У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0001729

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 серпня 2019 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Федорівка, Каховського району, Херсонської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- обвинуваченого за ч. 2 ст. 185КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 серпня 2019 року клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено.

Продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27 жовтня 2019 року, включно.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати, та обрати щодо ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник ОСОБА_5 вважає, що ризики, зазначені прокурором у клопотанні, є надуманими і необґрунтованими. Посилається на те, що суд першої інстанції не перевірив наявність ризиків, не врахував міцність його зв`язків, а саме, що він має на утриманні неповнолітніх дітей, постійно проживав з дружиною та дітьми.

Вказує, що клопотання прокурора він та обвинувачений отримали під час підготовчого засідання менш ніж за три години до його розгляду, що фактично позбавило ОСОБА_6 права на захист.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001729 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , мотивуючи тим, що існують достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення та інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Суд першої інстанції, дійшовши до висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що ОСОБА_6 обвинувачуються у вчинені середньої тяжкості злочину, раніше судимий, перебуваючи на волі може незаконно впливати на свідків та потерпілого.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_6 , тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину,враховуючи, що ОСОБА_6 не має міцних соціальних сталих зв`язків, в подальшому може переховуватись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином , а також з врахуванням того, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінилися, а ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшились та не перестали існувати, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції під час підготовчого засідання у кримінальному провадженні №0001729 у відношенні ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України, ухвалою продовжено останньому строк тримання під вартою.

Враховуючи Рішення Конституційного суду України від 13 червня 2019 року, яким визнано неконституційним закріплене статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

На даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено. Тому, при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, суд керується загальними засадами кримінального провадження.

Для забезпечення перевірки законності та обґрунтованості тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, суд вважає за необхідне провести апеляційний розгляд даного провадження у порядку, передбаченому для оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час досудового розслідування.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухваленням судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який спливав 01 вересня 2019 року.

Є безпідставним доводи апелянта відносно необґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Про наявність зазначених ризиків свідчать матеріали кримінального провадження, з яких вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, раніше судимий, після вчинення злочину з місця постійного проживання зник, 20.06.2019 його було оголошено в розшук.

Доводи апелянта, що на утриманні ОСОБА_6 знаходяться двоє неповнолітніх дітей, є постійне місце проживання з дружиною та дітьми не є достатніми підставами для зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді його тримання під вартою, з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні крадіжок саме у дружини, наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого злочину.

Тому суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, та не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, про що просить апелянт.

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 серпня 2019 року, якою продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27 жовтня 2019 року включно, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3