Дата документу 22.08.2019 Справа № 320/9467/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №320/9467/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/726/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 cерпня 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Вознесенка Мелітопольського району Запорізької області, громадянки України, яка не одружена, не працює, з середньо-спеціальною світою, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.310 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
обвинувачена ОСОБА_6 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 листопада 2018 року, яким її визнано винуватою та засуджено за ч.1 ст.310 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення судової експертизи у розмірі 989 гривень 60 копійок.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі обвинувачена просить вирок скасувати та закрити кримінальне провадження щодо неї у зв`язку з недоведеністю її винуватості.

Свої вимоги обвинувачена мотивує тим, що вирок є незаконним, оскільки не ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Суд першої інстанції належним чином не перевірив та не спростував у вироку всі доводи сторони захисту. В матеріалах кримінального провадження не має жодного доказу того, що вона незаконно вирощувала не менше 42 рослин роду конопель та здійснювала їх культивування, тобто не доведена об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.310 КК України. Жоден із допитаних свідків не підтвердив її причетність до незаконного вирощування конопель, а навпаки вказані свідки підтвердили її показання в тій частині, що вона постійно користується допомогою найманих працівників щодо догляду за теплицями. При цьому посилання суду на те, що допитані свідки не підтвердили причетність найманого працівника ОСОБА_9 до вирощування рослин роду конопель не є доказом її вини, адже дані свідки так само не вказували і на її причетність до злочину.

Крім того, зазначає, що з даних, отриманих під час обшуку, вбачається, що вони лише свідчать про подію злочину, проте не містять жодного доказового матеріалу щодо її винуватості у вчиненні інкримінованого їй злочину.

Протокол прийняття заяви ОСОБА_10 про вчинення кримінального правопорушення від 09 червня 2018 року, на який суд послався у вироку як на доказ її винуватості, жодним чином не доводить її вини.

Наявні в матеріалах кримінального провадження речові докази в ході судового розгляду не оглядалися, що є грубим порушенням ст.357 КПК України.

Також суд першої інстанції встановив, що вона ніде не працює, проте це не відповідає дійсності, оскільки вона протягом 20 років займає посаду директора КУ «Вознесенського центру культури «Ольвія».

Згідно з вироком суду, у невстановлений період часу, але не пізніше 09 червня 2017 року, знаходячись за місцем свого проживання, у теплиці на присадибній ділянці, яка розташована на території домоволодіння АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне вирощування рослин конопель у кількості від десяти до п`ятдесяти рослин, незаконно вирощувала не менше 42 рослин роду конопель, та з метою доведення їх до стадії дозрівання здійснювала їх культивування шляхом догляду за розсадою у ґрунті, знищення бур`янів, рихлення ґрунту та поливу. Свої незаконні дії ОСОБА_6 продовжувала до 19 години 20 хвилин 09 червня 2017 року, коли за місцем її проживання на присадибній ділянці у теплиці були виявлені та вилучені вказані рослини роду конопель з корінням, листям, верхівковими частинами та стеблами з ознаками культивації у кількості 42 штуки, які згідно з висновком експерта №18-28 від 10 червня 2017 року є рослинами роду конопель.

Заслухавши доповідь судді; обвинувачену ОСОБА_6 та її захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п.2 ч.3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановлені стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

На думку колегії суддів, вирок, ухвалений судом першої інстанції за результатами розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_6 вказаним вимогам закону не відповідає, через наступне.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що допитана під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.310 КК України, не визнала у повному обсязі та пояснила, що територія домоволодіння АДРЕСА_1 складає 56 соток. За вказаною адресою вона проживає сама, вдома тільки ночує. Вона постійно користується допомогою найманих працівників. Навесні 2017 року до неї звернувся чоловік на ім`я ОСОБА_9 , 1974 року народження, який приїхав з Донецька. Він залишився в неї проживати на весь літній період з оплатою. На території домоволодіння в неї розташовані дві теплиці з помідорами. ОСОБА_9 попросив дозволу висадити в третій теплиці тютюн. Вже після приїзду працівників поліції вона зрозуміла, що ОСОБА_9 вирощував не тютюн. Місце знаходження ОСОБА_9 на даний час їй не відоме. До неї він звернувся на початку березня 2017 року та розповідав, що закінчив садівничу школу. До часу проведення обшуку ОСОБА_9 проживав в неї у будинку. Вона не боялась пускати його в будинок, її дитина завжди знаходиться з нею. Повні анкетні дані ОСОБА_9 їй не відомі, він проживав у відкритому сараї. Теплиця в якій було виявлено рослини конопель розташована за п`ять метрів позаду будинку. Вона бачила, як ОСОБА_9 висаджував, обробляв, поливав рослини в теплиці. За витрачену воду він обіцяв сплатити кошти. Їй не було цікаво, що саме він вирощує. Під час проведення обшуку виносили хмиз. Співробітники поліції не відрекомендувались, надали ухвалу суду та почали проводити обшук. Вона бачила, як ОСОБА_9 курив сигарети, також він випивав, оскільки вона відчувала запах алкоголю. Вона не здійснювала посів коноплі та не вирощувала її. ОСОБА_9 сказав, що вирощує тютюн. Вона раніше тютюн не вирощувала, як він виглядає не знає і взагалі на огороді не працює.
Про те, що у обвинуваченої ОСОБА_6 влітку 2017 року проживав та працював чоловік на ім`я ОСОБА_9 , в свої показах підтвердили свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .
Однак, доводи обвинуваченої, заявлені на свій захист під час судового розгляду кримінального провадження, не перевірені і у вищевказаному вироку відповіді немає.

Так, суд першої інстанції відкинувши доводи сторони захисту, на підтвердження вини обвинуваченої ОСОБА_6 послався на показання свідків, письмові докази, висновок експерта, речові докази. При цьому суд лише перелічив досліджені докази, однак не оцінив кожний доказ з точки зору його належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, що не відповідає положенням ст.94 КПК України. Аналіз доказів у вироку відсутній.

В тому числі суд не дав оцінку відомостям з протоколу прийняття заяви від ОСОБА_10 про вчинене кримінальне правопорушення від 09 червня 2018 року, на підставі якої фактично і розпочате дане кримінальне провадження, згідно з якою, останній повідомив про те, що чоловік на ім`я ОСОБА_16 за місцем мешкання в одному із сіл Мелітопольського району займається вирощуванням рослин роду конопель.
Викладене свідчить про те, що суд не з`ясував всіх обставин, що мають істотне значення, доводи обвинуваченої не перевірив та у вироку не спростував, що потягло порушення права обвинуваченої на захист, що не відповідає вимогам ст.ст.370, 374 КПК України і є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Колегія суддів вважає, що допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

У зв`язку з викладеним, оскаржуваний вирок суду не може бути визнаний законним та обґрунтованим, а тому на підставі ст.ст.409, 412 КПК України підлягає безумовному скасуванню.

Враховуючи межі перегляду судового рішення судом апеляційної інстанції, визначені у ст.404 КПК України, виправити ці недоліки при апеляційному розгляді провадження неможливо.

Тому, скасовуючи оскаржуваний вирок, колегія суддів вважає за необхідне, виходячи з загальних засад кримінального провадження, закріплених у ст.ст.7-9 КПК України, призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

При новому розгляді необхідно врахувати викладене в даній ухвалі, розглянути провадження у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, ретельно перевірити доводи обвинуваченої, заявлені на свій захист, всебічно, повно і об`єктивно дослідити обставини кримінального провадження та в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 листопада 2018 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватою та засуджено за ч.1 ст.310 КК України, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4