ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/845/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" травня 2019 р.Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглядаючи кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Журавне, Охтирського району, Сумської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

Дарницьким районним судом м. Києва розглядається кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України .

В судовому засіданні 31.05.2019 року обвинувачений ОСОБА_3 просив закрити кримінальне провадження відносно нього, та звільнити його з-під варти у зв`язку із тим, що докази у кримінальному провадженні є сфальсифікованими.

Захисник підтрамала клопотання обвинуваченого.

Прокурор просив відмовити у задоволенні вказаного клопотання, оскільки всі докази зібрані у порядку встановленому КПК України та у повному обсязі доводять провину ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Розв`язуючи зазначене клопотання суд виходить із того, що його слід вирішити у нарадчій кімнаті, на відповідній стадії кримінального процесу, шляхом надання оцінки всім зібраним та дослідженим у судовому засіданні доказам. На даному етапі кримінального провадження це зробити неможливо, оскільки триває стадія з`ясування обставин кримінального провадження та перевірки їх доказами, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Окрім цього, судом в порядку ст. 331 КПК України поставлено на обговорення питання доцільності продовження строків тримання обвинуваченого під вартою.

Прокурор просив продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, пославшись при цьому на наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, зокрема ризику переховування від суду.

Захисник заперечила щодо продовження строків тримання обвинуваченого під вартою, зазначивши, що відсутні докази на підтвердження доводів прокурора про існування ризиків передбачених ст.177 КПК України та висловила думку про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_3 наполягав на закритті кримінального провадження та звільненні його з-під варти.

Розлядаючи питання щодо запобіжного заходу суд виходить із наступного.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Перевіряючи відповідно до ст.331 КПК України підстави доцільності продовження строків тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою та вирішуючи клопотання останнього, в частині звільнення його з-під варти, суд не вирішуючи наперед питання доведеності вини обвинуваченого, враховує обгрунтованість підозри та вагомість наявних доказів про вчинення останнім злочину, який йому інкриміновано та те, що ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні умисного, тяжкого злочину, при доведенні провини за який йому загрожує покарання від 7 до 10 років позбавлення волі.

Також суд враховує інформаціє про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, місце проживання, характеристики, сімейний стан, місце роботи, відсутність судимостей.

Розв`язуючи питання яке обговорювалося, судом окрім норм КПК України, враховуються вимоги п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Так, у відповідності до рішення Європейського суду з прав людини у справі Лабіта проти Італії від 06.04.2000 року - тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Такими обставинами у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 є тяжкість злочину, який інкримінуються обвинувачену та міра покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини, також такою обставиною є підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, та суспільний резонанс, а також найважчі, незворотні та непоправні наслідки інкримінованих згідно обвинувального акту дій у виді смерті людини, та спокуса уникнення судової процедури, і саме наведені вище обставини у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, на даному етапі кримінального провадження, взмозі забезпечити уникненню ризиків передбачених ст.177 КПК України, зокрема ризику переховування від суду.

Ризик переховування від суду на даному етапі кримінального провадження продовжує існувати та є реальним, оскільки у справі досліджені всі документи та звуко- і відеозаписи, допитана потерпіла та всі свідки, а тому під тягарем досліджених у кримінальному провадженні доказів, розуміючи яке покарання йому може загрожувати, обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від суду для уникнення кримінальної відповідальності, що унеможливить розгляд справи у суді, виключить можливість встановлення об`єктивної істинни та виконання завдань кримінального провадження передбачених ст.2 КПК України.

Разом із цим, суд враховує правову позицію Європейського суду, яка сформульована, зокрема, у п.80 рішення у справі "Марченко проти України" про те, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд бере до уваги п.2 ч.4 ст.183 КК України, враховує те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні насильницького злочину, та вважає, що жоден із інших запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не взмозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень суду.

Окрім цього, під час розгляду кримінального провадження суду не надано безумовних доказів того, що обвинувачений ОСОБА_3 не може триматися під вартою, також немає у розпорядженні суду доказів про міцні соціальні зв`язки обвинуваченого чи інші обставини, які би могли переважити ризики передбачені ст.177 КПК України, гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого та забезпечити виконання ним процесуальних рішень суду.

Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст.ст.177,178,183,284,331 КПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження та звільнення його з-під варти відмовити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 29.07.2019 року включно. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: