н/п 1-кп/490/539/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2019 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва обвинувальні акти у кримінальних провадженнях за № 0002885 та №0000246 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, із повною середньою освітою, одруженого, не працюючого, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.125 КК України

З участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 , потерпілі: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , представник потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_7 ;

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:
05 червня 2016 року, приблизно о 08-00 годині, ОСОБА_3 , знаходячись на подвір`ї біля будинку АДРЕСА_2 , під час раптово виниклої сварки, яка склалась на ґрунті неприязних відносин по причині того, що ОСОБА_5 розмістив під вікном квартири ОСОБА_3 будівельний матеріал та розпочав будівництво, в останнього раптово виник злочинний умисел на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, реалізовуючи який ОСОБА_3 на подвір`ї біля вказаного будинку умисно ногою наніс потерпілому один удар в поперек, спричинивши тілесне ушкодження у вигляді забою поперекового відділу, яке згідно висновку судово-медичної експертизи № 1316 від 10.08.2016 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Після чого, продовжуючи злочинний намір, направлений на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , перебуваючи вже в під`їзді зазначеного будинку, приблизно за декілька хвилин після нанесення першого удару завдав ще один удар ногою в праве плече потерпілому, спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді забою та підшкірної гематоми правого плеча з неповним розривом сухожилля надосного м`яза, яке згідно висновку судово-мединої експертизи № 1316 від 10.08.2016 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Крім того, 17 січня 2017 року приблизно о 19-00 годині ОСОБА_9 , знаходячись на другому поверсі буд. АДРЕСА_2 , під час раптово виниклої сварки, на ґрунті неприязних відносин, маючи умисел на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, умисно наніс останньому не менше 3 ударів руками і ногами в область голови та тулубу, спричинивши останньому згідно висновку судово-медичної експертизи № 84 від 18.01.2017 тілесні ушкодження у вигляді синців лівого ока та саден голови, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Органом досудового слідства ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених : ч.2 ст.125 КК України, спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та ч.1 ст. 125 КК України - спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав.

Так, за епізодом заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , спочатку показав суду, що біля квартири АДРЕСА_3 у нього з ОСОБА_6 виник конфлікт на фоні неприязних відносин. Спочатку у двері його квартири подзвонила ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та дружина ОСОБА_12 . Потерпілий прийшов за 5 хв та почав робити йому зауваження, тоді він вдарив потерпілого кулаком правої руки в область правого плеча, після удару потерпілий залишився стояти на місці. Наніс потерпілому лише один удар.

В подальшому в судових засіданнях зазначив, що повністю визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення за епізодом заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , вказавши, що події відбувались саме так як повідомив потерпілий. та зазначено в обвинувальному акті, у вчиненому він розкаюється.

Стосовно заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 повідомив, що вину не визнає, вказав, що 05.06.2016 року взагалі не бачив потерпілого ОСОБА_5 , та не наносив йому ніяких тілесних ушкоджень.

Крім того, в своїх поясненнях зазначив, що з ОСОБА_5 є сусідами, неприязних відносин з останнім не мав та будь-яких конфліктів не виникало. У зв`язку з тим, що потерпілий розмістив свої будівельні матеріали під вікном ОСОБА_3 , та розпочав будівництво, останній звертався до нього із запитаннями про наявність відповідних дозвільних документів на проведення будівництва. Також, ОСОБА_3 пояснив, що приблизно двічі за два роки до події робив зауваження ОСОБА_5 щодо проведених будівельних робіт, на що останній не реагував.

Із заявленим цивільним позовом потерпілого ОСОБА_5 повністю не згоден.

Зважаючи на позицію обвинуваченого, його вина у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125 КК України та ч.1 ст. 125 КК України підтверджується наступними доказами дослідженими судом:

Щодо епізоду заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 .

