Справа № 296/4932/19
УХВАЛА
Іменем України

23 травня 2019 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень, Житомирської області, українця, громадянина України, зареєстрованому та проживаючому АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням, в якому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на 60 діб, із покладенням наступних обов`язків:

1) прибувати до слідчого, прокурора за першим викликом та до суду за кожною вимогою;

2) цілодобово не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду та службової особи органу внутрішніх справ, якому буде передано ухвалу про обрання запобіжного заходу для виконання.

При цьому посилається на те, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Житомирській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000204 від 12.02.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12 лютого 2019 року, близько 14 год. 20 хв. водій ОСОБА_4 керував технічно справним автомобілем марки «Daewoo Lanos» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухаючись ним по вул. Грушевського, що в м. Коростень поблизу будинку № 106-А в напрямку виїзду з міста, водій ОСОБА_4 в порушення вимог п.2.3.б) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, в порушення п.п. 12.4, 12.9 б) зазначених вище Правил, перевищив максимальну швидкість у населених пунктах 50 км/год, в порушення вимог п.12.3 цих же Правил, при виникненні перешкоди для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, в результаті чого передньою правою частиною (переднім бампером) свого автомобіля «Daewoo Lanos» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_7 , який на велосипеді марки «Україна» переїжджав проїзну частину справа на ліво відносно напрямку руху автомобіля.

Внаслідок указаної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження небезпечні для життя та знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 2.3б); 12.3; 12.4; 12.9 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.

За результатами досудового розслідування 21.05.2019 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_7 , тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з підстав, викладених в ньому. Вказав, що підозрюваним вчинено тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, наслідком якого є смерть особи, з метою запобігання спробам переховуватись від органів слідства та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, доцільно застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний та його захисник заперечували щодо задоволення клопотання, просили обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою особисте зобов`язання. Захисник зазначив, що зазначені в клопотанні ризики є необґрунтованими та недоведеними. При цьому, вказав, що ОСОБА_4 є раніше не судимим, позитивно характеризується, проживає разом з батьками, має постійне місце роботи, не має наміру ухилятися від органів досудового розслідування та суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши доводи прокурора, захисника, пояснення підозрюваного, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст.181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що підтверджується, зокрема: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.02.2019, висновком судової експертизи обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди №3/312, показанням свідка ОСОБА_8 , висновком судово-медичної експертизи № 102 від 12.04.2019 та іншими зібраними матеріалами.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя відповідно до положень п.1 ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.

При оцінці достатності підстав слідчий суддя керується тим, що достатність підстав базується на чітких доказах, що переконують суд у необхідності прийняття того чи іншого рішення.

Під час розгляду клопотання про застосування будь-якого запобіжного заходу саме на слідчого покладено обов`язок довести наявність ризиків, зазначених в клопотанні. При доведені ризику, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування прокурор повинен зазначити, чим підтверджується кваліфікація дій особи саме як переховування, які у неї можуть існувати підстави для переховування, чим підтверджується обізнаність особи щодо проведення процесуальних дій, від участі в яких вона ухиляється.

В рішенні Європейського суду з прав людини В. проти Швейцарії від 26.01.1993 року висловлена позиція, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки в залежності від суворості можливого покарання; її треба визначати з урахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя. При цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою.

В ході доведення ризику, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків прокурором підлягає доведенню, які в особи можуть існувати мотиви для вчинення таких дій, чи має можливість особа вчинити такі дії, зокрема, чи володіє вона відповідними засобами впливу, достатніми для його здійснення по відношенню до конкретної особи, чи вчинювала вона раніше подібні дії.

Перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином повинно доводитись, яким саме чином особа зможе перешкоджати кримінальному провадженню, які в особи можуть існувати мотиви для вчинення таких дій, чи має особа можливість вчинити такі дії, чи вчиняла раніше подібні дії.

Всупереч викладеному вище в клопотанні слідчого відсутнє будь-яке обґрунтування наявності достатніх підстав вважати, що існують вказані в клопотанні ризики. Не підтверджені наведені відповідні мотиви слідчим і в судовому засіданні.

Крім того, слідчий суддя зважує, що під час розгляду клопотання слідчим не доведено неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Запобіжний захід, в тому числі у вигляді домашнього арешту, є засобом для забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного під час проведення досудового розслідування та судового провадження, а тому тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, в якому підозрюється особа, не може бути домінуючим критерієм для обрання запобіжного заходу. Інших доводів, які б підтверджували, що застосування щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, слідчим не наведено.

Аналогічна правова позиція висловлена в рішеннях Європейського суду з прав людини Мамедова проти Росії від 01.06.2006 року, "Каучор проти Польщі" від 03.02.2009 року, відповідно до яких посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що обвинувачений переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини, є недостатнім.

Частина 1 статті 177 КПК України передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України слідчий суддя має право зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, якщо прокурор доведене обставини, передбачені пунктом 1 частини 1 цієї ж статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

З огляду на викладене, оскільки слідчим доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, однак слідчим на підставі доказів, долучених до клопотання, не доведено наявність ризиків та недостатність застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до висновку, що підстави для задоволення клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відсутні.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , з урахуванням положень ст.178 КПК України, слідчий суддя приймає до уваги наявні докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, те, що підозрюваний раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, наявність офіційного постійного місця проживання та місця роботи, слідчий суддя вважає за можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Одночасно слідчий суддя покладає на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п.1, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 205, 309, 376, 532, 534 КПК України, слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строк дії якого рахувати з 23.05.2019.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі процесуальні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду у визначений ними час за кожною вимогою

2) повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження про зміну місця проживання та роботи;

3) здати на зберігання слідчому паспорт для виїзду за кордон.

Визначити строк дії ухвали та обов`язків до 22.07.2019 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, що здійснює досудове розслідування.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків можливе застосування більш жорсткого запобіжного заходу та накладення грошового стягнення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ознайомити підозрюваного під підпис з ухвалою слідчого судді.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 28.05.2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1