УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.07.2019 Справа №607/17601/19

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні в кримінальному провадженні №0000101, розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -

встановив:
Слідчий слідчого управління ГУНП в Тернопільській області капітан поліції ОСОБА_6 звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 . У клопотанні вказано: «Слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000101 від 29.01.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, щодо вимагання та одержання неправомірної вигоди начальником відділу державного майна та договірних відносин Державного підприємства «Укрриба» ОСОБА_4 від ОСОБА_7 за позитивне вирішення питання щодо перемоги в конкурсі на право оренди гідротехнічних споруд та подальше укладення договору оренди гідротехнічних споруд ставу № 2, що розташований за межами с. Потутори, в межах земель Потуторської сільскої ради Бережанського району Тернопільської області, та за допомогу у виготовленні виробничої програми використання орендованого майна та сприяння у подальшому використанні орендованих гідротехнічних споруд, що перебувають на балансі Державного підприємства «Укрриба». Правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 3 ст. 368 КК України, тобто одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого службового становища, поєднане з вимаганням. Досудовим розслідуванням встановлено, що наприкінці 2017 року до ОСОБА_4 , як до начальника відділу державного майна та договірних відносин Державного підприємства «Укрриба», звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_7 , для допомоги у підготовці необхідної технічної документації для участі в конкурсі на право оренди гідротехнічних споруд ставу № 2, що розташований за межами с. Потутори, в межах земель Потуторської сільської ради Бережанського району Тернопільської області. Надалі, в ході підготовлення ОСОБА_7 документації, необхідної для участі в конкурсі, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_4 , як начальника відділу державного майна та договірних відносин Державного підприємства «Укрриба», яке є балансоутримувачем гідротехнічних споруд, та який є учасником конкурсної комісії, виник злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 за вчинення дій з використанням свого службового становища, а саме за сприяння у перемозі в конкурсі на право оренди гідротехнічних споруд та подальше укладення з ним договору оренди. Реалізуючи свій злочинний умисел, 26.01.2018 близько 16 год. ОСОБА_4 зателефонував на мобільний телефон до ОСОБА_7 та повідомив останньому незаконну вимогу про необхідність передачі йому неправомірної вигоди, а саме грошових коштів в сумі 3000 гривень, шляхом перерахування вказаних грошових коштів на його банківський картковий рахунок № НОМЕР_1 , для перемоги у конкурсі на право оренди гідротехнічних споруд та подальше укладення з ним договору оренди гідротехнічних споруд ставу № 2, що розташований за межами с.Потутори, в межах земель Потуторської сільскої ради Бережанського району Тернопільської області. Тоді, 02.02.2018 близько 15 год. 48 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні відділення АТ КБ «ПриватБанк», що знаходиться за адресою м.Тернопіль, вул.Мазепи, 7, діючи за вказівкою ОСОБА_4 , через термінал самообслуговування перерахував на банківський картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_4 , грошові кошти в сумі 3000 гривень як неправомірну вигоду. Надалі, 12.09.2018 ОСОБА_7 в ході телефонної розмови дізнався від ОСОБА_4 , що в період з 01 по 05 жовтня 2018 року з ним уже буде укладено договір оренди на гідротехнічні споруди. Після цього, 04.10.2018 на мобільний телефон ОСОБА_7 від ОСОБА_4 надійшо смс-повідомлення про необхідність перерахування на зазначений в повідомленні рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_4 , грошових коштів в сумі 500 доларів США. Такі дії ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , розцінив як вимагання неправомірної вигоди за вчинення ним дій в його інтересах і, невиконання яких може призвести до настання шкідливих наслідків для його прав та законних інтересів, а саме у не укладенні із ним договору оренди гідротехнічних споруд чи подальше розірвання такого договору, що унеможливило б здійснення ним своєї підприємницької діяльності. Надалі, за результатами проведеного конкурсу як з єдиним учасником 05.10.2018 з ОСОБА_7 було укладено договір оренди № 1325 на гідротехнічні споруди ставу № 2, інвентарний номер 202, реєстровий номер 25592421.71.ААЕЖАЖ403 (в тому числі, дамба, водонапуск), дон. водоспуску (інвентарний номер 214, реєстровий номер 25592421.71.ААЕЖАЖ413), які розташовані за межами с.Потутори, в межах земель Потуторської сільської ради Бережанського району Тернопільської області, що перебувають на балансі Державного підприємства «Укрриба». Після цього, на адресу ОСОБА_7 надійшло повідомлення від державного підприємства «Укрриба» про необхідність розроблення та подачі виробничої програми використання орендованого Майна із дотриманням рибопродуктивності відповідно до Зон авакультури у строк до 28.12.2018. У разі ненадання виробничої програми державне підприємство «Укрриба» як Балансоутримувач державного майна буде ініціювати перед Орендодавцем вжиття заходів до Орендаря. В подальшому, 26.03.2019 в ході телефонної розмови ОСОБА_4 нагадав ОСОБА_7 про необхідність передачі йому грошових коштів в сумі 500 доларів США, шляхом перерахування вказаних грошових коштів на його банківський картковий рахунок № НОМЕР_1 . Тоді ж, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 , що у разі перерахунку вказаних коштів він допоможе йому у підготовці виробничої програми використання орендованого Майна. ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що невиконання таких злочинних вимог ОСОБА_4 може призвести до настання шкідливих наслідків для його прав та законних інтересів, а саме у розірванні із ним договору оренди гідротехнічних споруд, що унеможливило б подальше здійснення ним своєї підприємницької діяльності, змушений був погодитись на вказані незаконні вимоги щодо надання неправомірної вигоди. Надалі, 09.05.2019 близько 12 год. 05 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні відділення АТ КБ «ПриватБанк», що знаходиться за адресою м.Тернопіль, вул.Мазепи, 7, через термінал самообслуговування перерахував на банківський картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_4 , грошові кошти в сумі 13000 гривень як неправомірну вигоду для ОСОБА_4 за допомогу у виготовленні виробничої програми використання орендованого Майна із дотриманням рибопродуктивності відповідно до Зон авакультури та сприяння у безперешкодному використанні орендованих ним гідротехнічних споруди ставу № 2, інвентарний номер 202, реєстровий номер 25592421.71.ААЕЖАЖ403 (в тому числі, дамба, водонапуск), дон. водоспуску (інвентарний номер 214, реєстровий номер 25592421.71.ААЕЖАЖ413), які розташовані за межами с. Потутори, в межах земель Потуторської сільської ради Бережанського району Тернопільської області, що перебувають на балансі Державного підприємства «Укрриба». 16.07.2019 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Авдіївка Донецької області, українцю, громадянину України, працюючому на посаді начальника відділу державного майна та договірних відносин Державного підприємства «Укрриба», зареєстрованому за адресою АДРЕСА_2 , фактично проживаючому за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимому, вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

