирок суду набрав законної сили та його було звернуто до виконання. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2017 року було відмовлено у задоволенні подання органу пробації про заміну покарання у виді штрафу на покарання у виді громадських робіт в зв`язку з несплатою штрафу. Враховуючи, що з моменту набрання вироком чинності минуло 2 роки 1 місяць 6 днів, тобто більше, ніж передбачено ч. 1 ст. 80 КК України за такий злочин (2 роки), орган з питань пробації просить вирішити питання про звільнення засудженого від відбування покарання у виді штрафу у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Представник Олександрійського міськрайонного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, про час, місце і дату судового засідання повідомлений належним чином.

Прокурор в судове засідання не з`явилась, про час, місце і дату судового засідання повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення подання не заперечує.

Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час, місце і дату судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Дослідивши подання, матеріали особової справи засудженого та матеріали кримінального провадження, судом встановлено наступне.

Вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2017 року ОСОБА_3 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень, вирок набрав законної сили 13 травня 2017 року. Розпорядження про виконання вироку прийнято до виконання Олександрійським міськрайонним відділом філії державної установи «Центр пробації» в Кіровоградської області 18 травня 2017 року.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2017 року було відмовлено в задоволенні подання Олександрійського МРВ з питань пробації про заміну засудженому ОСОБА_3 несплаченої суми штрафу на покарання у виді громадських робіт.

Заступник начальника Олександрійського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області в поданні про звільнення зазначає про необхідність застосування п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, відповідно до якого особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано зокрема в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Стаття 80 КК передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати право обмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Крім того, частиною третьою статті 80 КК України передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

У частині четвертій статті 80 КК України також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом трьох умов інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку:

- закінчення зазначених у ст. 80 КК України строків;

- неухилення засудженого від відбування покарання;

- невчинення протягом встановлених ч.ч. 1 та 3 ст. 80 КК України строків нового середньої тяжкості, тяжкого, або особливо тяжкого злочину.

Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях обвинуваченого ухилення від виконання вироку суду, суд виходив з такого.

Статтею 26 КВК України передбачено порядок виконання кримінального покарання у виді штрафу та порядок заміни несплаченої суми штрафу іншим покаранням.

Наведеним нормам КВК України відповідають норми КК України: ст. 53 КК України передбачається поняття штрафу та підстави його заміни на інший вид покарання, ст. 389 КК України передбачаються наслідки ухилення від виконання покарання у виді штрафу.

Проте, ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми. Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення від відбування покарання у виді штрафу, відповідно до ч. 1 ст. 389 КК України, є злочином. Отже, особа, визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку. Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дія або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

На підставі наведеного, слід дійти до висновку, що несплата штрафу та ухилення від сплати штрафу не тотожні поняття і тягнуть за собою різні наслідки. З метою виконання вироку суду та невідворотності покарання за вчинення кримінального правопорушення законодавцем передбачено, що у разі неможливості сплатити штраф з певних об`єктивних причин, штраф повинен бути замінений на інше покарання. Ухиленням від відбування покарання є дії засудженого, спрямовані на те, щоб уникнути приведення обвинувального вироку у виконання, зокрема виїзд з місця проживання, перехід на нелегальне становище, приховання доходів тощо. А за змістом ст. 389 КК України ухилення від виконання покарання у виді штрафу супроводжується прямим умислом, утворює склад злочину та тягне кримінальну відповідальність. Сюди не відносяться випадки, коли вирок не був виконаний з незалежних від засудженого причин (неналежне виконання своїх обов`язків працівниками державних органів, зміна чинного законодавства щодо визначення компетентних органів, які повинні виконувати покарання тощо).

Сама по собі несплата штрафу не свідчить про ухилення від виконання вироку, достовірних доказів того, що обвинувачений ухилявся від сплати штрафу - суду не надано.

Існування в КК України звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків виконання покарання за вироком суду обумовлюється недоцільністю виконання обвинувального вироку, оскільки після спливу вказаних строків його виконання не може мати належного карального і превентивного впливу, а також тим, що невчинення засудженим у цей період нового злочину, як правило, свідчить про втрату ним суспільної небезпечності.

Наведені висновки суду обґрунтовані також правовою позицією ВСУ, висловленою в постанові від 24 грудня 2015 року №5-324кс15, винесеної за результатом неоднакового застосування положень ст. 80 КК України, в якій суд дійшов висновку про те, що вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

З огляду на викладене, враховуючи ту обставину, що з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком відносно ОСОБА_3 минуло більше двох років, факт ухилення від виконання вироку у суді не доведено, суд вважає, що строки виконання вироку, визначені ст. 80 КК України, закінчились.

Враховуючи викладене, на думку суду є всі законні підстави для задоволення подання заступника начальника Олександрійського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 80 Кримінального кодексу України, ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 152 КВК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Подання заступника начальника Олександрійського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2017 року за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом семи днів з моменту вручення копії ухвали через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області.

СУДДЯ: ОСОБА_4 НЕРОДА