Житомирський апеляційний суд
Справа №281/930/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Лугинського районного суду Житомирської області від 25 жовтня 2019 року,
за участю: прокурора ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и в:
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Лугинського районного суду Житомирської області від 25 жовтня 2019 року в частині накладення арешту на автомобіль марки ЗИЛ-131 державний номер НОМЕР_1 та постановити в цій частині нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна року в частині накладення арешту на автомобіль марки ЗИЛ-131 державний номер НОМЕР_1 і зобов`язати слідчого СВ Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області у кримінальному провадженні №№0000161 від 23.10.2019 року, повернути вказане майно. Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення по справі, невідповідність висновків суду обставинам справи. Звертає увагу на те, що арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння (ч.1 ст.167 КПК України).

Підставою для накладення арешту на майно є забезпечення збереження майна, на які слідчий просив накласти арешт, а також недопущення його втрати чи знищення, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню. Однак, суд першої інстанції не зазначив та не мотивував для чого та на яких підставах він наклав арешт на майно, що вказує на упередженість суду.

Крім того, а ні в клопотанні слідчого, а ні в ухвалі слідчого судді не вказано, які конкретно відомості, сліди містить вищезазначений автомобіль, а також яким чином могло вказане майно бути використано, як знаряддя вчинення злочину. Відтак, не наведено доказів того, що дане майно має ознаки речових доказів.

Згідно оскарженої ухвали слідчого судді Лугинського районного суду Житомирської області від 25 жовтня 2019 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_8 про арешт майна.

Накладено арешт на вантажний транспортний засіб марки «ЗИЛ» моделі «131» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_6 , шляхом заборони розпоряджатися та відчужувати вказаний транспортний засіб.

Накладено арешт на деревину породи «Береза» загальним об`ємом 7 м?, яка знаходиться в кузові транспортного засобу марки «ЗИЛ» моделі «131» реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом заборони розпоряджатися, відчужувати та користуватися вказаним майном.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.
Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно частини 4 статті 170 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.
На переконання апеляційного суду, слідчий суддя, вирішуючи клопотання про арешт майна вказаних вимог процесуального закону дотримався.
Як зазначено в клопотанні про накладення арешту на майно, досудовим розслідуванням встановлено, що 22.10.2019 року близько 18 год. 59 хв. до Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області по лінії 102 надійшло повідомлення від інженера з охорони лісу ДП «Луганське спеціалізоване лісове господарство» ОСОБА_9 про те, що на території Красноставського лісництва ДП «Лугинське спеціалізоване лісове господарство» в кварталі 4 видділ 13-14, виявлено незаконну порубку дерев породи «Береза» та порода «Вільха», а також частину лісопродукції.

23.10.2019 року слідчим відділом Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області, було порушено кримінальне провадження відомості про, яке внесено до ЄРДР за № 0000161 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

23.10.2019 року на місці події було проведено огляд в ході якого було зафіксовано незаконну порубку деревини породи «Береза» та виявлено 220 пнів дерев породи «Береза», 29 пнів дерев породи «Вільха» та 1 пень дерева породи «Осика», а також виявлено заготовлену лісопродукцію породи «береза» загальним об`ємом 20 м?. Крім того, безпосередньо на місці події було виявлено вантажний транспортний засіб марки «ЗИЛ-131», д.н.з. НОМЕР_1 в кузові якого на момент огляду перебувала порізана деревина породи «Берези» загальним об`ємом 7 м?.

В ході огляду, вказаний автомобіль з деревиною було вилучено та поміщено на майданчик для тимчасового вилучення майна Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області, за адресою: смт.Лугини, вул.С.Гуца, 5а, Житомирської області.

Згідно свідоцтва про реєстрацію № НОМЕР_2 вантажний транспортний засіб марки «ЗИЛ-131», державний номерний знак НОМЕР_3 , на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительці Київської області, смт.Гостомель, проп. 4-й, 2, 4.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, постановляючи ухвалу про арешт майна, зокрема, вантажного транспортного засобу марки «ЗИЛ» моделі «131» реєстраційний номер НОМЕР_1 , належно дослідив у повному об`ємі необхідні матеріали провадження, викладені висновки слідчого судді в оскарженій ухвалі є правильними та обґрунтованими.
Слідчим суддею встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «ЗИЛ» моделі 131 реєстраційний номер НОМЕР_1 власником вказаного транспортного засобу є ОСОБА_10 .

Як вбачається з копії протоколу огляду місця події від 23.10.2019 року та фототаблиць до нього, у день складання протоколу оглядалася територія Красноставського лісництва кв.4, що розташований ліворуч залізничної колії сполученням м. Овруч - смт Білокоровичі. На відстані близько 1 км. від АДРЕСА_1 виявлено свіжозрізані пні деревини породи «Береза» та 12 дерев породи «Береза» довжиною 4-6 м. кожна. Вказана деревина вилучена та передана на зберігання до спец лісгоспу. Крім того, на місці огляду виявлено автомобіль ЗИЛ, державний номерний знак НОМЕР_3 із зеленою кабіною та навантажувачем. Вказаний автомобіль із завантаженою деревиною вилучений до Лугинського ВП.

Постановою від 23.10.2019 року старшого слідчого СВ Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 транспортний засіб марки «ЗИЛ-131» д.н.з НОМЕР_1 , та деревину породи «Береза» загальним об`ємом 7 м?, яка знаходиться в кузові указаного транспортного засобу, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000161 та передано для тимчасового зберігання на майданчик для тимчасово вилученого майна Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя навів в ухвалі переконливі мотиви, з яких він дійшов висновку про задоволення клопотання старшого слідчого СВ Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_8 та відповідно про накладення арешту на вантажний транспортний засіб марки «ЗИЛ» моделі «131» реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Крім того, апеляційний суд також бере до уваги, що вилучений вантажний транспортний засіб марки «ЗИЛ» моделі «131» реєстраційний номер НОМЕР_1 , є речовим доказом із ознаками знаряддя вчинення кримінального правопорушення, тобто засобом за допомогою якого здійснювалося перевезення деревини, щодо якої має місце підозра її незаконної порубки. Апеляційний суд також враховує дані надані прокурором, що вказаний автомобіль, належний ОСОБА_6 , також раніше вилучався та визнавався речовим доказом в іншому кримінальному провадженні №0000128 за ч.1 ст.246 КК України та на нього ухвалою Житомирського апеляційного суду від 18.09.2019 накладено арешт. Проте, через незначний час, даним кримінальним провадженням знову встановлено використання цього автомобіля в можливій незаконній порубці лісу, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, а тому є необґрунтованими.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала постановлена у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, зокрема, на вантажний транспортний засіб марки «ЗИЛ» моделі «131» реєстраційний номер НОМЕР_1 , а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Лугинського районного суду Житомирської області від 25 жовтня 2019 року в частині накладення арешту на вантажний транспортний засіб марки «ЗИЛ» моделі «131» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_6 , шляхом заборони розпоряджатися та відчужувати вказаний транспортний засіб, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді :