05.12.2019 Провадження № 1-кп/331/228/2019
Єдиний унікальний номер 331/91/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2019 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження №0002512 від 23.11.2018 року з обвинувальним актом у відношенні обвинуваченого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 12.09.2016 року Марганецьким районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;
- 05.12.2018 року Марганецьким районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст.185, із застосуванням положень ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:

23 листопада 2018 року приблизно о 17 годині 41 хвилині ОСОБА_3 , будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, знаходячись у торгівельному залі супермаркету «Варус», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. № 83/85, шляхом вільного доступу з торгових полиць зазначеного супермаркету намагався таємно викрасти майно, що належить ТОВ «Омега», а саме: пляшку текіли «Сієра Текіла Репосадо», об`ємом 0,5 л., артикул 017, вартістю 319 гривень 20 копійок, без урахування ПДВ, але не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками охорони супермаркету з викраденим товаром після проходження касової зони та переданий працівникам поліції.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 провину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав у повному обсязі, пояснив суду, що у листопаді 2018 року він перебував у розшуку у зв"язку зі скоєнням злочину у м. Марганець та приїхав у м. Запоріжжя шукати роботу. На зупинці ТЦ України його зустріли парцівники поліції, вони були одягнені у цивільний одяг, та за базою даних з"ясували про його розшук. Декілька годин його возили по м. Запоріжжю у автомобілі, а потом запропонували допомогти поліції. Він повинен був зайти до магазину та викрасти там будь-який товар. Він погодився, оскільки не мав іншого виходу. Один поліцейський зайшов разом із ним до торгівельного залу та слідкував за тим, щоб він виконав домовленість, а потім підійшов до охоронців супермаркету та став заповнювати документи. Після чого приїхала слідчий та також стала складати документи, одразу він не повідомляв про те, що вчинив злочин під впливом працівників поліції. Вважає себе невинуватим.
Не дивлячись на невизнання своєї провини, винуватість ОСОБА_3 підтверджується наступними доказами.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що він працює охоронцем у гіпермаркеті «Варус». Про події 23.11.2018 року він нічого не пам"ятає, оскільки за місяць у них відбувається близько 30 крадіжок. Зазвичай про особу, яка вчинила крадіжку їм повідомляє відеооператор, далі на касі охоронці зупиняють крадія та викликають працівників поліції. Ніякої співпраці із працівниками поліції вони не здійснюють.
Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що працює оператором відеоспостереження у гіпермаркеті «Варус». В один із днів листопада 2018 року він на камерах побачив, як хлопець бере пляшку, ховає її під одяг та одразу йде на вихід, не сплативши за товар. Він повідомив про цього чоловіка охороні, яка його і затримала, далі за подіями він не спостерігав. Чоловіка впізнати не може за давністю подій та специфікою своєї роботи. Записи з камер спостереження були вилучені працівниками поліції.
Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що вона перебувала на добовому чергуванні 23.11.2018 року, до відділу поліції надійшов виклик про краджіку в магазині "Варус". Вони у складі слідчо-оперативної групи виїхали на місце. Там стояв ОСОБА_9 біля стійки адміністратора, вона склала протокол огляду місця події, потім вилучили диск із камер споспереження. Не пам"ятає, щоб підозрюваний не визнавав своєї провини, все проходило тихо.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що він працює оперативним уповноваженим Олександрівського ВП, часто у складі слідчо-оперативної групи виїзжає на крадіжки. Ситуацію за участю ОСОБА_3 не пам"ятає за спливом часу та спеціфікою роботи. До його повноважень входить опитування свідків, пошук понятих.