Так, потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні показав суду, що у нього з обвинуваченим не склались відносини одразу ж, коли він поселився у будинку АДРЕСА_2 . Вказав, що подія трапилась приблизно о 08-00 годині ранку 05.06.2016 року біля фасадної частини домоволодіння по АДРЕСА_2 , коли ОСОБА_3 почав робити йому зауваження щодо будівельних матеріалів, щоб потерпілий їх прибрав. ОСОБА_5 відповів йому, що ОСОБА_3 не має ніякого відношення до його будівництва, та якщо його щось не влаштовує, то щоб звертався із запитами до відповідного ЖЕКу. На цьому підґрунті у них розпочалась сварка. Вони відійшли до сараю ОСОБА_3 , з якого останній дістав сокиру та почав замахуватись на потерпілого. Потерпілий відвернувся та почав рухатись додому. В момент, коли потерпілий розвернувся спиною до обвинуваченого, ОСОБА_3 підійшов ззаду та наніс удар ногою в область спини, а саме між лопаток. Потім ОСОБА_3 його перегнав, та коли той зайшов до під`їзду і почав підніматись по сходах, між ними продовжувався словесний конфлікт, та ОСОБА_3 вдарив правою ногою в ліве плече потерпілого. Після цього, потерпілий зайшов до своєї квартири. В цей же час до потерпілого приїхав водій таксі, який зателефонував йому. Потерпілий вийшов до нього, розповів про подію, на що таксист сказав, що бачив ці події. Потім він відвіз потерпілого до Центрального районного відділу м. Миколаєва, а потім до лікарні.

Потерпілий повідомив, що лікувався у лікаря сімейної амбулаторії 10 днів, також звертався до лікаря і в травні місяці у зв`язку з подією. Внаслідок спричинених тілесних ушкоджень, вказав, що постійно погано себе почуває, в нього підвищується тиск.

Як слідує із пояснень потерпілого та його представника, матеріали кримінального провадження за фактом погроз сокирою, виділені в окреме провадження.

Доводи потерпілого щодо заподіяння йому тілесних ушкоджень підтверджуються висновком СМЕ № 1316 від 10.08.2016 року, протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого та показами свідка ОСОБА_13 .

Так, згідно висновку судово-медичного експерта №1316 від 10.08.2016 року, у потерпілого ОСОБА_5 мають місце тілесні пошкодження у вигляді забою та підшкірної гематоми правого плеча з неповним розривом сухожилля надосного м`яза, забою поперекового відділу. Дані тілесні пошкодження утворилися внаслідок не менше 2-х ударних дій тупими твердими предметами, якими могли бути взуті ноги, можливо в строк вказаний в постанові та потерпілим. По ступеню тяжкості забій поперекового відділу відноситься до категорії легких тілесних пошкоджень, забій та підшкірна гематома правого плеча з неповним розривом сухожилля надосного м`яза відноситься до категорії легких тілесних пошкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. Дані тілесні пошкодження не носять ознак небезпеки для життя. Всі вищезазначені тілесні пошкодження були спричинені внаслідок не менше як від двох ударних дій.

