Справа № 453/187/16-к
Провадження № 1-кп/456/15/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий під час розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань №00000740 від 02.09.2015 відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.125 КК України, клопотання адвоката ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125, ч.1 ст.125 КК України, на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження,
в с т а н о в и в:
Згідно обвинувального акту, 01 вересня 2015 року приблизно о 19.00 в с. Нижня Рожанка Сколівського району Львівської області, ОСОБА_4 , знаходячись на кам`яному руслі річки, під час конфлікту, який виник на грунті довготривалих неприязних відносин із ОСОБА_6 , умисно схопив останню за волосся та став наносити удари руками в область голови та тіла. Згодом, вирвавши у ОСОБА_7 , яка прийшла до місця конфлікту, сільськогосподарський інструмент - мотику, дерев`яною ручкою мотики умисно наніс ще два удари ОСОБА_6 в область правого плеча, після чого припинив наносити удари. В результаті завданих ОСОБА_4 умисних ударів ОСОБА_6 спричинено, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №147 від 10.09.2015, струс головного мозку, перелом кісток носа, синці і садна на голові та тілі, які є легкими тілесними ушкодженнями, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Крім цього, згідно обвинувального акту, 01 вересня 2015 року приблизно о 19:15 годин під час конфлікту ОСОБА_4 з однієї сторони та ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , з іншої сторони, до них прибігла ОСОБА_7 , тримаючи в руках сільськогосподарський інструмент - мотику, після чого ОСОБА_4 намагаючись забрати мотику, умисно наніс ОСОБА_7 кілька ударів кулаком руки в область голови зліва та став умисно наносити удари ногами по ногах ОСОБА_7 . В результаті завданих ОСОБА_4 умисних ударів ОСОБА_7 спричинено, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №148 від 10.09.2015, синці та садна на голові та тілі, які є легким тілесним ушкодженням.
Таким чином ОСОБА_4 згідно обвинувального акту обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125 та ч.1 ст. 125 КК України.
02.05.2019 захисником обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_5 подано клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження №00000740 від 02.09.2015 р. відносно ОСОБА_4 в частині обвинувачення за ч.2 ст.125, ч.1 ст.125 КК України. Клопотання адвокат мотивує тим, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 125 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив 01.09.2015; вказані злочини відповідно до ст. 12 КК України є злочинами невеликої тяжкості. Таким чином, закінчились строки давності, передбачені ст. 49 КК України, для притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності: за кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України 02.09.2017, за кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України - 02.09.2018.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 підтримав заявлене клопотання, просить його задоволити.
Обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому судом наслідків звільнення від кримінальної відповідальності, просить звільнити його від кримінальної відповідальності в частині обвинувачення за ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 125 КК України та закрити кримінальне провадження №00000740 від 02.09.2015 р., про що подав письмову заяву.
Прокурор в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення клопотання адвоката ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 .
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представник потерпілих адвокат ОСОБА_8 не заперечили щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно останнього за ч.2 ст.125 КК України та ч.1 ст.125 КК України.
Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125, ч.1 ст.125 КК України, на підставі ст.49 КК України, та закриття кримінального провадження, слід задоволити, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, три роки, у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» передбачено звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст.49 КК України.)
В цьому випадку особу можна звільнити від кримінальної відповідальності лише за наявності визначених у КК умов і підстав.
Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті.
Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).
Відповідно до ст. 12 КК України, злочини, передбачені ч.1 ст.125 та ч.2 ст.125 КК України відносяться до злочинів невеликої тяжкості.
Згідно висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у справі №760/18016/15-к від 09.04.2019, виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КПК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Якщо ж обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. В цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК може звільнити від нього засудженого.
Згідно з приписами п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Виходячи з системного аналізу зазначених вище норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язком суду.
Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
З матеріалів кримінального провадження, зокрема обвинувального акту вбачається, що події між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілими ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , в с. Нижня Рожанка Сколівського району Львівської області мали місце 01.09.2015.