ОСОБА_4 22.07.2019 року допитаний як підозрюваний, вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та повідомив, що будь-якої неправомірної вигоди від ОСОБА_7 не одержував.

Достатніми підставами підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є зібрані у провадженні докази, а саме: заява ОСОБА_7 щодо вимагання у нього ОСОБА_4 неправомірної вигоди; показання свідка ОСОБА_7 про вимагання у нього та одержання від нього ОСОБА_4 неправомірної вигоди; протокол огляду та вручення грошових коштів від 02.02.2018, згідно якого було здійснено огляд грошових коштів в сумі 3000 гривень, та в подальшому вручено ОСОБА_7 вказані грошові кошти для передачі їх ОСОБА_4 ; протокол огляду та вручення грошових коштів від 09.05.2019 року, згідно якого було здійснено огляд грошових коштів в сумі 13150 гривень, та в подальшому вручено ОСОБА_7 вказані грошові кошти для передачі їх ОСОБА_4 ; протокол тимчасового доступу до речей та документів від 25.06.2019 року в АТ КБ «Приватбанк»; протокол огляду від 25.06.2019, згідно якого було здійснено огляд документів, вилучених в АТ КБ «Приватбанк», а саме виписок руху коштів по банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_4 ; протокол тимчасового доступу до речей та документів від 19.07.2019 року в державному підприємстві «Укрриба»; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ч.4 ст.12 КК України є тяжким злочином, та, відповідно примітки до ст. 45 КК України, є корупційним, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, та водночас відсутня альтернативна міра покарання, без можливості застосування ст.75 та ст.69 КК України, а тому, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину і міру покарання, з метою уникнення покарання підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, з метою уникнення від покарання підозрюваний ОСОБА_4 самостійно або через інших осіб може у будь-який спосіб впливати на свідка ОСОБА_7 , показання якого мають суттєве значення у даному кримінальному провадженні, з метою дачі ним неправдивих показів чи зміни показів, а також в подальшому на інших свідків, які на даний час ще не допитані у кримінальному провадженні. Також слід зазначити, що органом досудового розслідування вживаються заходи щодо встановлення інших осіб, які були очевидцями або яким відомі обставини вчинення підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також у даному кримінальному провадженні на даний час не проведено всіх необхідних слідчих (розшукових) та процесуальних дій, чим не встановлено обставини можливої причетності ОСОБА_4 до вчинення інших злочинів щодо вимагання та одержання неправомірної вигоди. Вказані обставини в цілому свідчать про наявність вищезазначених ризиків та неможливості обрання до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого виду запобіжного заходу. Враховуючи вищевикладене, а також те, що до підозрюваного обирається запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, з метою забезпечення повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування, необхідно покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема: з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідком ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні, як особисто, так через інших осіб; при наявності здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну».

