Провадження № 1-кс/592/6189/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2019 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Сумського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалам кримінального провадження №0000146 від 12.03.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором, про арешт майна. Вимоги мотивує тим, що Сумським РВН ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000146 від 12.03.2019 за ч. 1 ст. 197-1 КК України, а саме за фактом самовільного зайняття земельних ділянок державної та комунальної форми власності на території Сумського району Сумської області.
В ході досудового розслідування встановлено, що на території Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області земельні ділянки комунальної форми власності, які на праві власності належать вказаній територіальній громаді, самовільно зайняті невстановленими особами, шляхом їх обробітку та засівання сільськогосподарськими культурами, що підтверджується протоколами огляду місця події, доданими до клопотання.
Право власності на вказані земельні ділянки зареєстровано за територіальною громадою в особі Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області, вказані землі віднесені до земель запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам), що підтверджується Інформаційними довідками з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомостями Держгеокадастру.
Постановою старшого слідчого СВ Сумського районного ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 від 12.07.2019 року вказані земельні ділянки та посіяні на них сільськогосподарські культури визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000146.
Таким чином, з метою забезпечення збереження речових доказів, у слідства виникла необхідність накладення арешту на посіви сільськогосподарських культур, що ростуть на земельних ділянках комунальної форми власності на території Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області, зазначених в клопотанні.
Слідчий Сумського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав із зазначених в ньому підстав та просив задовольнити.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення слідчого та вивчивши матеріали клопотання, вважає необхідним відмовити в його задоволенні, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, крім іншого, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Відповідно до вимог статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є те, що будь-яке втручання з боку органів державної влади у мирне володіння своїм майном має бути законним (права Iatridis v Greece Греція, № 31107/96, §58, 1999). Вимога законності, за змістом Конвенції, вимагає дотримання відповідних положень внутрішнього законодавства і сумісності з нормами права, яка включає в себе свободу від сваволі (справа Hentrich v. France, 22 вересня 1994, §42). Будь-який випадок втручання, у тому числі один із результатів заходів забезпечення кримінального провадження повинен відповідати «справедливому балансу» між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогам захисту основних прав особистості.
Також у справі «Ісмаїлов проти Російської Федерації» (п. 38 Рішення від 06 листопада 2008 року) ЄСПЛ встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, земельні ділянки, які самовільно засіяні сільськогосподарськими культурами, відносно яких слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту, на праві комунальної власності належать територіальній громаді Хотінської селищної ради і відносяться до земель запасу, які не надані у власність чи користування громадянам (а.с.68-87).
Тому слідчий суддя вбачає достатньо підстав вважати, що накладення арешту на самовільні посіви сільськогосподарських культур призведе до надмірного обмеження права власності територіальної громади Хотінської селищної ради щодо земельних ділянок, на яких такі посіви знаходяться.
Крім того, слідчим не доведено, що посіви сільськогосподарських культур, з клопотанням про накладення арешту на які звернувся слідчий, можуть бути втрачені, приховані, зіпсовані або знищені, а відповідальні службові особи Сумського РВП ГУНП в Сумській області матимуть реальну можливість забезпечити спеціальні умови зберігання та догляду за ними.
Згідно Узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014 року, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатись таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
За таких обставин, в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити за необґрунтованістю.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 170, 172, 173 КПК України, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Сумського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалам кримінального провадження №0000146 від 12.03.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України відмовити за необґрунтованістю.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1