Посилання сторони захисту щодо недопустимості зазначеного доказу не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 18.01.2017 року, потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 05.06.2016 року, близько 08-00 години він приїхав до двору свого будинку, який знаходиться у АДРЕСА_2 . Коли він зупинився у свого під`їзду, до нього підійшов сусід з третього поверху на ім`я ОСОБА_14 з яким у них виникали постійні конфлікти через те, що ОСОБА_5 займається невеликою прибудовою, яка виходить з його вікна та під вікно ОСОБА_14 , чим останній завжди не задоволений. Коли ОСОБА_5 сидів в машині, ОСОБА_14 підійшов до нього і грубим тоном сказав, щоб потерпілий прибрав будівельні матеріали. Так, у ОСОБА_14 та ОСОБА_5 виник сильний конфлікт на словах, в ході цієї сварки ОСОБА_14 запропонував потерпілому відійти та поговорити. ОСОБА_5 та ОСОБА_14 підійшли до сараю, який належить ОСОБА_14 , після чого останній відчинив свій сарай та дістав звідти сокиру, після чого з криками почав замахуватись на потерпілого, а той в свою чергу не звернув на це увагу та почав відходити. В момент, коли потерпілий розвернувся в сторону його будинку, ОСОБА_14 підійшов ззаду та наніс удар ногою в область спини, а саме між лопаток. Після чого ОСОБА_5 одразу пішов у сторону свого будинку. Коли він зайшов у під`їзд ( ОСОБА_14 його обігнав та рухався попереду потерпілого), то почав підніматися по сходах, як ОСОБА_14 щось сказав ОСОБА_5 , після чого у них виникла боротьба, в ході якої ОСОБА_14 знаходився над потерпілим та виражався нецензурною лайкою, після чого ОСОБА_5 встав, а ОСОБА_14 його вдарив лівою ногою в область правого плеча.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 підтвердив покази потерпілого та вказав, що з обвинуваченим раніше не знайомий, а потерпілого ОСОБА_5 знає як клієнта, який користувався послугою таксі в день події.

Так, він пояснив, що в 05.06.2016 року їхав на виклик ОСОБА_5 та не далеко від двору, де знаходиться буд. АДРЕСА_2 , на недалекій відстані від нього, побачив як виясняють стосунки двоє чоловіків різного віку, замахуються руками один на одного. Це були ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , бачив, як ОСОБА_3 наніс удар ногою ОСОБА_5 по поясниці. Після цього, він від`їхав до під`їзду, побачив як потерпілий ОСОБА_5 , вже підходив до свого під`їзду, запропонував йому сісти до свого автомобіля та розповісти про те, що трапилось. ОСОБА_5 розповів йому, що у нього виникла сварка з сусідом ОСОБА_3 , сказав, що останній часто його дістає з будь-якого приводу. Показав йому сліди від ударів на поясниці. Тоді, свідок ОСОБА_13 запропонував ОСОБА_5 викликати поліцію та швидку допомогу.

Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_15 , щодо висновку №1316 від 10.08.2016 року, пояснив, що при складанні висновку він не оглядав особисто потерпілого ОСОБА_5 а взяв до уваги відомості, які містилися в медичній карті амбулаторного хворого. Так, експерт підтвердив вищенаведений висновок, та додатково пояснив, що наявна у потерпілого підшкірна гематома могла утворитися від не менше 2-х ударних дій тупими твердими предметами, якими могли бути взуті ноги, можливо в строк, вказаний в постанові та самим потерпілим. Конкретний строк нанесення тілесних ушкоджень вказати не можливо.

Таким чином, оцінюючи показання потерпілого ОСОБА_5 щодо заподіяння йому тілесних ушкоджень, суд вважає ці показання достовірними. У суду відсутні підстави сумніватися в достовірності вказаних показань потерпілого, оскільки його показання є чіткими, логічними і узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами, а саме - показаннями свідка ОСОБА_13 , висновком судово-медичного експерта № 1316 від 10.08.2016 року.
Крім того, суд враховує те, що потерпілий та свідок попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, а обвинувачений ОСОБА_3 агресивні дії щодо сусідів вчиняв і в подальшому, заподіявши тілесні ушкодження ОСОБА_6 17.01.2017 року.
У той же час вищевказані показання потерпілого спростовують доводи обвинуваченого з цього приводу. Зазначення обвинуваченим про непричетність до вчинення вказаного кримінального правопорушення суд вважає викликаним бажанням ОСОБА_3 уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Щодо епізоду заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 .

Потерпілий ОСОБА_6 показав суду, що 17.01.2017 року він з родиною святкував день народження сина. На 19-00 год. у під`їзді були заплановані збори сусідів та його дружина піднялась на ці збори. Трохи пізніше він почув шум, піднявся та почув, як обвинувачений спілкується з його дружиною на "Ти", зробив йому зауваження, на що останній вдарив його та він впав. Після того ОСОБА_3 вдарив його ногами по голові та тілу, приблизно 2-3 рази.