Адвокат ОСОБА_5 подала письмові заперечення на клопотання прокурора у яких вказала: «1.Загальні обставини. 25.07.2019 року слідчий слідчого управління ГУНП в Тернопільській області капітан поліції ОСОБА_6 , звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, відносно ОСОБА_4 , на строк досудового розслідування, за матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000101 від 29.01.2018 року, за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. З ст.368 Кримінального кодексу України (надалі - КК України).
Відповідно до ч.2 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України (надалі - КПК України) підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Сторона захисту не погоджується з клопотанням від 25.07.2019 року та вважає, що вказане клопотання є передчасним, необгрунтованим та таким, що не містить доказів обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому злочину та не містить обгрунтованих доводів щодо наявності обставин, які б свідчили про те, що заявлені у клопотанні ризики, передбачені п.1, 3, 4 ч. 1 ст.177 КПК України, існують, а тому вважаємо, що відсутні підстави для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а свої доводи сторона захисту обґрунтовує наступним. 2. Підозра у вчиненні злочину - є необгрунтованою. ОСОБА_4 , за версією сторони обвинувачення підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. З ст.368 КК України, тобто одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого службового становища, поєднане із вимагання. ОСОБА_8 не мав службових повноважень щодо вирішення питань у наданні оренди та сприяння перемозі у конкурсі на право оренди.
Згідно п.в п.1 ч.1 ст.3 ЗУ Про запобігання корупції, суб`єктами, па яких поширюється дія цього Закону, є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.
Стаття 22 цього ж Закону, визначає, що особам, зазначеним у частині першій статті З цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов 'язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке дерзісавне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.
Відповідно до примітки 1 ст.364 КК України службовими особами у статтях 364. 368, 3682, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державша чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, нейтральніш органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.
Згідно посадової Інструкції начальника відділу державного майна та договірних відносин від 04.09.2017 року. Положення про відділ державного майна та договірних відносин від 04.09.2017 р. ОСОБА_4 не має повноважень щодо прийняття рішення відносно передання права на оренду гідротехнічної споруди, крім того, ОСОБА_4 навіть і не був членом конкурсної комісії.
Підозра не містить жодної інформації щодо вимагання. Підозра не містить жодних формулювань та доказів на підтвердження факту вимагання ОСОБА_4 у ОСОБА_7 будь-якої суми грошових коштів. Більше того з підозри взагалі вбачається що ініціатором зустрічей та телефонних дзвінків був саме ОСОБА_7 , а не ОСОБА_4 , що говорить про можливу провокацію. У повідомленні про підозру зазначено, що 09.05.2019 року близько 12:05 год. ОСОБА_9 через термінал самообслуговування самостійно, без будь-якого примусу, перерахував на ім`я ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 13 000 гривень, за допомогу у виготовленні виробничої програми використання орендованого Майна ... та сприяння у безперешкодному використанні ним гідротехнічних споруд... А отже, такі формулювання підозри, взагалі говорять про відсутність події і складу кримінального правопорушення у розумінні ч.3 ст.368 КК України. Також звертаю увагу суду на те, що якщо на момент проведення НС(Р)Д не існували достатні підстави для кваліфікації діяння як тяжкого чи особливо тяжкого злочину (тобто, кваліфікація була помилковою або свідомо «завищеною»), отримані в їх результаті фактичні дані не можуть бути визнані допустимими доказами. Склад злочину - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, притаманних даному, конкретному злочину, описаному в диспозиції статті Особливої частини КК України, тобто склад злочину може бути лише там і тоді, де і коли є повна сукупність ознак злочину, які встановлені законом. Не може бути неповного складу злочину. Неповність чи відсутність хоча б однієї із ознак, встановлених чи передбачених законом для певного злочину, стверджує відсутність цього злочину, тобто такого злочину не існує. Так, в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» вказано, що Суд повторює, термін «обгрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, п.32, Series А, N 182).
Згідно положень ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь- який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. В даному злочині в діяннях підозрюваного ОСОБА_4 не вбачається повного складу злочину, оскільки досудовим розслідуванням так і не було доведено його вину (поза розумним сумнівом) у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а також не було встановлено причинно-наслідкового зв`язку між діяннями підозрюваного та злочинними наслідками, які нібито настали. Відтак, вважаємо, що клопотання є необгрунтованим, передчасним та безпідставним, оскільки версія слідства будується на припущеннях та нічим не підтверджених міркуваннях, як наслідок, дане клопотання підлягає залишенню без задоволення.
