ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/294/19 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

представника

потерпілої ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 12 серпня 2019 року,-

Даним вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с.Яблунів Гусятинського району Тернопільської області, громадянка України, з середньою освітою, неодружена, на утриманні одна неповнолітня дитина, непрацююча, зареєстрована в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , судима: 11 вересня 2018 року Новоселецьким районним судом Чернівецької області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., згідно ухвали Новоселецького районного суду Чернівецької області покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. замінено покаранням у виді 50 годин громадських робіт, яке не відбуте,

засуджена за:

- ч.2 ст.185 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі;

- ч.3 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі;

- ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України на 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Новоселецького районного суду Чернівецької області за ч. 1 ст. 185 КК України, яким ОСОБА_7 засуджена до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. та згідно ухвали Новоселецького районного суду Чернівецької області, яке замінено покаранням у виді 50 годин громадських робіт, більш суворим покаранням за даним вироком, остаточно визначено засудженій ОСОБА_7 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 (два) роки та покладено на неї обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування майнової шкоди залишено без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди задоволенно та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 10 000 грн. (десять тисяч гривень) моральної шкоди.

Вирішено питання щодо речових доказів та стягнуто з обвинуваченої судові витрати.

Згідно з вироком суду, 19 липня 2018 року, близько 12.00 год., обвинувачена ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , переконавшись що за нею ніхто не спостерігає, та її дії не будуть помічені сторонніми особами, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, із поверхні стола, який розташований в приміщенні кухні, таємно викрала золотий ланцюжок довжиною 57 см, вид плетення потрійний, виготовлений із золота 583 проби, вагою 6,26 грама вартістю 3700, 85 грн. З викраденим майном обвинувачена ОСОБА_7 , з місця злочину втекла чим завдала потерпілій ОСОБА_11 , матеріальну шкоду на суму 3700, 85 грн.

Також, цього ж дня, близько 15.00 год. обвинувачена ОСОБА_7 , перебуваючи за вищевказаною адресою у спальній кімнаті, де в цей же час, переслідуючи корисливу мету наживи, переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає та її дії не будуть помічені сторонніми особами, шляхом відкриття дверки верхньої частини шафи, із внутрішньої кишені сумки коричневого кольору із надписом «G. Versage», яка знаходилась у шафі, таємно викрала золоту каблучку 750 проби, вагою 7,14 грам, вартістю 5430,25 грн. Із викраденим майном обвинувачена ОСОБА_7 покинула місце злочину чим спричинила потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.

Окрім цього, 19 липня 2018 року близько 19.00 год. обвинувачена ОСОБА_7 , яка перебувала у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , де вона винаймала кімнату, переслідуючи корисливу мету легкої наживи, у зв`язку з скрутним матеріальним становищем, відчуваючи безкарність за вчинення попередніх протиправних діянь, умисно, переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає та її дії не будуть помічені сторонніми особами, намагалась викрасти таємно шляхом вільного доступу із жіночої сумки - клатч кольору «золотистий беж» із надписом «G.Versage», золоту брошку із шпилькою у вигляді квітки із пелюстками у кількості 8 одиниць, які по центру з`єднані каменем круглої форми темного кольору вагою 7,13 грам, виготовлену із золота 583 проби вартістю 4215,18 грн., а також циферблат годинника торгової марки «Чайка» вартістю 120,85 грн., які належать потерпілій ОСОБА_11 , які для полегшення подальшої можливості непомітно винести із вказаного помешкання обвинувачена ОСОБА_7 заховала за вазон, що знаходиться на балконі квартири. Однак, обвинуваченій ОСОБА_7 вчинити всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця не вдалося з причин, які не залежали від її волі, оскільки з викраденим майном була затримана потерпілою.