Таким чином з моменту вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 125 КК України строки давності притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинені ним кримінальні правопорушення спливли, зокрема за ч.1 ст. 125 КК України 02.09.2017, а за ч.2 ст. 125 КК України 02.09.2018.
Оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, закон надає право обвинуваченому ОСОБА_4 заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд продовжується у загальному порядку. Однак обвинувачений ОСОБА_4 не заперечує проти закриття провадження з відповідних підстав, його захисником подане відповідне клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, яке повністю підтримано обвинуваченим в судовому засіданні, та останнім подано письмову заяву від 02.05.2019.
З`ясувавши позицію обвинуваченого ОСОБА_4 та впевнившись у його добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження підлягає до задоволення.
Вирішуючи питання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 та закриття кримінального провадження за ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 125 КК України, суд враховує, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не судимий, кримінальне правопорушення вчинив вперше, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення належить до категорії злочинів невеликої тяжкості, сам обвинувачений не заперечує проти закриття кримінального провадження з цих підстав.
Що стосується заявленого цивільного позову потерпілою ОСОБА_6 та прокурором, в частині стягнення коштів на лікування ОСОБА_6 , суд звертає увагу на наступне.
На досудовому розслідуванні вказаного кримінального провадження, 01.02.2016 потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 на її користь майнову шкоду в розмірі 829, 22 грн. та моральну шкоду в розмірі 50 000, 00 грн. Свої вимоги ОСОБА_6 мотивує тим, що внаслідок заподіяння ОСОБА_4 їй тілесних ушкоджень, у Сколівській ЦРЛ їй було надано медичну допомогу. На лікування та обстеження вона витратила власні кошти, сума яких становить 829, 22 грн., щодо стягнення моральної шкоди, зазначила, що у зв`язку з ушкодження здоров`я внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , вона зазнала сильного психологічного стресу через невпевненість у завтрашньому дні, пошуку коштів на відновлення здоров`я, вимушеному перебуванні у лікарні. Наведені обставини змусили її заявити цивільний позов.
10.03.2016 заступником керівника Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_10 в інтересах держави в особі Сколівської районної ради до ОСОБА_4 , третя особа Комунальний заклад Сколівської районної ради «Сколівська центральна районна лікарня» подано цивільний позов про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування, в тому числі потерпілої від кримінального правопорушення ОСОБА_6 в розмірі 4640,55 грн.
Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні встановлений ст.129 КПК України. Частиною 1 ст.129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. Таким чином, цивільний позов суд розглядає по суті у випадках, передбачених ч.1 ст.129 КПК України.
Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
Таким чином, у зв`язку з прийняттям судом рішення про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, суд позбавлений можливості вирішити цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та цивільний позов заступника керівника Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_10 в інтересах держави в особі Сколівської районної ради про відшкодування майнової шкоди в частині витрат на лікування ОСОБА_6 , оскільки цивільний позов вирішується судом згідно зі ст. 129 КПК України у випадку постановлення вироку чи ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, а тому вказані цивільні позови необхідно залишити без розгляду, та роз`яснити потерпілій ОСОБА_6 та прокурору, що наведене не позбавляє цивільних позивачів можливості вирішити їх у порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст.49 КК України, п. 1 ч. 2 ст.284, ст. ст. 286, 314, 370, 372, 395 КПК України, суд,
у х в а л и в:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125, ч.1 ст.125 КК України, на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження задоволити.
Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст. 125 КК України на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань №00000740 від 02.09.2015 відносно ОСОБА_4 в частині обвинувачення за ч.2 ст.125, ч.1 ст.125 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням залишити без розгляду.
Цивільний позов заступника керівника Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_10 в інтересах держави в особі Сколівської районної ради до ОСОБА_4 , третя особа Комунальний заклад Сколівської районної ради «Сколівська центральна районна лікарня» в частині відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення ОСОБА_6 в розмірі 4640,55 грн. залишити без розгляду.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1