справа № 489/3397/19
кримінальне провадження
№1-кп/489/607/19
УХВАЛА
Іменем України

23 липня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

До суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 001423, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України.

Угоди про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надходили. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акта для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду міста Миколаєва.

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, який спливає 28.07.2019, так як ризики, які були підставою для запобіжного заходу вчинення інших кримінальних правопорушень, переховування від органів досудового розслідування та суду не зменшилися і не змінилися.

На підтвердження ризиків прокурором вказано на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного із заволодінням майном, поєднаного із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, порушив умови застосованого запобіжного заходу у вигляді застави в період дії якої вчинив два кримінальні правопорушення, не має постійного місця роботи та стійких соціальних зв`язків, що доводить наявність вказаних ризиків.

Обвинувачений в задоволенні клопотання просив відмовити та застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою, посилаючись на незадовільний стан здоров`я та відсутність бажання переховуватися від прокуратури та суду.
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов висновку, що підстави для збереження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою, суд враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився.
Тримання під вартою, згідно ст. 183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Залишаються ризики вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, переховування від органів досудового розслідування та суду, тобто дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Підтвердженням цьому є те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного із заволодінням майном, поєднаного із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, порушив умови застосованого запобіжного заходу у вигляді застави в період дії якої йому інкримінується вчинення двох кримінальних правопорушень, раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів, не має постійного місця роботи та стійких соціальних зв`язків.

За таких обставин, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, суд вважає доведеним наявність ризиків і те, що їм неможливо запобігти при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, а тому є необхідність у збереженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням нового строку.
З огляду на наведене клопотання захисту про обрання більш м`якого запобіжного заходу задоволенню не підлягає.
Посилання обвинуваченого на погіршення стану здоров`я, суд до уваги не приймає, оскільки відсутні докази щодо дійсного його стану здоров`я та неможливості отримання ним медичної допомоги в умовах слідчого ізолятора.

Керуючись ст.ст. 314, 331, 372 КПК України, суд
постановив:
Призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України, який провести в залі засідань Ленінського районного суду міста Миколаєва 12 вересня 2019 року, 13:00 годині.
Судовий розгляд здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні за участю прокурора, потерпілих, обвинуваченого.

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів до 20 вересня 2019 року (включно).
У задоволенні клопотання обвинуваченого про обрання більш м`якого запобіжного заходу відмовити.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити до Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».

Ухвала в частині вирішення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі в 7-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги на підставі рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019.
У іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1