Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника власника майна ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 жовтня 2019 року про арешт майна (ЄРДР № 0002033),

В С Т А Н О В И В
Слідчий СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням, погодженим із прокурором Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про арешт рухомого майна - транспортного засобу марки "Renault Dokker", 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 та ключ до запалювання, які перебувають у власності ОСОБА_9 .
Клопотання мотивує тим, що за фактом шахрайства до ЄРДР 08 червня 2019 року за №0002033 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення з попередньою кваліфікацією за ч.4 ст.190 КК України. З огляду на сукупність реальних підстав та розумних підозр вважати, що автомобіль може бути використаний як доказ вчинення злочину, а тому з метою його збереження, запобігання можливості його пошкодження чи повторного відчуження, наявні обґрунтовані підстави для його задоволення.
Задовольняючи клопотання, слідчий суддя своє рішення мотивував доведеністю наявністю підстав вважати, що автомобіль та свідоцтво про реєстрацію права власності на нього є речовим доказом, в розумінні положень ст.98 КПК України та зваживши на його значимість в ході досудового розслідування, а також з метою збереження, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин провадження, дійшов висновку про накладення арешту на майно: транспортний засіб марки "Renault Dokker", 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 та ключ до запалювання, які перебувають у власності ОСОБА_9 .
Не погоджуючись із таким рішенням слідчого судді, власник майна ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій вказує про його незаконність через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що спірний транспортний засіб не відповідає критеріям ст.98 КПК України, не доведено обгрунтованість підозри та достатність доказів, що доводять вчинення злочину. Не доведено слідчим і незаконності набуття ОСОБА_9 права власності на зазначений автомобіль, а застосований слідчим суддею спосіб арешту майна не є найменш обтяжливим, в розумінні положень ст.173 КПК України. У зв`язку із цим, просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання про арешт майна, відмовити.
Заслухавши доповідь судді, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, представника власника майна, який апеляцію підтримав, прокурора та представника потерпілого, котрі, кожен зокрема, заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступного висновку.
В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.06.2019 постановою слідчого арештоване майно визнано речовими доказами, оскільки воно є предметом, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Вилучені речі відповідають критеріям, вказаним в ст.98 КПК України, а сам арешт майна накладений з метою забезпечення речових доказів, оскільки є підстави вважати, що даний автомобіль отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, розглянувши клопотання, обгрунтовано наклав арешт на майно, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 22 жовтня 2019 року про накладення арешту на майно без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді