У Х В А Л А

Справа № 184/875/19

Номер провадження 1-в/184/69/19

29 травня 2019 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про умовно-дострокове звільнення засудженої: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Куп`янськ-Вузловий Харківської області, громадянки України, із середньою освітою, заміжньої, до засудження не працюючої, мешкає: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
- 27.06.2003 року Куп`янським міським судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ст. 104 КК України. На підставі ст. 75 КК України звільнена з іспитовим строком на 2 роки,
- 26.01.2027 року Куп`янським міським судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,
- 26.09.2008 року Куп`янським міським судом Харківської області за ч. 1 ст. 309 КК України до
850 грн. штрафу,
-09.07.2009 року Куп`янським міським судом Харківської області за ч. 1 ст. 190 КК України до 240 годин громадських робіт,
-03.11.2011 року Куп`янським міським судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Харківського Апеляційного суду від 10.07.2012 року вважати засудженою за ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнена 04.07.2014 року із державної установи «Качанівська виправна колонія (№54)» Харківської області згідно Закону України «Про амністію у 2014 році»,
-07.05.2015 року Куп`янським міським судом Харківської області за ч. 1 ст. 121, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки. Вироком Апеляційного суду Харківської області від 05.02.2016 року в частині призначення покарання скасувати, призначити покарання за ч. 1 ст. 121 КК України 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 11.01.2016 року по 05.02.2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 18.07.2018 року замінено не відбуту частину покарання 2 роки 4 місяці 28 днів позбавлення волі на більш м`яке у виді обмеження волі згідно ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,
за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ,
представника ПВЦ-79 ОСОБА_5 ,
засудженої ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
24.04.2019 року до Орджонікідзевського міського суду надійшла заява засудженої ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення.

У судовому засіданні ОСОБА_3 заяву про застосування відносно неї умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання підтримала, посилаючись на те, що вона відбула передбачений ст.81 КК України строк, необхідний для умовно-дострокового звільнення та своєю зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення.

Представник ПВЦ-79 заперечувала проти задоволення заяви засудженої, посилаючись на передчасність звільнення засудженої від подальшого відбування покарання, оскільки на даний час засуджена не досягла стану виправлення, про що свідчить відсутність заохочень у ПВЦ 79. Також вказує на те, що засуджена не бере участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу, хоча і бере участь у роботі самодіяльних організацій, але не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи.

Прокурор у судовому засіданні також заперечував проти задоволення заяви засудженої, оскільки засуджена ОСОБА_3 своєю поведінкою не довела виправлення, норми виробітку на низькому рівні.

Розглянувши заяву засудженої, заслухавши її пояснення, доводи представника ПВЦ-79, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 07.05.2015 року засуджена Куп`янським міським судом Харківської області за ч. 1 ст. 121, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки.
Вироком Апеляційного суду Харківської області від 05.02.2016 року в частині призначення покарання скасувати, призначити покарання за ч. 1 ст. 121 КК України 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 11.01.2016 року по 05.02.2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 18.07.2018 року замінено не відбуту частину покарання 2 роки 4 місяці 28 днів позбавлення волі на більш м`яке у виді обмеження волі згідно ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України.

Також у судовому засіданні встановлено, що згідно наявної в матеріалах справи характеристики, засуджена ОСОБА_3 відбуває покарання з 12.01.2016 року. До державної установи ПВЦ №79 прибула 15.08.2018 року із Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)», де характеризувалась позитивно, мала одне заохочення, стягнень не мала. По прибуттю до установи була працевлаштована до бригади №21 контрагентського об`єкту ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» робочою. На даний час працевлаштована до бригади №22, виробнича майстерня установи, швачкою. За період відбуття покарання в установі ПВЦ-79 характеризується посередньо, заохочень та стягнень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктна. Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу. Не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи.

У судовому засідання представник установи виконання покарань вказану характеристику на засуджену підтримала та зазначила, що поведінка засудженої свідчить про те, що остання лише стала на шлях виправлення, проте на даний час ще стану виправлення за якого можливе застосування ст.81 КК України засуджена не досягла.

У відповідності до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

При цьому, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Крім того, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема, не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Як вбачається із матеріалів справи, станом на час звернення із клопотанням про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання, засуджена відбула передбачений ч.3 ст.81 КК України строк покарання. Не відбутий строк покарання станом на 29.05.2019р. становить 01 рік 05 місяців 29 днів.

Разом з тим, суд зауважує, що однією із найосновніших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є наявність даних, які свідчать про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України).

Так, відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Разом з тим, Пленум ВСУ у п.17 Постанови від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну не відбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Так, у судовому засіданні представник ПВЦ 79 вказала на те, що хоча до поведінки засудженої зауважень немає, разом з тим на даний час засуджена не довела своє виправлення. Також представник зазначила, що за час перебування засудженої у ПВЦ 79, остання не має жодного заохочення, не проявляє соціально корисну активність в організації роботи самодіяльних організацій, не бере участі у програмах диференційованого виховного впливу. При цьому зауважила, що належна поведінка засудженої в установі виконання покарань, виконання нею вимог адміністрації установи та суспільно-корисна праця належить до обов`язків засудженої, а тому не може свідчити про безумовне виправлення засудженої.

При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення, суд враховує, що Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово звертали увагу судів на те, що під час вирішення питання про сумлінну поведінку та ставлення до праці в разі вирішення питання про можливість застосування до засудженого ст.81 КК України, слід відрізняти пристосовування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання від виправлення засуджених.

Таким чином, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що засуджена не довела своє виправлення, не досягла такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів, її поведінка не може свідчити про її виправлення.

За таких обставин, зважаючи на те, що засуджена за весь період відбування покарання характеризується посередньо, має лише одне заохочення, за час перебування в ПВЦ 79 заохочень та стягнень не мала, норми виробітку на невисокому рівні, приймаючи до уваги думку представника установи виконання покарань, яка вважає, що застосування до засудженої ст.81 КК України є передчасне, а тому суд приходить до неможливість умовно-дострокового звільнення засудженої ОСОБА_3 , оскільки остання не довела свого виправлення.

На підставі викладеного та керуючись ст.81 КК України, ст.ст. 537539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви засудженої ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали оголошено 31.05.2019р. о 15:30 год.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1