справа №190/1453/18
провадження №1-кп/176/53/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю учасників кримінального процесу: прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовті Води Дніпропетровської області кримінальне провадження, відомості про злочин в якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 лютого 2019 року за № 0000055, відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого, до засудження зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , який відбуває покарання за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 23.11.2018 року, за яким засуджений за ст.ст. 391, 71 ч. 1 КК України до позбавлення волі 1 рік 10 місяців, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В судовому засіданні 12.06.2019 року на розгляд суду прокурором подана угода про визнання винуватості, яка є ним укладена від 12.06.2019 року з обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про злочин в якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 лютого 2019 року за № 0000055, за обвинуваченням останнього за ст. 391 КК України.

Зі змісту угоди витікає, що ОСОБА_4 , будучи засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26.10.2016 року за ст. 307 ч. 2, ст. 70 ч. 4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 6 років 6 місяців, відбуваючи покарання у державній установі «П`ятихатська виправна колонія (№122)», протиправної поведінки не змінив, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та систематично порушував вимоги режиму відбування покарання, що виражалося у відмові від виконання законних вимог представників адміністрації установи виконання покарань, за що на законних підставах до ОСОБА_4 застосовано 38 (тридцять вісім) стягнень, з яких 4 (чотири) рази поміщався до дисциплінарного ізолятора, загальною кількістю 35 (тридцять п`ять) днів, 4 (чотири) рази поміщався до карцеру, загальною кількістю 18 (вісімнадцять) діб, мав 2 (два) попередження, 19 (дев`ятнадцять) доган, 9 (дев`ять) суворих доган.

За злісне порушення установленого порядку відбування покарання засуджений ОСОБА_4 на підставі рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 19.09.2017 року та згідно з постановою в.о. начальника виправної установи від 17.11.2017 року на законних підставах був підданий стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу строком на 2 місяці.

Після закінчення відбування стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу засуджений ОСОБА_4 належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став і продовжив злісно порушувати вимоги режиму відбування покарання.

01.02.2018 начальником відділення СПС №3 старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 на підставі ч. 5 ст. 118 КВК України було складено та затверджено графік чергувань засуджених відділення №3 на лютий місяць 2018 року. З даним графіком ознайомлені під підпис засудженні відділення СПС №3 за виключенням засудженого ОСОБА_4 , який відмовився ставити підпис. Старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_6 в присутності начальника відділення СПС №3 підполковника внутрішньої служби ОСОБА_7 та начальника відділення СПС №4 лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_8 ознайомив засудженого ОСОБА_4 з нормами ч. 5 ст. 118 КВК України та нормами ст. 391 КК України та повідомив про наслідки, однак засуджений ОСОБА_4 відмовився ставити свій підпис про ознайомлення з графіком чергувань, про що було складено відповідний акт з підписами зазначених працівників установи. Згідно з графіком чергувань засуджений ОСОБА_4 мав здійснити чергування 05.02.2018 року

Так 05.02.2018 року приблизно о 09 годині 00 хвилин начальником відділення соціально-психологічної служби №3 страшним лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 , у присутності ЧПНУ підполковника внутрішньої служби Штима ЕФ та заступника начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи капітана внутрішньої служби ОСОБА_9 у службовому кабінеті начальника відділення СПС №3, забезпечивши засудженого ОСОБА_4 всім необхідним для прибирання інвентарем, а саме віником, шваброю, ганчіркою, відрами з водою кімнатної температури та гумовими рукавицями, пред`явив законну вимогу засудженому ОСОБА_4 приступити до чергування у приміщенні відділення СПС №3, а саме здійснити вологе прибирання підлоги коридору відділення СПС №3 згідно з графіком чергувань на лютий місяць, який було оголошено засудженому ОСОБА_4 01.02.2018 року та в якому він відмовився ставити свій підпис.

Однак, всупереч вимог ч. 5 ст. 118 КВК України, неодноразово висловлену законну вимогу начальника відділення соціально-психологічної служби старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_6 , який завдяки своєму службовому становищу має право висувати такі вимоги та віддавати розпорядження, засуджений ОСОБА_4 будучи фізично здоровим, забезпечений всім необхідним для прибирання інвентарем, попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 391 КК України, виконати поставлену законну вимогу безпідставно відмовився в категоричній формі, не маючи на те належних підстав і до прибирання не приступив, тим самим порушив вимоги підпунктів: «2.1», «2.2», «2.5» Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, а також Кримінально-виконавчого Кодексу України стаття 107, частина 3, абзаци «1», «2», «З», «4».

Крім того, 05.03.2018 року приблизно о 15 годині 00 хвилин до співробітників ДУ «П`ятихатська виправна колонія (№122)» надійшла інформація про те, що засуджені відділення СПС №3 за навісили камеру відео нагляду, яка розташована в коридорі при вході у відділення СПС №3 та за допомогою якої, згідно з ст. 103 КВК України здійснюється нагляд за засудженими із кімнати ЧПНУ. Приблизно о 17 годині 30 хвилин під час здійснення нагляду за засудженими в житловій зоні молодшими інспекторами чергової зміни з нагляду за засудженими виявлено блокування входу до відділення СПС №3 та пожежного виходу даного відділення засудженими, за допомогою металевих сіток від ліжок, билець, дерев`яних лавочок, що унеможливлювало потрапляння працівників в дане відділення.

