У Х В А Л А
Іменем України

13 серпня 2019 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_4
В С Т А Н О В И В:
05 серпня 2019 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Калузького районного суду Калузької області від 26 жовтня 2016 року відносно засудженого ОСОБА_3 у відповідність із законодавством України.
Згідно клопотання, ОСОБА_3 вироком Калузького районного суду Калузької області від 26 жовтня 2016 року визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 30, п.п. «а», «б» ч. 3 ст. 228-1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений групою осіб за попередньою змовою у великому розмірі), ч. 3 ст. 30, п. «г», ч. 4 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений групою осіб за попередньою змовою у значному розмірі) Кримінального Кодексу Російської Федерації, та призначено покарання із застосуванням ч. 1 ст. 62 Кримінального Кодексу Російської Федерації:
-за правилами ч. 3 ст. 66 Кримінального Кодексу Російської Федерації за ч. 3 ст. 30, п.п. «а», «б» ч. 3 ст. 228.1 Кримінального Кодексу Російської Федерації у виді 6 років позбавлення волі;
-за правилами ч. 3 ст. 66 Кримінального Кодексу Російської Федерації за ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального Кодексу Російської Федерації у виді 8 років позбавлення волі.
На підставі ч. 2 ст. 69 Кримінального Кодексу Російської Федерації за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання ОСОБА_3 у виді 8 років позбавлення волі з відбуванням у виправній колонії суворого режиму.
ОСОБА_3 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 4 УФСВП Росії по Калузькій області», кінець відбуття строку покарання 14 грудня 2023 року. Останнє відоме місце проживання ОСОБА_3 в Україні: АДРЕСА_1 .
27 червня 2019 року наказом Міністерства юстиції України № 1957/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого ОСОБА_3 відповідно до ст. 606 КПК України, ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 22 травня 2019 року за № 06-63608/19.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації відносно ОСОБА_3 у відповідність до законодавства України.
Вислухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 КК України громадяни України, які вчинили злочини за її межами, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Пунктом b) ч. 1 ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року передбачено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11 Конвенції.
Відповідно до п.п. а), с), d) ч. 1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган повинен враховувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими ніякі мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину або злочинів.
Положеннями ч. 3 та ч. 4 ст. 610 КПК України передбачено, що суд під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч. 3 ст. 609 КПК України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження.
Відповідно до ч. 2 ст. 610 КПК України Міністерством юстиції України до клопотання додано копію вироку разом з документом, що підтверджує набрання ним законної сили, текст статей Кримінального Кодексу Російської Федерації, на якому ґрунтується вирок суду; довідку про тривалість відбутої частини строку покарання; заяву засудженого про згоду на передачу його для відбування покарання в Україні; характеристику на засудженого та довідку про стан здоров`я.
Відповідно до повідомлення Державної міграційної служби України від 14.01.2019 за № 6.5-317/6-19 ОСОБА_3 є громадянином України, що підтверджується також копією паспорта на ім`я ОСОБА_3 , серії НОМЕР_1 , виданого Деснянським РУ ГУ МВС України в місті Києві 26 вересня 2002 року, останнім місцем його реєстрації в Україні є АДРЕСА_1 .
Відповідно до письмової заяви від 05 квітня 2019 року, ОСОБА_3 просить перевести його для відбування покарання на територію України.
Відповідно до довідки з місця відбування покарання, засуджений ОСОБА_3 станом на 05 квітня 2019 року відбув строк кримінального покарання 3 роки 3 місяці 20 днів, невідбута частина покарання складає 4 роки 8 місяців 9 днів.
Зазначене покарання засуджений ОСОБА_3 відбуває в ФКУ «Виправна колонія № 4 УФСВП Росії по Калузькій області». Кінець строку відбуття покарання - 14 грудня 2023 року.
Дії ОСОБА_3 за вироком Калузького районного суду Калузької області від 26 жовтня 2016 року кваліфікуються за ч. 3 ст. 30, п.п. «а», «б» ч. 3 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений групою осіб за попередньою змовою у великому розмірі), ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений групою осіб за попередньою змовою у значному розмірі) Кримінального Кодексу Російської Федерації.
Відповідно до положень Кримінального Кодексу України дії, за викладених у вироку Калузького районного суду Калузької області від 26 жовтня 2016 року обставин, з урахуванням Наказу Міністерства охорони здоров`я № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України, як замах на незаконний збут психотропних речовин за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, вчинений повторно.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 68 Кримінального Кодексу України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Санкцією ч. 2 ст. 307 Кримінального Кодексу України, за якою належить кваліфікувати дії засудженого ОСОБА_3 , передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.
Крім того, згідно вироку Калузького районного суду Калузької області від 26 жовтня 2016 року, покарання ОСОБА_3 призначено із застосуванням ч. 1 ст. 62 Кримінального Кодексу Російської Федерації.
Відповідно до ст.69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 66 Кримінального Кодексу України, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України.
Враховуючи, що покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку, то за вчинення замаху на вказаний злочин, з урахуванням ст. 69-1 Кримінального Кодексу України, строк покарання не може перевищувати 6 років 8 місяців позбавлення волі, а тому суд вважає, що саме таке покарання необхідно визначити ОСОБА_3 .
Крім того, Кримінальний Кодекс України передбачає таке додаткове покарання, як конфіскація майна засудженого, за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 Кримінального Кодексу України.
Проте, ст. 11 Конвенції заборонено посилювати кримінальне покарання засудженій особи державою виконання вироку. Заборонено також вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.
За таких підстав, враховуючи положення ст. 11 Конвенції, при приведенні вироку Калузького районного суду Калузької області від 26 жовтня 2016 року у відповідність до законодавства України до ОСОБА_3 не може бути застосований такий вид додаткового покарання, як конфіскація майна засудженого.
На підставі викладеного, керуючись ст. 7 Кримінального Кодексу України, ст.ст. 369-372, 602, 603, 606, 609, 610, 614 КПК України, ст.ст. 9,10,11,12 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року, суд
У Х В А Л И В:
Клопотання Міністерства юстиції України задовольнити.
Вирок Калузького районного суду Калузької області від 26 жовтня 2016 року, яким громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим та засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 30, п.п. «а», «б» ч. 3 ст. 228.1 , ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального Кодексу Російської Федерації із застосуванням ч. 1 ст. 62, ч.3 ст. 66, ч. 2 ст. 69 Кримінального Кодексу Російської Федерації до покарання у виді 8 років позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, привести у відповідність із законодавством України.
Визначити, що громадянин України ОСОБА_3 при продовженні відбування покарання на території України, повинен відбувати покарання за злочин, передбачений ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69-1 Кримінального Кодексу України, у виді 6 (шести) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі, без конфіскації майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 26 жовтня 2016 року. В строк відбування покарання зарахувати час перебування під вартою з 15 грудня 2015 року по 26 жовтня 2016 року.
Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Головуючий -