Питання щодо призначення покарання обвинуваченому потерпілий ОСОБА_6 залишив на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_16 показала суду, що 17.01.2017 року вона з сусідами вийшли на збори з приводу лічильника, оскільки обвинувачений вмикав лічильник опалення на повну силу та у них були великі рахунки. Вони хотіли йому сказати, щоб той економно вмикав опалення, але він не слухав та почав грубити. Її чоловік піднявся на збори та зробив зауваження ОСОБА_3 , але останній вдарив його у перенісся внаслідок чого той упав та втратив свідомість. Загалом було близько 10-12 ударів. Почувши шум, вийшов сусід та відтягнув ОСОБА_3 від її чоловіка, ОСОБА_6 . Коли приїхала швидка допомога вони поїхали до лікарні, там ОСОБА_6 виписали ліки і він відмовився від стаціонарного лікування.
Свідок ОСОБА_17 показала суду, що 17.01.2017 року вона з сусідами вийшли на збори з приводу встановлення теплового лічильника та по іншим питанням. Обвинувачений розмовляв з дружиною ОСОБА_6 на "Ти" та коли останній зробив зауваження обвинуваченому той його вдарив. Після побаченого вона пішла додому.
Свідок ОСОБА_18 показала суду, що вони, жителі буд. АДРЕСА_2 , вийшли на збори з приводу лічильника на опалення. Потім обвинувачений звернувся до ОСОБА_16 на "Ти", чоловік останньої зробив зауваження ОСОБА_3 , на що обвинувачений вдарив ОСОБА_6 кулаком у ніс. Після того, ОСОБА_6 впав на землю та ОСОБА_3 почав його бити руками в область голови, на що ОСОБА_6 намагався закритись руками від побоїв.
Крім того, з висновку судово-медичної експертизи №84 від 18.01.2018 року слідує, що у потерпілого ОСОБА_6 мають місце тілесні пошкодження у вигляді синців лівого ока, саден голови. Дані тілесні пошкодження утворилися внаслідок не менше ніж трьох ударних дій тупих предметів, якими могли бути руки, ноги та ін., з давністю їх утворення біля однієї доби до часу огляду. По ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень.

При цьому, суд бере до уваги покази обвинуваченого ОСОБА_3 , у яких він повністю визнає свою вину у заподіянні легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , оскільки вони узгоджуються із показами потерпілого, свідків та висновком судово-медичної експертизи № 84 від 18.01.2018 року.

Таким чином, дослідивши наведені вище докази і оцінивши їх у сукупності, суд вважає беззаперечно доведеною вину ОСОБА_3 у пред`явленому йому обвинуваченні. Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_19 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.
Частиною 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч.1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
У відповідності до п.1 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули 2 роки, у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Злочин, передбачений ч.1 ст. 125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, та покарання за даним злочином передбачено менш суворе, ніж обмеження волі.
З моменту вчинення злочину - 17.01.2017 року, минуло більше 2 років.
На час розгляду справи судом не встановлено та сторонами провадження не надано інформації про ухилення обвинуваченого від слідства, вчинення ним нових злочинів середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину, а так само і відомостей про переривання чи зупинення строків, згідно ч.2 ст. 49 КК України.
Враховуючи, що злочин за ч.1 ст. 125 КК України, був вчинений 17.01.2017 року на день проведення судового засідання 27.02.2019 року закінчився дворічний строк притягнення за його вчинене до кримінальної відповідальності, тому ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинене у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього за ч.1 ст. 125 КК України на цій підставі підлягає закриттю.

