Справа № 336/7173/19
Провадження № 1-кп/336/793/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретарки судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, з повною загальною середньою освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 20.09.2018 року вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 190 КК України до 80 годин громадських робіт;

- 24.12.2018 року Запорізькою місцевою прокуратурою № 1 до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя направлено кримінальне провадження з обвинувальним актом за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, триває судовий розгляд;

- 15.11.2019 року вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 389 КК України, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України з урахуванням вимог п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України приєднано покарання за сукупністю вироків, шляхом повного складання призначеного покарання і покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя суду від 20.09.2018 року та остаточно призначено покарання у виді арешту на строк 2 місяці 10 днів (вирок суду не набрав законної сили),

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше засуджений за вчинення корисливого злочину, судимість за який не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний злочин проти власності за наступних обставин:

11 жовтня 2019 року о 20 годині 40 хвилин ОСОБА_4 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи з корисливих мотивів, повторно, з метою особистого збагачення, знаходячись на зупинці громадського транспорту «Кутузова» за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Чарівна 119А, під вигаданим приводом здійснити телефонний дзвінок, попрохав у потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на деякий час мобільний телефон марки «ХІАОМІ», моделі Мі 8Lite в корпусі Aurora Blue, модифікації 4GB RAM, 64 GB ROM, IMEI № НОМЕР_1 , IMEI № НОМЕР_2 , який належить останньому, та повертати заздалегідь не збирався. Після того, як потерпілий, добровільно передав вищевказаний мобільний телефон, ОСОБА_4 , в свою чергу останній на очах у потерпілого поклав вказаний мобільний телефон собі у зовнішню кишеню куртки та відмовився віддавати потерпілому його мобільний телефон.

Після чого, у ОСОБА_4 , виник умисел на відкрите викрадення майна, та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, прослідував з потерпілим до лісосмуги розташованої неподалеку вулиці Магістральна у місті Запоріжжя та незважаючи на неодноразові заклики потерпілого зупинитись і віддати йому його майно, відкрито викрав мобільний телефон марки «ХІАОМІ», моделі Мі 8Lite в корпусі Aurora Blue, модифікації 4GB RAM, 64 GB ROM, IMEI № НОМЕР_1 , IMEI № НОМЕР_2 , вартістю 4736 гривень 75 копійок, який на праві власності належить потерпілому ОСОБА_6 .

В подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення майна, ОСОБА_4 зник з місця вчинення злочину та розпорядився вказаним майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4736 гривень 75 копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчинені інкримінованого йому злочину, щиро розкаявся у вчиненому та повністю підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті. Просив його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, в телефонносу режимі висловив небажання приймати участь в судовому розгляді і відсмутність матеріальних претензій до обвинуваченого.

Відповідно до частин 3, 4 статті 349, статті 351 Кримінального процесуального кодексу України суд, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим, за згодою учасників судового провадження, роз`яснивши ОСОБА_4 наслідки розгляду справи на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

При цьому, суд роз`яснив наслідки, передбачені частиною 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив, що вина ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження та кваліфікує дії обвинуваченого за частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України, як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно.

При призначенні обвинуваченому покарання суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину та враховує відомості про особу обвинуваченого: раніше судимого, не працевлаштованого, на обліку у психіатричному та наркологічному диспансерах не перебуває, є обвинуваченим у вчиненні особливо тяжкого злочину, який перебуває на судовому розгляді.

До обставин, які пом`якшують покарання, передбачені статтею 66 Кримінального кодексу України, суд відносить: щире каяття, повне визнання провини.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені статтею 67 Кримінального кодексу України, суд не встановив.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією статті обвинувачення.

Цивільний позов не заявлено.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Питання про речові докази судом вирішується у відповідності до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31.10.2019 року, до вступу цього вироку в законну силу залишити без змін.

Керуючись частиною 3 статті 349, статтями 368, 370, 371, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 31 жовтня 2019 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком суду законної сили залишити у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Речові докази, а саме:

- мобільний телефон марки «ХІАОМІ», моделі Мі 8Lite в корпусі Aurora Blue, модифікації 4GB RAM, 64 GB ROM, IMEI № НОМЕР_1 , IMEI № НОМЕР_2 , що переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити останньому за належністю.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1