УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2019 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0002624 від 24.07.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, 24.07.2019 до ЧЧ Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_5 про те, що невстановлені особи здійснивши незаконний продаж належного ОСОБА_5 автомобілю марки MERCEDES BENZ SL 500 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , який є заставним майном згідно кредитного договору №335/ФКВ-07 від 22.08.2007 року, незаконно заволоділи вказаним транспортним засобом останньої, чим завдали ОСОБА_5 майнову шкоду у великому розмірі.

В ході досудового розслідування встановлено, що 22.08.2007 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Укрпромбанк» був укладений кредитний договір № 335/ФКВ-07 щодо придбання за кредитні кошти автомобілю марки MERCEDES BENZ SL 500 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 . Внаслідок ліквідації ТОВ «Укрпромбанк» як суб`єкта банківської діяльності, вказаний кредитний договір та кредитна заборгованість по ньому перейшла до ПАТ «Дельтабанк», який за виконавчим листом № 520/14870/13-ц від 25.10.2017 стягує з ОСОБА_5 борг в рамках виконавчого провадження № 56576660, яке перебуває у провадженні головного державного виконавця Управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_6 .

Так, в ході досудового розслідування до матеріалів кримінального провадження за клопотанням потерпілої ОСОБА_5 були долучені копії матеріалів виконавчого провадження № 56576660 з яких вбачається, що 07.06.2018 головним державним виконавцем Управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_6 була винесена постанова про опис та арешт майна боржника відповідно до якої на автомобіль MERCEDES BENZ SL 500 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 було накладено арешт, а також передано на відповідальне зберігання фізичній особі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході досудового розслідування було допитано в якості потерпілого ОСОБА_5 , яка пояснила, що дізналась про факт передачі її автомобіля на відповідальне зберігання фізичній особі ОСОБА_7 під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, а також пояснила, що вказана особа їй взагалі не знайома, жодного відношення ОСОБА_7 до автомобіля немає, жодних взаємовідносин зі стягувачем, тобто з ПАТ «Дельтабанк» у нього також не має. Разом з цим, під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ОСОБА_5 дізналась, що 24.06.2019 головним державним виконавцем Управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_6 була направлена вимога № 09.1-4957/В-2 до ОСОБА_7 щодо надання автомобілю марки MERCEDES BENZ SL 500, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області, однак вказана вимога не виконана по теперішній час, місцезнаходження автомобіля не відоме.

Разом з цим, в ході досудового розслідування було допитано в якості свідка ОСОБА_7 в ході проведення якого останньому було надано до огляду копії матеріалів виконавчого провадження № 56576660, а саме постанову про опис та арешт майна боржника відповідно до якої на автомобіль MERCEDES BENZ SL 500, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 було накладено арешт, а також передано на відповідальне зберігання фізичній особі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заяву від імені ОСОБА_7 від 30.05.2018 на яких містяться підписи виконані від імені ОСОБА_7 , а також копію паспорту громадянина України на його ім`я, на що останній пояснив, що копія паспорту та ідентифікаційного коду на його ім`я дійсно належать йому, як вони опинились в матеріалах виконавчого провадження йому не відомо, а також те, що інші надані до огляду документи і документи він бачить вперше, а також те, що він їх не підписував, автомобіль марки MERCEDES BENZ SL 500 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 на відповідальному зберіганні у нього жодного дня не перебував, з головним державним виконавцем Управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_6 він взагалі не знайомий, жодних вимог від її імені відносно повернення вищевказаного автомобіля, який нібито перебував у нього на відповідальному зберіганні він не отримував.

У подальшому, незважаючи на те, що місцезнаходження заставного майна на теперішній час невідоме, 18.07.2019 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_8 було знято арешт з автомобіля марки MERCEDES BENZ SL 500 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .

Разом з цим, ОСОБА_5 пояснила, що 23.07.2019 перебуваючи на прийомі в ТСЦ № 514 РСЦ МВС України в Одеській області дізналась, що її автомобіль був проданий відповідно до договору-купівлі продажу, укладеного ПП «Лідер К».

В ході досудового розслідування був направлений запит в порядку ст. 93 КПК України був направлений запит до ПП «Лідер К» з метою отримання завірених належним чином копій відповідних документів щодо продажу автомобіля марки MERCEDES BENZ SL 500 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , а також завірених належним чином копій всіх наявних документів, що стали підставою для укладання вищевказаних договорів.