Крім того, дії ОСОБА_3 щодо заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_20 суд відповідно до ст.65 КК України враховує, що він вчинив умисний злочин невеликої тяжкості, його особу, а саме те, що він має певне місце проживання, на обліку лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч.2 ст.125 КК України - у виді штрафу.
Таке покарання суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди у розмірі 1564,40 грн. та моральної шкоди, у розмірі 15000 грн., завданої кримінальним правопорушенням підлягає частковому задовольнню з наступних підстав.

В обґрунтування цивільного позову, потерпілий ОСОБА_5 вказав, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого, йому були заподіяні легкі тілесні ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоров`я, що підтверджується висновком судово-медичного експерта №1316 від 10.08.2016 року.

06.06.2016 року він звернувся за медичною допомогою, оскільки спричиненні тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров`я. Під час лікування ним було витрачено на придбання ліків та лікарську діагностику 1564 грн. 40 коп.

Крім того, потерпілий зазначив, що в подальшому йому довелося неодноразово звертатись до лікаря, оскільки больові відчуття все ще залишилися.

Потерпілий вказав, що крім матеріальної шкоди йому було завдано моральну шкоду неправомірними діями відповідача. Він зазнав фізичного болю, а завданими тілесними ушкодженнями порушений нормальний спосіб життя, так як йому довелося докладати додаткових зусиль для захисту своїх прав і для лікування в закладі охорони здоров`я. Через отримані пошкодження майже весь час потерпілий знаходився вдома і тому втратив можливість продовжувати активне громадське життя. Також, в результаті отриманих травм не мав змоги працювати, і що лікується по цей час.

Завдану моральну шкоду оцінив у 15000 гривень.

На підтвердження вимог цивільного позову щодо витрат на лікування потерпілий ОСОБА_5 надав суду копії квитанцій та чеків.

Судом було роз`яснено потерпілому право надати на підтвердження своїх доводів оригінали чеків та квитанцій, а також надати докази на підтвердження того, що йому було призначено лікування саме тими медпрепаратами, на придбання яких він надав копії чеків та квитанцій.

Крім того, відповідно по частини третьої статті 99 КПК України, сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.

Однак, незважаючи на роз`яснення суду вище наведених положень, потерпілим не було надано до суду оригіналів чеків та квитанцій, та не було надано доказів на підтвердження того, що йому було призначено лікування саме тими медпрепаратами, на придбання яких він надав копії чеків та квитанцій.

За такого, суд вважає не доведеним потерпілим матеріальної шкоди, зазначеної в цивільному позові, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження понесених матеріальних витрат суду не було надано.

У зв`язку із викладеним, суд вважає, що у задоволенні цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди слід відмовити.

Стосовно заявленої потерпілим вимоги про відшкодування завданої йому моральної шкоди, то згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Так, потерпілий ОСОБА_5 просить стягнути на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000 грн. посилаючись на те, що він зазнав фізичного болю. Через отримані пошкодження, майже весь час йому доводилося знаходитися вдома, тому він втратив можливість продовжувати активне громадське життя. В результаті отриманих травм він не мав змоги працювати та його лікування продовжується і по цей день.
Суд погоджується з твердженнями потерпілого, що внаслідок вчиненого обвинуваченим злочину і до звернення його до лікарні, останній переніс фізичні страждання, порушився звичний для нього спосіб життя, плани та суспільні зв`язки, однак, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що сума відшкодування моральної шкоди є завищеною та не відповідає реальному обсягу страждань та незручностей потерпілого, а тому, розмір моральної шкоди слід стягнути частково, у сумі 1000 грн.
На думку суду, така сума моральної шкоди відповідає характеру та обсягу перенесених потерпілим моральних страждань внаслідок вчиненого злочину, а також відповідає критеріям розумності та справедливості.

В іншій частині позову про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Понесені процесуальні витрати у зв`язку із залученням експерта відсутні. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367-368, 370, 371, 373, 374, 377 КПК України,- УХВАЛИВ : Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження відносно нього закрити.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити. Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.
Суддя ОСОБА_1