3. Щодо тяжкості покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого особа підозрюється. Так, у клопотанні від 25.07.2019 року визначено, що до підозрюваного ОСОБА_4 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, враховуючи, що він вчинив злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна. Разом з визначеним, у світлі практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання інкримінованого злочину не може слугувати повноцінною підставою для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 . При цьому, тяжкість покарання інкримінованого правопорушення не лише не може бути підставою для обрання запобіжного заходу, а й не може виключати можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, який би міг виключити ймовірність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки це суперечить презумпції невинуватості особи. Разом з цим, у рішенні ЄСПЛ від 01.06.2006 року по справі «Мамедова проти Росії» (заява №7064/05) суд дійшов такого висновку: «посипання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».
4. Щодо порушення «презумпції невинуватості». Так, відповідно до змісту повідомлення про підозру та клопотання про обрання запобіжного заходу, з позиції органу досудового розслідування вбачається порушення «презумпції невинуватості», а саме те, що органом досудового розслідування неправомірно зазначається ОСОБА_4 діючи умисно, з метою власного збагачення, вчинив кримінальне правопорушення, вчинив злочин та ін. Зокрема, вважаємо, що вказані висловлювання є неприпустимим для посадової особи публічного органу влади, оскільки особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, : встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, а тому, припускаємо, що орган досудового розслідування навмисно створює негативне уявлення в очах суспільства про дану особу як особу нібито винна у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, що як наслідок порушує його конституційні права та положення міжнародних нормативно-правових актів, ратифікованих Україною. Аналогічної позицій притримується і Європейський суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ), де суд повторює, що принцип презумпції невинуватості, закріплений у пункті 2 статті 6 Конвенції, є одним з аспектів права на справедливий судовий розгляд кримінальної справи. Цей принцип не лише забороняє передчасне висловлення думки самим судом про те, що особа, «яку підозрювано у вчиненні злочину», є винною, тоді як це ще не доведено відповідно до закону, а й поширюється на заяви, що їх роблять інші державні посадові особи стосовно проваджень, що тривають, у кримінальних справах і які спонукають громадськість до думки про вину підозрюваного та визначають наперед оцінку фактів компетентним судовим органом.
5. Щодо ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. В клопотанні від 25.07.2019 року слідчим ОСОБА_6 зазначаються наступні ризики, які існують, на думку органу досудового розслідування, а саме ризики, передбачені п. 1,3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Проте жодних доказів на обґрунтування даного клопотання не надає.
6. Щодо доводів про можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Так. у клопотанні було зазначено, що злочин, передбачений ч. З ст. 368 КК України є тяжким та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним в інкримінованих йому кримінальних правопорушень і є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від слідства та суду з метою уникнення покарання.
Відповідно до ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. ОСОБА_4 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, це нібито розширює можливості залишити територію України з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Закордонний паспорт виданий 08.10.2018 року, з того часу ОСОБА_4 жодного разу за межі країни не виїжджав. Більше того, ОСОБА_4 надає особисто паспорт на зберігання до відповідних органів державної влади. У клопотанні від 25.07.2019 року слідчий взагалі не наводить доводи щодо наявності ризику переховування та не надає жодні докази, які б підтверджували зазначені ризик, а вислів може переховуватись вказує лише на припущення слідчого, що є неприпустимим в розумінні ч.3 ст.62 Конституції України. На необгрунтованість клопотання та уявних ризиків, звертаю увагу суду на те, що повідомлення про підозру було вручене 16 липия 2019 року, а із клопотанням про обрання запобіжного заходу слідчий ОСОБА_6 звернулася лише 25.07.2019 року. Тобто, за весь цей час жодних ризиків для досудового розслідування не існувало, до того ж, що стало приводом для звернення до суду із даним клопотанням зі спливом 10 днів, слідчий не обґрунтовує. Однак, за весь час перебування підозрюваного без запобіжного заходу, він не переховувався від органу досудового розслідування та/або суду, не вчиняв відповідних спроб та не мав і не має такого мотиву, навпаки, ОСОБА_4 за кожним викликом слідчого приїздив до м.Тернопіль, надавав свої показання та завжди відповідав на телефонні дзвінки слідчого та прокурора, в той час як побоювання органу досудового розслідування є абстрактними, надуманими та нічим не підтвердженими, жодних доказів на підтвердження таких міркувань клопотання не містить, вважаю, що таким клопотання орган досудового розслідування намагається дискредитувати підозрюваного та психологічно впливати на нього. Підкреслюю, що підозрюваний жодним чином не здійснював дій, спрямованих на переховування, хоча мав таку можливість. До того ж, ОСОБА_4 має постійне місце проживання, з 19.02.2018 року разом з родиною проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Тому, твердження органу досудового розслідування та, навіть, припущення є домислом, що не може слугувати належною підставою для застосування зазначеного запобіжного заходу. Тому, звертаємо увагу суду, що ЄСПЛ вважає що національним судам слід враховувати те, чи була можливість у підозрюваного у зв 'язку із здійсненням щодо нього процесуальних дій із змісту яких він міг зрозуміти, що стосовно нього було розпочате кримінальне переслідування, втекти раніше. Якщо така можливість була, а підозрюваний нею не скористався, то ризик втечі на момент розгляду питання про обрання запобіжного заходу істотно зменшується. Зокрема, визначений ризик може бути нівелейований за допомогою покладення на підозрюваного обов`язків, визначених, зокрема, в п.2, 8 ч.5 ст.194 КПК України, а саме: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в їзд в Україну; тощо.
