пр. № 1-кп/759/1169/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 рокуСвятошинський районний суд міста Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві підготовче судове засідання по кримінальному провадженню № 0003811 від 29 травня 2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженки м. Києва, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 358 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

З Київської місцевої прокуратури № 8 надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , обвинуваченої за ч. 1 ст. 358 КК України.

Прокурор у судовому засіданні вважав можливим призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.

Підозрювана залишила вирішення питання щодо призначення судового розгляду на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, суд прийшов до наступного.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. В свою чергу, він повинен відповідати вимогам, встановленим ст. 291 КПК України, яка передбачає вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим та прокурором.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 42 КПК України, особа стає обвинуваченим (підсудним) тоді, коли обвинувальний акт щодо якої, переданий до суду саме в порядку, передбаченому статтею 291 КПК України.

Натомість відповідно до ч. 2 ст. 314 КПК України вказаний перелік відомостей повинен бути перевірений судом при підготовчому судовому засіданні з точки зору можливості призначення судового розгляду. Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Так, відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Разом з тим, зі змісту даного обвинувального акту вбачається, що формулювання обвинувачення за ч. 1 ст. 358 КК України, є неповним, оскільки вказаний злочин передбачає підроблення не будь-якого документа, а офіційного, та склад такого злочину передбачає обов`язковий елемент суб`єктивної сторони, а саме мету використання офіційного документа підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа. Крім того, обвинувачення в тій частині, що висунуте в обвинувальному акті є нечітким, оскільки не конкретизовано, видається чи посвідчується вказаний документ установою, та на що саме має право така установа, на видачу або ж посвідчення документу.

У зв`язку з чим, також необхідно викласти фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, відповідно до пред`явленого обвинувачення.

Неконкретність обвинувачення перешкоджає реалізації підозрюваним передбаченого ст. 42 КПК України права знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують. При цьому зі ст. 42 КПК України, вбачається, що права, які має обвинувачений, значно більші за обсягом, ніж права, які має підозрюваний.

З п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 року № 8, вбачається, що суди повинні вимагати від органу досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчинені кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення. Обвинувачення, яке викладено не конкретно, позбавляє сторону належного захисту від такого обвинувачення.

За таких обставин обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення виявлених порушень.

При цьому органу досудового розслідування необхідно мати на увазі, що санкція за злочин, передбачений ч. 1 ст. 358 КК України з 02.11.2016 року посилює кримінальну відповідальність, а тому з`ясування на стадії досудового розслідування часу вчинення злочину має важливе значення як при призначенні покарання у разі визнання особи винною, так і при вирішенні питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності відповідно до ст. 49 КК України.

На підставі п. 3(а) ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, керуючись ст. ст. 2, 3, 42, 291, 293, 314, 372, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003811 від 29 травня 2019 року, затверджений прокурором 25 липня 2019 року, повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 8, оскільки він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Зобов`язати прокурора, який затвердив обвинувальний акт, усунути виявлені в обвинувальному акті та вказані в мотивувальній частині ухвали, недоліки в розумний строк.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Святошинський районний суд міста Києва.

Суддя ОСОБА_1