О 17 годині 35 хвилин 05.03.2018 року перший заступник начальника Державної установи «П`ятихатська ВК (№122)» ОСОБА_10 в присутності чергового помічника начальника установи ОСОБА_11 , перебуваючи на пожежних сходах між відділеннями СПС №2 та №3, поставив законну вимогу засудженому ОСОБА_4 розблокувати відділення СПС №3 та надати доступ працівникам установи до відділення СПС №3, на що останній в категоричній формі відмовився виконувати вказані вимоги та виказав свої вимоги щодо послаблення адміністрацією установи режиму відбування покарання засуджених в частині виконання розпорядку дня, робіт з самообслуговування та пересування по території установи строєм, паління в камерах ДІЗО та інше.

Тим самим, ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для реалізації свого злочинного умислу, направленого на злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 391 КК України.

Також в угоді визначено узгоджене сторонами покарання, яке ОСОБА_4 має понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у вигляді 1 року 1 місця позбавлення волі з застосуванням ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 23.11.2018 року та остаточним призначення відбування покарання узгодили у вигляді 1 рік 3 місяці позбавлення волі. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

В судовому засіданні під час обговорення підстав затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим захисником обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 заявлено клопотання вирішити при затверджені угоди питання зарахування його підзахисному строку попереднього ув`язнення в порядку ст. 72 ч. 5 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року, яким передбачене зарахування строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було зараховано попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, обґрунтовуючи тим, що ці умови покарання при узгоджені в угоді про визнання винуватості не зазначені, мають бути досягнуті та вирішені судом при затверджені угоди.

Обвинувачений ОСОБА_12 в судовому засіданні також заявив, що при затвердженні угоди, укладеної між ним та прокурором у кримінальному провадженні, про визнання винуватості не оговорені умови зарахування його попереднього ув`язнення до покарання на підставі ст. 72 ч. 5 КК України, та саме в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року, яка дає право та передбачає зарахування до покарання при його призначенні зарахування з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, просив врахувати та додатково прийняти рішення про це при затверджені угоди.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали судового провадження, обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування, дослідивши зміст угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, суд приходить до висновку про неможливість затвердження угоди з наступних підстав.

Згідно положень ч. 5 ст. 72 КК України, яка регулює правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст. 374 КПК України зміст вироку суду за результатами розгляду має містити у разі визнання особи винуватою у тому числі покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом; рішення про залік досудового тримання під вартою; початок строку відбування покарання.
Вирок суд на підставі угоди згідно зі ст. 475 КПК України повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, зокрема у резолютивній частині вироку на підставі угоди повинно міститися рішення про затвердження угоди із зазначенням її реквізитів, рішення про винуватість особи із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, рішення про призначення узгодженої сторонами міри покарання за кожним з обвинувачень та остаточна міра покарання, а також інші відомості, передбачені статтею 374 цього Кодексу.
При складанні в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди (ст. 472 КПК України).
При цьому відповідно до ч. 4 ст. 474 КПК України перед прийняттям рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим суд під час судового засідання повинен з`ясувати в обвинуваченого чи цілком він розуміє: 1) що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; 2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу; 3) характер кожного обвинувачення; 4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

З огляду на те, що зарахування попереднього ув`язнення впливає на визначення остаточної міри покарання, має бути зазначене в угоді, обвинувачений ОСОБА_12 та його захисник в судовому засіданні заявили, що при укладанні угоди не було досягнуто усіх узгоджень щодо остаточної міри покарання з врахуванням попереднього ув`язнення, суд вважає, що в даному випадку відсутня обов`язкова умова угоди як обізнаність обвинуваченого щодо виду покарання, а також інших заходів, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом і при цьому його добровільність при укладенні угоди щодо покарання, яке має понести, що дійсно розуміє та дає беззаперечну на таке згоду.

Із дослідження змісту поданої суду для затвердження угоди про визнання винуватості та пояснень учасників судового процесу вбачається, що умови угоди суперечать вимогам кримінального процесуального законодавства, так як існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди з обвинуваченим ОСОБА_12 не було добровільним, він при цьому не був обізнаний щодо усіх умов угоди, щодо остаточного покарання, вважав не досягнуті усі умови угоди та сторони з приводу цього не примирилися, умови угоди не викладені.

За таких обставин, суд приходить до остаточного переконання про неможливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_12 , а тому вважає за необхідне відмовити в затвердженні даної угоди. Судовий розгляд кримінального провадження продовжити в загальному порядку.

Керуючись ст. ст. 469, 474 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 12.06.2019 року між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000055, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 лютого 2019 року - відмовити.

Судовий розгляд кримінального провадження, відомості про злочин в якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 лютого 2019 року за № 0000055, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 391 КК України, продовжити в загальному порядку.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1