7. Щодо можливості перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Зазначаємо, що підозрюваний є раніше не судимим та окрім припущення слідчого та прокурора про можливість перешкоджати кримінальному провадженню, органом досудового розслідування не надається жодних вмотивованих аргументів, реальних доказів чи мотивів згідно яких між би існувати вказаний ризик так, не було надано і доказів, які б могли переконати стороннього спостерігача у намірах особи перешкоджати даному кримінальному провадженні іншим чином, а тому просимо не брати до уваги такі міркування правоохоронних органів.
8. Щодо незаконного впливу на свідків. В клопотанні слідчого зазначено про те, що ОСОБА_4 з метою уникнення від покарання самостійно або через інших осіб може у будь-який спосіб впливати на свідка ОСОБА_7 , показання якого мають суттєве значення у кримінальному провадженні, з метою дачі ним неправдивих показівчи зміни показів, а також в подальшому на інших свідків, які на даний час ще не допитані у кримінальному провадженні. Звертаю увагу суду, що під час досудового розслідування та станом на сьогодні, жодних спроб щодо пошуку ОСОБА_7 , намагання отримати його номер телефону ОСОБА_4 не здійснював, в клопотанні не зазначено про те, що останній вчиняв тиск на свідка або мав такі наміри саме з метою зміни показів, скарг від свідка ОСОБА_7 на дії ОСОБА_10 чи інших третіх осіб до органу досудового розслідування не надходили. Більше того, вказаний свідок вже допитувався та надавав свої покази, так само як ; підозрюваний. Територіальне місце проживання підозрюваного та свідка також унеможливлює здійснення тиску чи впливу на свідка. Виходячи із зазначеного, посилання на зазначений ризик є лише припущенням, що не підтверджено жодним доказом. Наголошуємо увагу, що органом досудового розслідування, як вже зазначалося раніше, не було наведено взагалі доказів, які свідчать про те, що заявлені ризики існують, як відсутні і конкретні факти або ж доводи, які б обґрунтовували наявність ризиків неправомірної поведінки даної особи та те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, як цього вимагає чинне кримінальне процесуальне законодавство.
9. Щодо особи підозрюваного ОСОБА_4 . Суд має встановлювати не тільки наявність ризиків та їх обґрунтованість, важливість, а й особисті якості особи. Тому, вважаємо за необхідне звернути увагу суду на особистісні фактори та об`єктивні причини, котрі вказують на можливість та необхідність застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, а то і взагалі відмови у застосуванні будь-якого запобіжного заходу.
Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченіш умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
1.Так, ОСОБА_4 є особою зрілого працездатного віку, раніше не судимий. Має повну вищу освіту, все життя займається суспільно корисною працею працюючи на різноманітних підприємствах. З липня 2014 року працює у державному підприємстві Укрриба, з березня 2017 року займає посаду начальника відділу державного майна тг договірних відносин, що говорить про його кар`єрне зростання. Неодноразово був нагороджений за сумлінну працю, показники у роботі та значний внесок у виробничий процес підприємства. За місцем роботи характеризується з позитивної сторони як досвідчений спеціаліст з високими моральними якостями, що стверджується характеристикою ДП Укрриба.
2.Згідно характеристики первинної профспілкової організації профспілки працівників рибного господарства України ДП Укрриба виданої головою ОСОБА_11 та завірена членами профспілки ОСОБА_4 користується повагою, зарекомендував себе як порядна, добросовісна, комунікабельна та відповідальна людина.
3. ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, одружений та має неповнолітнього сина, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому виповнилося 13 років. Разом з сім`єю вони проживають за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_12 забезпечує повністю свою свою родину, адже дружина майже два роки не працю та не отримує дохід. До того ж ОСОБА_12 надає матеріальну і фізичну допомогу своїм батькам похилого віку. З 2013 року має хронічні захворювання хребта, що стверджується медичною документацію.
У клопотанні слідчий просить застосувати цілодобовий домашній арешт на строк досудового розслідування, проте відповідно до ч.б ст.181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати 2 місяців. Враховуючи вищезазначене, вважаємо, що клопотання є необгрунтованим, таким, що базується на формальних доводах щодо обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому злочину, не містить обґрунтованих доводів щодо наявності обставин, які б свідчили про те, що заявлені у клопотанні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України дійсно існують, а також не доведено можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж цілодобового домашнього арешту. Тому, вважаємо за можливе відмовити у задоволенні клопотання від 25.07.2019 року про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та якщо суд, все ж таки, визнає за неможливе перебування підозрюваного без запобіжного заходу, застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання».
В судовому засіданні прокурор пояснила, що підтримує клопотання, посилаючись на вказані мотиви.
Адвокат ОСОБА_5 пояснила, що заперечує клопотання з підстав зазначених у письмових запереченнях.
Підозрюваний ОСОБА_4 пояснив, що підтримує заперечення захисника.
Відповідно до ст.29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

