справа № 462/5686/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2019 року Залізничний районний суд міста Львова

у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

та захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львова, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судженого,-

за ч. 1 ст. 259 КК України, суд,

В С Т А Н О В И В:

обвинувачений ОСОБА_4 18 серпня 2019 року о 20.20 год. перебуваючи на вул. Петлюри, 2а, з метою завідомо неправдивого повідомлення про підготовку вибуху, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що поширена ним інформація є неправдивою, здійснив дзвінок з мобільного телефону «iPhone 4» ІМЕІ НОМЕР_1 з сім-карткою мобільного оператора «Лайфселл» з абонентським номером НОМЕР_2 на лінію «102» та повідомив завідомо неправдиву інформацію про загрозу вибуху житлового будинку АДРЕСА_2 , що призвело до безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб для перевірки вказаного повідомлення.

30 серпня 2019 року між прокурором Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, за умовами якої сторони погоджуються на призначення покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 259 КК України у виді позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримавши угоду про визнання винуватості, повністю визнав свою винність у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України та пояснив, що він повністю розуміє свої права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження даної угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, а також наслідки затвердження угоди.

На підставі повного визнання своєї винності обвинуваченим та доказів вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, які ніким не оспорюються, суд вважає повністю доведеними факт скоєння злочину та винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочинних дій.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 259 КК України, оскільки він вчинив завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просила угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 затвердити.

Виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що угода про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 відповідає вимогам ст.ст. 471, 473 КПК України, міра покарання, узгоджена обвинуваченим та прокурором відповідає ч. 1 ст. 259 КК України, обвинувачений цілком розуміє права визначені ст. 474 КПК України, укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, підстави для відмови у затвердженні угоди відсутні, а тому суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 , із призначенням обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, визначеного в угоді про визнання винуватості, а саме у виді позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та саме таке покарання відповідатиме гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 394, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості від 30 серпня 2019 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України та обрати покарання у виді 2 /двох/ років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбуття призначеного покарання із визначенням 1 /одного/ року іспитового строку.

Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язок періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Суддя /підпис/ ОСОБА_1

Копія вірна.

Суддя: ОСОБА_1