Також, 20 липня 2018 року близько 17.00 год. обвинувачена ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає та її дії не будуть помічені сторонніми особами, намагалась викрасти таємно шляхом вільного доступу із шафи, яка знаходиться в спальній кімнаті, а саме з верхньої полиці жіночу сумку-клатч кольору «золотистий беж» із надписом «G.Versage» вартість якої становить 476 грн., з якою направилась до виходу із під`їзду. Проте, обвинувачена ОСОБА_7 , вчинила всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не закінчила з причин, які не залежали від її волі, оскільки при виході із під`їзду № 1 по АДРЕСА_4 , з викраденим майном була затримана потерпілою ОСОБА_11 .

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 просить вирок Тернопільського міськрайонного суду від 12 серпня 2019 року скасувати в частині призначеного ОСОБА_7 покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України - 5 років позбавлення волі, за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України - 5 років 6 місяців позбавлення волі та остаточно визначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без застосування вимог ст.75 КК України.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання в достатній мірі не врахував, що обвинувачена ОСОБА_7 є раніше судимою, на шлях виправлення не стала, продовжувала вчиняти злочини, умисно затягувала судовий розгляд, не з`являлась із поважних причин у судові засідання. Заподіяну шкоду відшкодувала потерпілій після зміни їй міри запобіжного заходу на тримання під вартою.

Посилається на те, що судом залишено поза увагою той факт, що потерпіла просила призначити обвинуваченій максимальну міру покарання за скоєне, тому вважає, що призначене покарання є явно несправедливим через м`якість в зв`язку з чим відсутні підстави для застосування щодо обвинуваченої вимог ст.75 КК України та звільнення її від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 , потерпілу ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити, в судових дебатах та останньому слові обвинувачену ОСОБА_7 , в судових дебатах захисника ОСОБА_8 , які заперечили апеляційну скаргу, вказують, що обвинувачена визнала вину, щиро розкаялась, відшкодувала завдану шкоду, просять вирок залишити без змін, в судових дебатах прокурора, який заперечив апеляційну скаргу представника потерпілої, вважає вирок суду законним та обґрунтованим, просить його залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке її засуджено та кваліфікація дій відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю зібраних доказів, є обґрунтованими, в апеляції не оспорюються, тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, воно є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Обираючи ОСОБА_7 вид та міру покарання, суд першої інстанції вірно, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65-67 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Щодо твердження апелянта про м`якість призначеного обвинуваченому покарання у зв`язку із застосуванням ст. 75 КК України, колегія вважає непереконливим з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого від відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, дані про особу винної та обставини, що пом`якшують покарання.

Зокрема, суд правильно врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які віднесені законом до злочинів середньої тяжкості, особу ОСОБА_7 , яка раніше судима, проте вину визнала повністю, щиро розкаялася у скоєному, активно сприяла у розкритті кримінальних правопорушень, повністю відшкодувала шкоду, завдану злочином, має постійне місце проживання, на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , врахував думку потерпілої, яка просила покарати суворо та за відсутності обставин, що обтяжують покарання, обрав ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, вмотивувавши прийняте рішення про можливість виправлення обвинуваченої від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Таким чином, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд виходив з положень ст.65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченої, її відношення до скоєного злочину та думку потерпілої.

Наведені в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_10 доводи про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченої і за своїм видом є невиправдано м`яким, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних про призначення покарання без застосування ст. 75 КК України.

Окрім цього, посилання апелянта на неврахування судом першої інстанції при призначенні покарання думки потерпілої, яка наполягала на застосуванні щодо обвинуваченої найсуворішої міри покарання, є необгрунтованими, оскільки думка потерпілої може враховуватись при призначенні покарання, однак, не є вирішальною. Саме тому доводи представника потерпілої щодо прийняття судом першої інстанції рішення всупереч волі потерпілої, не є підставою для скасування по суті правильного судового рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення вимог кримінального закону, які були би підставами для зміни чи скасування вироку.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави вважати призначене обвинуваченій покарання несправедливим.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду від 12 серпня 2019 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи