Провадж.ення по справі № 1-кс/5264/19
У Х В А Л А
23 серпня 2019 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні,-

У С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 22.01.2019 року задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0004347, внесеному в ЄРДР 18.12.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, та накладено арешт на майно, що перебуває у власності ОСОБА_3 автомобіль «Honda Civic», реєстраційний номер НОМЕР_1 шляхом заборони розпоряджатись та користуватись вказаним майном.

Власник майна ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна у зв`язку з тим, що у кримінальному провадженні проведені необхідні слідчі і відпала необхідність у подальшому арешті автомобіля. Крім того, просить зобов`язати видати йому автомобіль, що зберігається на майданчику № 1 по вул. Вільямса, 89-а у м. Одесі, безоплатно.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 174 КПК України ОСОБА_3 є особою, що має право на звернення з клопотанням про скасування арешту майна, оскільки є власником арештованого майна і доводить, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав клопотання і просив його задовольнити, або ж хоча б дозволити їй користуватися автомобілем, оскільки транспортний засіб не придатний до експлуатації, а за його зберігання на штрафмайданчику йому пропонується здійснити оплату.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду клопотання.

Вислухавши доводи заявника та дослідивши надані ним матеріали, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У відповідності до ст. 170 ч. 2 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Метою арешту майна є збереження речових доказів, спеціальної конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Частиною 4 цієї ж статті визначено, що заборона на використання майна може бути застосована лише у випадках, коли її незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Як вбачається з матеріалів справи, кримінальне провадження 0004347, зареєстровано в ЄРДР 18.12.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 17.12.2018 року у провулку Картамишевському у м. Одесі. В результаті ДТП тілесні ушкодження отримав власник арештованого майна ОСОБА_3 .

В ході досудового розслідування було проведено огляд автомобіля та призначені судові експертизи.

Права ОСОБА_3 як власника майна у зв`язку з кримінальним провадженням і накладенням арешту на автомобіль зазнають певних обмежень. При цьому стороною обвинувачення не було надано доказів того, що у випадку користування автомобілем заявником можуть настати наслідки, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

У постанові від 18.09.2013 у справі №6-92цс13 Верховний Суд зазначив, що основною метою ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність забезпечення справедливої рівноваги між інтересами суспільства та дотриманням фундаментальних прав окремої людини. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в ст.1 Першого протоколу, де йдеться про досягнення обгрунтованої пропорційності між ужитими заходами та метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Даючи оцінку відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України розумності та співрозмірності обмеження права власності ОСОБА_3 завданням кримінального провадження № 0004347, а також наслідкам арешту майна для його власника, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню частково в частині дозволу на користування майном.

Що стосується іншої викладеної у клопотанні ОСОБА_3 вимоги, то слідчий суддя виходить з наступного.
Автомобіль«Honda Civic», реєстраційний номер НОМЕР_1 постановою слідчого було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Тому відповідно до ст. 118 КПК України витрати, пов`язані з його зберіганням, є різновидом процесуальних витрат. Відповідно до ч.5 ст.100 КПК України речові докази у вигляді громіздких або інших предметів, що вимагають спеціальних умов зберігання, можуть знаходитися у спеціальних місцях зберігання. За загальним правилом речові докази зберігаються протягом усього часу кримінального провадження.
В такому випадку зберігання автомобіля регулюється «Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженим постановою КМУ від 19.11.2012р. №1104.
Відповідно до п.20 вказаного Порядку зберігання речових доказів у вигляді автомобілів здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів. Відповідно до ст.123 КПК України витрати, пов`язані із зберіганням і пересиланням речей і документів, здійснюються за рахунок Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки автомобіль у ОСОБА_3 був вилучений переданий на зберігання на штрафмайданчик за рішенням слідчого в рамках кримінального провадження, ці дії вже регулюються нормами Кримінального процесуального кодексу України, у якому за зберігання автомобіля чи будь-якого іншого майна, вилученого або затриманого слідчим у рамках кримінального провадження оплата не передбачена, а значить відсутні підстави для стягнення з власника автомобіля оплати за його зберігання.
Разом з тим,рішення слідчого судді за результатами розгляду клопотання обмежено тими вимогами, які викладені у ст. 174 КПК України. Тобто, слідчий суддя не уповноважений на прийняття інших рішень, про які просить заявник.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 170, 173, 174 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И Л А :
Заяву ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Дозволити ОСОБА_3 користуватися автомобілем «Honda Civic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі збереженням заборони відчуження та розпорядження.

Роз`яснити, що зберігання речового доказу у кримінальному провадженні - автомобіля «Honda Civic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та здійснення витрат, пов`язаних з його зберіганням, здійснюється відповідно до положень ст.123 КПК України, а також «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затверджениого постановою КМУ від 19.11.2012р. №1104
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1