ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1960/19 Справа № 199/3566/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000051 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2019 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Дніпропетровськ, громадянка України, має на утримані чотирьох неповнолітніх дітей, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судима 13 листопада 2017 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень,
обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеність вини у вчиненні злочину і кваліфікації дій обвинуваченої, просить вирок суду щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та вважати засудженою ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2017 року, до остаточного покарання у виді штрафу у розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 190 гривень; в іншій частині вирок залишити без змін.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що у ОСОБА_7 перебувають на утриманні неповнолітні діти: донька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , донька ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та призначив обвинуваченій покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді арешту, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 60 КК України не застосовується до жінок, що мають дітей віком до семи років.
Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді арешту строком на 3 місяці, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді арешту строком на 3 місяці та штрафу у розмірі 850 гривень, на підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2017 року у виді штрафу у розмірі 850 гривень підлягає самостійному виконанню; також вирішено питання щодо судових витрат.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_7 13.01.2019 приблизно о 21-10 годині знаходилась на кухні у кв. АДРЕСА_3 , де відпочивала у компанії ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , та перебуваючи у вказаний час у вказаному місці, ОСОБА_7 зайшла до вітальної кімнати, де побачила на столі мобільний телефон моделі «Doodge х20», а також дві флеш-карти, які належить потерпілій ОСОБА_13 , і в цей час у ОСОБА_15 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а саме: зазначеного вище мобільного телефону та двох флеш-карт, після чого, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, а отже усвідомлюючи таємний характер своїх злочинних посягань, шляхом вільного доступу, викрала зі столу зазначений вище мобільний телефон моделі «Doodge х20», імей НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 1 457 гривень 10 копійок, та дві флеш карти, які для потерпілої ОСОБА_13 не становлять матеріальної цінності, після чого сховала викрадене до кишень своїх джинсів, та залишила місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд, чим своїми умисними діями ОСОБА_7 заподіяла потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду у розмірі 1 457,10 гривень.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги прокурора, обвинувачену ОСОБА_7 , яка не заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_7 за кримінальним законом, доведеність її вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного призначення ОСОБА_7 покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність колегія суддів вважає такими, що знайшли підтвердження при здійсненні апеляційного розгляду.
Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Стаття 65 КК України передбачає, що суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно із загальними засадами призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України, суд призначає покарання, зокрема, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.
Частина 3 статті 60 КК України передбачає, що арешт не застосовується до осіб віком до шістнадцяти років, вагітних жінок та до жінок, які мають дітей віком до семи років.
Дані вимоги закону України про кримінальну відповідальність судом належним чином не виконано.
Так, призначаючи покарання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України у виді арешту, суд першої інстанції в достатній мірі не врахував, що ОСОБА_7 має на утриманні малолітніх дітей доньку ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 11 листопада 2008 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 05 липня 2011 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виданим 12 березня 2015 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданим 30 серпня 2016 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, та призначив покарання з порушенням вимог ч. 3 ст. 60 КК України, оскільки покарання у виді арешту не застосовується до жінок, які мають дітей віком до семи років.
Отже, судом першої інстанції ОСОБА_7 призначено покарання з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а тому наявні підстави для зміни вироку суду щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання за ч. 1 ст. 185 КК України, змінивши призначене покарання на штраф у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить вісімсот п`ятдесят гривень, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 408, п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України.
Також колегія суддів враховує вимоги апеляційної скарги прокурора при призначенні остаточного покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2017 року, та вважає необхідним остаточне покарання саме у виді штрафу у розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 190 гривень.
Таке покарання колегія суддів вважає, що буде достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_7 та попередження скоєння нею нових злочинів.
Крім того, суд першої інстаніції 08 травня 2019 року постановив ухвалу про виправлення описки у вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 травня 2019 року щодо ОСОБА_7 .
Згідно із ч. 1 ст. 379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за ініціативою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
Враховуючи вищезазначене, виправлення допущених у вироку описок чи арифметичних помилок допускається, якщо при цьому не змінюється суть судових рішень.
Відповідно до ухвали, суд, виправляючи описку у вироку, зазначив про застосування при призначенні покарання ОСОБА_7 на підставі положення ст. 71 КК України остаточного покарання саме у виді арешту строком на 3 місяці та штрафу у розмірі 850 гривень, допустивши порушення вимог ст. ст. 374, 379 КПК України, оскільки ухвалою суду вирішив питання про призначення остаточної міри покарання обвинуваченій ОСОБА_7 за сукупністю вироків, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
На думку колегії суддів, ухвала Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 травня 2019 року про виправлення описки також не може вважатися законною і обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню як невід`ємна частина вироку суду, що не погіршує становище обвинуваченої, а відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409, ч.1 ст. 412 КПК України вирок суду щодо ОСОБА_7 підлягає зміні в частині призначення покарання.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2019 року задовольнити.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2019 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.
Вважати засудженою ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 13 листопада 2017 року, до остаточного покарання у виді штрафу у розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 190 гривень.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2019 року щодо ОСОБА_7 про виправлення описки скасувати.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4