З отриманих копій документів вбачається, що 19.07.2019 між ПП «Лідер К» в особі директора ОСОБА_9 та нібито ОСОБА_5 був укладений договір комісії № 6452/19/006917 відповідно до якого ПП «Лідер К» зобов`язується за дорученням ОСОБА_5 здійснити продаж належного останній автомобілю марки MERCEDES BENZ SL 500, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .

Після чого, 19.07.2019 між ПП «Лідер К» та фізичною особою ОСОБА_10 був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу № 6452/19/006917 відповідно до якого продавець продав, а покупець купив автомобіль марки MERCEDES BENZ SL 500 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 за встановленою договором ціною 925 548 грн.

При цьому особа, яка представилась як ОСОБА_5 під час укладання вищевказаних договорів надала паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 серія НОМЕР_3 , виданий Київським РВ ГУДМС України в Одеській області від 29.10.2007 року, в якому міститься фотокартка особи жіночої статті, яка не є ОСОБА_5 , а також ідентифікаційний код та свідоцтво про розірвання шлюбу на ім`я ОСОБА_5 , які також не відповідають дійсності, та мають сумніви щодо їх достовірності.

Разом з цим, в ході додаткового допиту в якості потерпілого ОСОБА_5 було надано на огляд копії вищевказаних договорів та документів виданих на її ім`я після чого остання пояснила, що вказані договори вона бачить вперше, при їх укладанні вона особисто не була присутня, підписи виконані нібито від її імені їй не належать, а виконанні іншою особою, а також пояснила, що паспорт на її ім`я, який є додатком до договору їй не належить, особа яка зображена на фотокартці їй не відома, з фізичною особою, а саме ОСОБА_10 , який виступав як покупець під час укладання договору вона не знайома.

На підставі вищевикладеного, існують достатні підстави вважати, що право власності на автомобіль марки MERCEDES BENZ SL 500, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 зареєстровано в супереч вимог чинного законодавства та в діях невстановлених осіб вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України за кваліфікуючими ознаками незаконне заволодіння транспортним засобом, що завдало великої матеріальної шкоди.

На теперішній час автомобіль марки MERCEDES BENZ SL 500, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_4 , згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_5 належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку з викладеним, у органу досудового розслідування виникла необхідність в арешті вище зазначеного автомобілю, який є предметом злочину та має суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Вказане клопотання, з метою забезпечення арешту майна, сторона обвинувачення просить розглядати без виклику особи, у володінні якої знаходиться майно.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, разом з цим від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання без його участі.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Так, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає встановленим в судовому засіданні те, що відносно транспортного засобу марки MERCEDES BENZ SL 500, існує сукупність достатніх підстав вважати, що він є об`єктом кримінально протиправних дій, а також може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема, що щодо факту незаконного заволодіння транспортним засобом, тобто відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Крім того, на теперішній час існує реальна загроза щодо вчинення невстановленими особами протиправних дій відносно зазначеного об`єкта, тому існує необхідність у його збереженні, з метою позбавлення власників можливості відчужувати вказане майно, змінити або знищити.

На підставі викладеного, враховуючи обґрунтованість клопотання сторони обвинувачення, наявність достатніх підстав вважати, що зазначене у клопотанні майно, з необхідністю арешту якого звертається сторона обвинувачення, може бути об`єктом кримінально протиправних дій, в цілях забезпечення його збереження, виключення можливості відчуження, передачі майна, та забезпечення повноти, всебічності та неупередженості досудового розслідування, слідчий суддя приходить до що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про який йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Вказане клопотання, в цілях забезпечення арешту майна, так як існує загроза його відчуження, зміни або знищення та з метою досягнення дієвості кримінального провадження, слід розглянути без виклику власника майна.

Також, враховуючи вищевказані ризики, слідчий суддя вважає за необхідне накласти заборону розпорядження та користування майном.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0002624 від 24.07.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289КК України задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки MERCEDES BENZ SL 500 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , без права на відчуження, розпорядження та користування майном, та з подальшим утриманням транспортного засобу на майданчику тимчасового збереження транспортних засобів, в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104.

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 ..

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1