справа №619/4682/19
провадження №1-кс/619/2245/19
30.11.2019 року м. Дергачі
Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської областіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурора слідчого захисника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
підозрюваногоОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, освіта вища, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого, ,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України,
30.11.2019 до Дергачівського районного суду Харківської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .
В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_7 в період з 30.10.2019, маючи прямий умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, переслідуючи корисливий мотив, з метою збагачення, вступив в попередню змову, спрямовану на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, сприяння вчиненню таких дій наданням засобів або усуненням перешкод з невстановленими особами з числа працівників державної прикордонної служби та митниці ДФС, що здійснюють діяльність на МАПП «Гоптівка», після чого запропонував громадянину Азербайджану мешканцю м. Черкаси ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуває в Україні з порушенням міграційного законодавства та не може законно легалізуватись в Україні, скористатись його послугами, та за суму в розмірі 500 (п`ятсот) доларів США, а саме - через МАПП «Гоптівка» (розташованому поблизу с. Гоптівка, Дергачівського району Харківської області) незаконно перетнути державний кордон України з метою потрапляння до Російської Федерації, без оформлення відповідних документів, та уникнути депортації з території України.
Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_7 , переслідуючи корисливий мотив, з метою збагачення, діючи за попередньою змовою з невстановленими під час досудового розслідування особами, 28.11.2019 близько 17.35 години, зустрівся у заздалегідь обумовленому місці - на паркувальному майданчику біля ТРЦ «Клас» за адресою м. Харків, вул. 23 Серпня, буд.33-а з ОСОБА_10 , після чого, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, за добровільної згоди останнього, розташував його в задній частині автомобіля MERCEDES-BENZ VITO, державний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та яким розпоряджається по довіреності ОСОБА_7 , при цьому поклавши його на закріплену в салоні автомобіля металеву рамку, біля ряду встановлених порожніх каністр для палива, щоб ОСОБА_12 було важко виявити стороннім особам, при цьому детально проінструктувавши ОСОБА_12 про те, яким чином йому необхідно діяти під час перетину кордону і перевірки документів працівниками Державної прикордонної служби України та митниці ДФС, тим самим надав засоби, необхідні для незаконного перетину державного кордону України та усунув перешкоди ОСОБА_13 , які могли виникнути під час перетину державного кордону України, після чого виїхав в напрямку МАПП «Гоптівка».
Продовжуючи реалізацію свого прямого умислу, 28.11.2019 ОСОБА_7 , керуючи автомобілем MERCEDES-BENZ VITO, державний номер НОМЕР_1 , в якому приховано знаходився ОСОБА_14 , приблизно о 18.15 годині прибув на МАПП «Гоптівка», де за попередньою змовою з невстановленими особами з числа працівників державної прикордонної служби та митниці ДФС, під час перевірки документів працівниками Державної прикордонної служби України та митниці ДФС, приховав факт знаходження в його автомобілі ОСОБА_12 , після чого на вказаному автомобілі перетнув державний кордон України в напрямку пункту пропуску «Нехотєєвка» Російської Федерації, тим самим ОСОБА_7 незаконно переправив через державний кордон України ОСОБА_15 , сприяючи такими діями наданню засобів та усуваючи перешкоди в незаконному перетині державного кордону України, за попередньою змовою з невстановленими особами.
28.11.2019 о 18.52 годині злочинна діяльність ОСОБА_7 була припинена працівниками Управління СБ України в Черкаській області, шляхом зупинення транспортного засобу після проходження перевірки митного та паспортного контролю МАПП «Гоптівка».
ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, тобто у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, сприянні вчиненню таких дій наданням засобів або усуненням перешкод, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
28.11.2019 о 18 годині 52 хвилин в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
29.11.2019 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України.
