"11" червня 2019 р. Справа № 363/4752/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2019 року м. Вишгород
Слідчий суддя Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001167 від 28.08.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Абрикосівка, Кіровського району, АР Крим, громадянина України, одруженого, працюючого кочегаром ТОВ «Компанія з водо забезпечення «Укрбурвод», з середньо технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,-

ВСТАНОВИВ:
Вказане клопотання надійшло до Вишгородського районного суду Київської області 10 червня 2019 року.

Досудовим розслідуванням встановлено, що слідчим відділом Вишгородського ВП ГУНП Київській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001167 від 28.08.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 24.08.2012 близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 (який засуджений 18.13.2013 року Вишгородського районного суду Київської області за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України), проходив повз автосалону «Карат Авто», який розташований за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул. Шолуденка 14-А. В цей час у ОСОБА_6 (який засуджений 18.13.2013 Вишгородського районного суду Київської області за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України), виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів. Про свій злочинний намір він повідомив ОСОБА_5 та запропонував йому здійснити крадіжку чужого майна, на що останній погодився. Після чого, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (який засуджений 18.13.2013 Вишгородського районного суду Київської області за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України), за попередньою змовою, з корисливих мотивів, шляхом розбиття скла, проникли до автосалону «Карат Авто», який розташований за адресою: Київська область, м. Вишгород. вул. Шолуденко, 14-А. звідки умисно, таємно здійснили крадіжку майна, а саме: кабелю, вартістю 1000 гривень, електрозварку, вартістю 16000 гривень та металеву драбину, вартістю 200 гривень.

Продовжуючи свій злочинний намір, охоплений єдиним умислом, 25.08.2012 близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_5 , за попередньою змовою із ОСОБА_6 , (який засуджений 18.13.2013 Вишгородського районного суду Київської області за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України), з метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом розбиття скла, проникли до автосалону «Карат Авто», який розташований за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул. Шолуденка, будинок 14-А, звідки умисно, таємно здійснили крадіжку майна, а саме: двох моніторів від комп`ютерів, вартістю 1200 гривень кожний, трьох системних блоків, вартістю 2000 гривень кожний, радіотелефону, вартістю 500 гривень, факсу, вартістю 1300 гривень, двох клавіатур, вартістю 150 гривень кожна, двох комп`ютерних мишок, вартістю 168 гривень кожна та двох комплектів колонок, вартістю 500 гривень кожний.

З викраденим майном ОСОБА_5 , разом ОСОБА_7 (який засуджений 18.13.2013 Вишгородського районного суду Київської області за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України), залишили місце вчинення кримінального правопорушення та в подальшому розпорядилися ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_6 (який засуджений 18.13.2013 Вишгородського районного суду Київської області за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України),своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням в інше приміщення, завдали потерпілому матеріального збитку на загальну суму 29836 гривень.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 18.12.2013 матеріали кримінальної справ, щодо ОСОБА_5 виділено в окреме провадження і оголошено останнього в розшук, провадження в справі зупинено.

14.03.2015 Вишгородським районним судом Київської області повернуто прокурору Вишгородського району Київської області кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбачено ч. 3 ст. 185 КК України для проведення додаткового розслідування.

У зв`язку з неможливістю встановлення місця знаходження ОСОБА_5 , 06.04.2016 останньому заочно повідомлено про підозру у вчиненні таємного викраденні чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою груповою осіб, поєднаного з проникненням в приміщення, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та оголошено його в розшук

06.04.2016 зупинено досудове розслідування у даному кримінальному провадження.

03.06.2019 працівниками поліції Святошинського УП ГУНП в м. Києві встановлено місце знаходження ОСОБА_5

04.06.2019 відновлено досудове розслідування в даному кримінальному провадженні.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, що підтверджується протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколам допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протоколом огляду місця події від 25.08.2012, протоколом відтворення обстановки і обставин події за участю підозрюваного ОСОБА_5 .

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що: підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування, а в подальшому суду. Так, підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин за який законом передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років. Крім цього, ОСОБА_5 перебував у розшуку протягом 6 років; незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_8 , та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , показання, яких мають істотне значення в даному кримінальному провадженні з метою викрадення або зміни показань останніх; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 раніше вчиняв кримінальні правопорушення проти власності за які неодноразово був засуджений, а тому може продовжити злочинну діяльність, щодо вчинення аналогічних кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, слідчий при зверненні з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховує, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашній арешт, не зможе запобігти ризикам передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та у зв`язку з неможливістю запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, звернувся до суду із вказаним клопотанням.

У судовому засіданні слідчий та прокурор заявлене клопотання підтримали та просили обрати запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою мотивуючи свою позицію тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , вчинив тяжкий злочин, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків. Зазначені ризики, відповідно частини 1 статті 177 КПК України є підставою для обрання саме такого, запропонованого ним, виду запобіжного заходу.
Підозрюваний заперечував щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як вінмає постійне місце проживання та роботу. Просив суд обрати більш м`який запобіжний захід.
Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, слідчим суддею зазначається наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Позиція слідчого та прокурора ґрунтується на пунктах 1, 3 та 5 зазначеної норми КПК України.
Згідно статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд при вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
Як вбачається із наданої довідки ТОВ «Компанія з водо забезпечення «Укрбурвод» ОСОБА_5 працює кочегаром на даному Товаристві та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Отже, враховуючи викладене, оцінюючи сукупність обставин, а саме: постійного місця роботи та проживання, наявність міцних соціальних зв`язків, а також не доведення стороною обвинувачення ризиків незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні слідчий суддя вважає за можливе застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу національної проліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Враховуючи вказані обставини слідчий суддя вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків під час досудового розслідування кримінального провадження та клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід залишити без задоволення та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 183-184, 193-194, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, з забороною відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 у період часу з 18 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:
- прибувати до слідчого СВ Вишгородського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області, прокурора Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, а також до Вишгородського районного суду Київської області за першою вимогою;
- заборонити залишати місце проживання - АДРЕСА_2 , у період часу з 18 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв.
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Виконання ухвали доручити Святошинському УП ГУНП в м. Києві.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтись в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Ухвала підлягає негайному виконанню органом національної поліції..
Строк дії ухвали - до 11.08.2019 року включно.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали проголошено 13.06.2019 року 17-00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1