З клопотання та долучених матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.368 КК України. В матеріалах є вагомі докази його винуватості. Однак, з метою не допустити сумнівів у неупередженості слідчого судді, в порядку ст.198 КПК України, вважаю доцільно зазначити, що вказані в ухвалі за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального провадження.
В контексті ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню та вчиненню нових злочинів.

Проаналізувавши обставини у сукупності вважаю, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість інкримінованого йому злочину, вид і строк покарання передбачені законом, з метою його уникнення може вплинути на свідків, щоб нівелювати їх показання або переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Отже, обгрунтована підозра та наведені ризики є підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Будь-яких доказів щодо стану незадовільного стану здоров`я ОСОБА_4 , які виключають можливість застосування до нього домашнього арешту до клопотання не додано, у судовому засіданні сторонами не надано.

За таких обставин наведені у запереченнях на клопотання мотиви не можуть бути підставою для відмови у задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Отже, до ОСОБА_4 необхідно застосовувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час із покладенням відповідних обов`язків. Оскільки, досудове розслідування на початковій стадії, тому запобіжний захід необхідно застосувати на максимальний строк передбачений законом.

Керуючись статтями 8, 29, 129 Конституції України, 176, 181, 193, 194, 196, 376 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
Клопотання задовольнити частково.

ОСОБА_4 обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час, за адресою АДРЕСА_1 , на строк два місяці з 26 липня 2019 року до 24 вересня 2019 року у період доби з 22 год. 00 хв. ночі до 8 год. 00 хв. ранку.

На ОСОБА_4 покласти обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора і суду за першою вимогою; не залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 з 26 липня 2019 року до 24 вересня 2019 року в нічний час - з 22 год. 00 хв. ночі до 8 год. 00 хв. ранку; повідомляти слідчого або прокурора про зміну місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування з свідком ОСОБА_7 ; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, на строк до 24 вересня 2019 року.

Копію ухвали передати до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного для виконання. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік підозрюваного і повідомити про це слідчому у кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Строк дії ухвали закінчується 24 вересня 2019 року.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1