Крім того, провина підтверджується письмовими доказами:
-протоколом огляду місця події від 23.11.2018 року приміщення магазину «Варус» біля стійки адміністратора, де перебував чоловік, який представився ОСОБА_3 , та дістав з-під одягу пляшку текіли (а.с. 65-67);
-довідкою про вартість викраденого майна 319,2 грн (а.с. 63-64).;
-відеозаписом з камер спостереження, який був продемонстрований у судовому засіданні, де зафіксовано момент, коли ОСОБА_3 заходить до приміщення магазину, перебуває біля торгових полиць із алкоголем, бере одну пляшку та прямує у бік виходу, де його зупиняє охоронець та відходить до стійки адміністратора. Із торгівельного залу виходить чоловік, який у подальшому складає документи щодо ОСОБА_3 , підходять інші працівники поліції та також складають протоколи та протоколом огляду диску, відеозапис з якого був відтворений (а.с. 72-75)
У судовому засіданні обвинувачений наполягав на тому, що вчинити крадіжку його вмовив працівник поліції, який разом з ним заходив до торгівельного залу, а потім зробив вигляд, що він приїхав разом із слідчо-оперативною групою, тому умислу на вчинення краджіки у нього не було. Однак, доводи обвинуваченого не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки з відеозапису вбачається, що ОСОБА_3 перебував у торгівельному залі та виходив з нього самостійно, інших осіб поруч із ним не було. Працівники поліції, які були допитані у судовому засіданні, пояснили, що виїхали на місце вчинення злочину лише після дзвінка на лінію 102, не пам"ятають, щоб ОСОБА_3 заперечував свою провину одразу на місці вчинення злочину. Крім того, на відеозаписі зафіксовано, як ОСОБА_3 у присутності слідчого виймає з-під одягу пляшку, яку він виніс із торгівельного залу.
Доводи обвинуваченого про те, що чоловік на відео, який вийшов із торгівельного залу, а потім складав щодо нього документи, і є тією особою, яка примусила його вчинити крадіжку, суд сприймає критично, оскільки ці обставини не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду. Крім того, суд зауважує, що ОСОБА_3 повинен був та міг усвідомлювати свої дії та наслідки у разі вчинення заволодіння чужим майном, оскільки раніше двічі притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів.
Таким чином, оскільки у судовому засіданні не знайшла свого підтвердження версія обвинуваченого про те, що вказаний злочин він вчинив під впливом інших осіб, даних про те, що будь-які особи примушували його до вчинення злочину та він не міг усвідомлювати свої дії, суду не надано, сам обвинувачений зазначив, що за вчинення злочину йому обіцяли надати грошову та матеріальну винагороду, суд приходить до висновку про наявність у діях ОСОБА_3 корисливого мотиву та відсутність будь-яких обставин, які б звільняли його від кримінальної відповідальності за вчинене.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 , поза розумним сумнівом, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Дії ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки його дії виразились в закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, не доведеному до кінця, з причин, що не залежали від волі особи, яка його вчинила.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин середньої тяжкості, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини, має невідбутий термін покарання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, стійких соціальних зв`язків не має, офіційно не працевлаштований та власного доходу не має.
На підставі вищевикладеного, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, а також тяжкість вчиненого ним злочину, суд доходить висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки останній засуджений вироком Марганецького районного суду Дніпропетровської області від 05.12.2018 року та покарання не відбув. Враховуючи дані біографії обвинуваченого, стійку спрямованість на отримання доходів злочинним шляхом, підстав для застосування ст. 75 КК України та звільнення від призначеного судом покарання не вбачається.
Долю речових доказів суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 70, 370, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, з урахуванням покарання, призначеного вироком Марганецького районного суду Дніпропетровської області від 05.12.2018 року шляхом часткового складання покарань остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років та 7 (місяців) позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 обраховувати з 18 квітня 2019 року - з моменту винесення ухвали про переведення обвинуваченого з місця позбавлення волі до місць попереднього ув"язнення.
Зарахувати до строку призначеного покарання частково відбуте ОСОБА_3 покарання з 20.12.2017 до 20.06.2018, та з 05.12.2018 до 17.04.2019 року включно.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_3 до набрання вироком суду законної сили не обирати.
Речові докази:
- пляшку текіли «Сієра Текіла Репосадо», об`ємом 0,5 л. повернути за належністю ТОВ «Омега»;
- DVD-диск залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1