Зазначається, що вина ОСОБА_7 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування по кримінальному провадженню доказами, а саме:
- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що ОСОБА_16 за винагороду в сумі 500 доларів США намагався вивезти його з території України поза перевіркою Державної прикордонної служби на територію Російської Федерації;
- протоколом обшуку автомобіля MERCEDES-BENZ VITO, державний номер НОМЕР_1 , під час якого в задній частині автомобіля виявлено чоловіка, що надав паспорт громадянина Азербайджану на імя ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_2 , вилучено вказаний паспорт громадянина Азербайджану на імя ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_2 № НОМЕР_6 ; довіреність від 14.04.2013 від імені ОСОБА_11 на імя ОСОБА_7 на право користування автомобілем MERCEDES-BENZ VITO, державний номер НОМЕР_1 ; вилучено автомобіль MERCEDES-BENZ VITO, державний номер НОМЕР_1 .
- протоколом огляду від 28.11.2019, під час якого ОСОБА_17 в приміщенні службового кабінету прикордонної служби України на території МАПП «Гоптівка» добровільно видав грошові кошти в сумі 500 доларів США, купюри з серійними номерами KL 17555265 C, HI 25063850 A, KL 17555272 C, KL 17555256 C, KB 10510360 K.
Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
2. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
В обґрунтування клопотання прокурор посилався на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_7 вчинив тяжкий умисний злочин, тим, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України); на теперішній час органом досудового розслідування не встановлені усі обставини кримінального правопорушення є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п.2 ч.1 ст.177 КПК України); може незаконно впливати на свідків (п.3 ч.1 ст.177 КПК України).
В обговорення клопотання прокурор та слідчий клопотання підтримали, обґрунтували клопотання тим, що існують ризики, які зазначені у клопотанні.
Підозрюваний ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_5 проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували. Підозрюваний свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав частково, пояснив, що не згоден з кваліфікацією його дій. В частині визнання вини кається у скоєному.
Захисник відмітив, що пред`явлена його підзахисному підозра є необгрунтованою. Крім того, зазначені ризики не доведені.
Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про наступне.
Надані стороною кримінального провадження докази, які зібрані на цей час, свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення.
Одночасно, слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Хайредінов проти України», суд, встановивши порушення пункту 1 статті 5 Конвенції, зазначив, що не було розглянуто можливість застосування менш суворих запобіжних заходів, таких як підписка про невиїзд або застава, які могли б забезпечити доступність заявника для розслідування та судового розгляду. Взяття заявника під варту має бути необхідним для забезпечення його присутності в суді, але водночас інші, менш суворі заходи можуть бути достатніми для досягнення цієї мети.
Дійсно, підозрюваний раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має матір ОСОБА_18 , інваліда 3 групи, частково визнав свою вину, в частині визнання кається у скоєному.
При вирішенні питання щодо можливості застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.
Заявлені прокурором ризики в достатній мірі у даній справі не підтверджені.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 цієї статті (тобто, наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 ч. 1 цієї статті (тобто, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладання яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Враховуючи вище викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав до задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , який є найбільш суворим видом із п`яти видів запобіжних заходів, визначених в ст. 176 КПК України.
В справі ЄСПЛ «Манчіні проти Італії», зазначено, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 (с) Конвенції.
Згідно ст.181КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Враховуючи вищевикладене та зазначені вимоги діючого законодавства, суд вважає, що прокурором недостатньо доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1ст. 177 КПК України.
Виходячи з наведеного, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також з урахуванням вказаних вище ризиків, доведених прокурором в суді; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, слідчий суддя вважає, що запобігання встановленим під час розгляду клопотання ризикам можливе не лише при умові тримання ОСОБА_7 під вартою і вважає достатнім для досягнення вказаної мети застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, а саме, - домашній арешт цілодобово, в межах строку досудового розслідування, з покладанням обов`язків, передбачених в ст. 194 КПК України.
Таким чином, клопотання підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання старшого слідчого СВ Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 - задовольнити частково.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, освіта вища, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово.
Заборонити ОСОБА_7 залишати житло, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово.
Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:
1). Прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;
2). Не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Контроль за виконанням умов запобіжного заходу покласти на начальника Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання начальнику Дергачівського ВП ГУ НП України в Харківській області.
Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню та діє до 27.01.2020 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1