КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду кримінальне провадження №0000575 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Рокитне Рокитнянського району Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше судимого:
- 28.07.2016 року Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст. 185, ч.ч.1 і 2 ст. 309, ч.1 ст. 263, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28.07.2016 року та призначено обвинуваченому ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Згідно вироку суду, в листопаді 2016 року (точної дати та часу не встановлено) обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи в лісосмузі, яка розташована неподалік його місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , повторно, незаконно, для власного вживання зірвав рослини коноплі, достовірно знаючи про те, що дані рослини являються особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, тим самим незаконно придбав для власного вживання без мети збуту особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який в подальшому переніс до господарського приміщення розташованого за місцем свого проживання, де висушив, подрібнив (виготовивши таким чином наркотичний засіб канабіс), помістив до керамічних посудин, двох паперових згортків та пачки з-під цигарок та незаконно зберігав для власного вживання, без мети збуту.
19 квітня 2017 року під час проведення обшуку домоволодіння обвинуваченого по АДРЕСА_3 , на території СМ «Глеваха-4» в смт. Глеваха працівниками Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області було виявлено суху подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору яка згідно висновку експертизи №11-2/3017 від 15.05.2017 року є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом. Загальна маса канабісу, в перерахунку на суху речовину становила 66,36 г.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, посилається на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що при призначенні обвинуваченому покарання, суд не повною мірою врахував всі обставин, які пом`якшують покарання, а саме те, що ОСОБА_6 працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, свою вину визнав повністю, критично оцінив свої дії та щиро розкаявся, що на думку захисника, у своїй сукупності істотно знижують ступінь вчиненого ОСОБА_6 злочину та дають підстави для виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги; думку прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги, посилаючись на законність і обгрунтованість вироку суду, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження №0000575 та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у повторному незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, вчиненомуза обставин викладених у вироку, ґрунтується на сукупності доказів, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку, а також кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 309 КК України в апеляційній скарзі не оскаржуютьсяі в апеляційному порядку не перевіряються.

Відповідно до вимог ст.cт. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Вирішуючи питання, яка саме міра покарання повинна бути призначена обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України та врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке за класифікацією злочинів є злочином середньої тяжкості, обставини за яких воно було вчинено, дані про особу ОСОБА_6 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності і даний злочин вчинив у період іспитового строку за попереднім вироком, негативно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебував, має на утриманні малолітню дитину, а також наявність такої пом`якшуючої обставини, як щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання, дійшов обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Оскільки ОСОБА_6 після постановлення вироку Васильківським міськрайонним судом Київської області від 28.07.2016 року, яким він був засуджений за ч.3 ст. 185, ч.1,ч.2 ст. 209, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки, суд, на підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного за новим вироком частково приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28.07.2016 року, та обґрунтовано призначив ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

Переглядаючи вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що ті позитивні характеристики, які за клопотанням захисника були досліджені під час апеляційного розгляду справи, не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України саме у виді позбавлення волі, а тому, навіть з урахуванням цих характеризуючих даних про особу обвинуваченого, наявності такої пом`якшуючої покарання обставини, як щире каяття та відсутності обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів, з огляду на вищевикладене, не вбачає підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання, про що ставиться питання в апеляційній скарзі його захисника.

Також безпідставними колегія суддів вважає і вимоги апеляційної скарги захисника обвинуваченого про наявність підстав для застосування ст. 75, 76 КК України та звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком, оскільки стаття 75 КК України може бути застосована до особи лише у тому разі, коли для цього є достатні умови і підстави, проте, з огляду на вимоги ч. 3 ст. 78 КК України, враховуючи, що ОСОБА_6 вчинив новий злочин у період іспитового строку, суд першої інстанції обгрунтовано призначив йому покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У такому випадку повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим. (абзац четвертий пункту10 у редакції Постанови Пленуму ВСУ про практику призначення судами кримінального покарання №8 від 12.06.2009 року).

За наведеним, колегія суддів вважає вирок суду законним та обґрунтованим, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів і підстав як для пом`якшення призначеного йому покарання за ч. 2 ст. 309 КК України, так і для застосування вимог ст. 75 КК України не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які безумовно тягнуть за собою скасування вироку, у даному кримінальному провадженні не виявлено і таких порушень у поданій апеляційній скарзі не наведено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2018 року у кримінальному провадженні №0000575 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3