Справа № 204/4570/18
Провадження № 1-кп/204/189/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2019 року м. Дніпро
Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючої судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника: ОСОБА_4 ,
обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі судових засідань того ж суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000614 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.2 ст.311 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження №0000614 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.2 ст.311 КК України.

В судовому засіданні захисник клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою у вигляді домашнього арешту у зв`язку із ти, що ОСОБА_5 вже тривалий час знаходиться під вартою, фактично відбуває покарання, свідки з листопада 2018 року залишаються не допитаними.
Обвинувачений підтримав клопотання захисника і просив задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника.
Суд, заслухавши захисника, обвинуваченого, з`ясувавши думку прокурора, вважає, що клопотання захисника підлягає задоволенню за наступних підстав.
Частиною 1 статті 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотання сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді від 18 червня 2018 року відносно ОСОБА_5 застосований запобіжний захід-тримання під вартою строком 60 діб. Ухвалою суду від 03 серпня 2018 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було продовжено до 01 жовтня 2018 року включно. Ухвалою суду від 20 вересня 2018 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було продовжено до 18 листопада 2018 року включно. Ухвалою суду від 16 листопада 2018 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було продовжено до 14 січня 2019 року включно. Ухвалою суду від 28 грудня 2018 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було продовжено до 25 лютого 2019 року включно. Ухвалою суду від 22 лютого 2019 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було продовжено до 22 квітня 2019 року включно. Ухвалою суду від 18 квітня 2019 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було продовжено до 16 червня 2019 року включно. Ухвалою суду від 31 травня 2019 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було продовжено до 29 липня 2019 року включно. Ухвалою суду від 17 липня 2019 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було продовжено до 14 вересня 2019 року включно. Ухвалою суду від 13 вересня 2019 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було продовжено до 11 листопада 2019 року включно. До спливу цього строку судове провадження не може бути закінченим.
Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Згідно з п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. При цьому, відповідно практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зав`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зав`язків).
Аргументи за чи проти звільнення, у тому числі ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному проведенню судового розгляду, не повинні прийматися абстрактно, але повинні бути підкріплені фактичними доказами. Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі важкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть підтвердити існування небезпеки втечі. Або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою. (Рішення ЄСПЛ у справі «Ігнатов проти України» від 15.12.2016 року).
Ризик переховування обвинуваченого не може бути встановлений лише на підставі можливої міри покарання. Оцінка такого ризику має проводитися із посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику або вказати, що вони маловірогідні і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик переховування від слідства та суду може оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бикчевич проти Молдови, Панченко проти Росії).
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 раніше судимий, обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, має постійне місце проживання в м.Дніпро.
Суд зазначає, що прокурором не доведено факту наявності небезпеки, що обвинувачений переховуватиметься від суду, оскільки обвинувачений має постійне місце проживання.
При цьому, суд звертає увагу й той факт, що обвинувачений ОСОБА_5 фактично перебуває під вартою з 18 червня 2018 року тобто за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення його належної поведінки в цей період, його продовження із-за цього є неспівмірним меті заходу.
Крім того, під час судового засідання прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, із зазначених підстав, суд вважає, що клопотання захисника підлягає задоволенню і вважає за можливе змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронних засобів контролю та покладанням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, оскільки на думку суду саме такий запобіжний захід є достатнім та необхідним.
На думку суду, застосування запобіжного заходу до обвинуваченого у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Крім того, в разі визнання обвинуваченого ОСОБА_5 винним та призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі, суд не позбавлений можливості вирішити питання про взяття під варту в порядку виконання вироку.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 194, 331, 372 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити.
Змінити запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.2 ст.311 КК України, з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронних засобів контролю строком на 60 діб, тобто до 23 грудня 2019 року включно, з забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 та покладенням на нього обов`язків строком до 23 грудня 2019 року включно:
1) прибувати до суду за кожним судовим викликом;
2) не відлучатися із місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 без дозволу суду;
3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
4) утриматися від спілкування в будь-якій формі з свідками.
Ухвалу про зміну запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту передати для виконання органу поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 ..
Зобов`язати орган поліції негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово та негайно забезпечити ОСОБА_5 носіння електронного засобу контролю (браслету).
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що працівники поліції, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити начальнику ДУВП № 4 у Дніпропетровській області.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.
Ухвала набирає чинності негайно та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1