Провадження №11-кп/801/305/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2018 року про відмову в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності,

в с т а н о в и в:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява засудженого ОСОБА_8 про його звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки він не ухилявся від відбування покарання, не скоїв жодного злочину за період відбування покарання.
Розглянувши заяву, суд першої інстанції відмовив в її задоволенні, посилаючись на відсутність на те законних підстав.
Вважаючи рішення суду незаконним, засуджений ОСОБА_8 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та звільнити його від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти її задоволення, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Висновок суду про необхідність залишення заяви засудженого ОСОБА_8 без задоволення є законним та обґрунтованим, зважаючи на наступні обставини.

Згідно матеріалів судового провадження, ОСОБА_8 засуджено вироком Верховного суду Автономної Республіки Крим від 05.06.1998 року за вчинення злочинів, передбачених п.п. «а,г,е,і» ст. 93, ст. 69, ч. 3 ст. 142, ст. 42 КК України (в ред. 1960 року) до покарання у виді смертної кари розстріл з конфіскацією всього належного йому майна.
Ухвалою Верховного Суду України від 05.11.1998 року вирок Верховного суду Автономної Республіки Крим від 05.06.1998 року щодо ОСОБА_8 залишено без змін.
Ухвалою Верховного суду Автономної Республіки Крим від 14.06.2000 року вирок Верховного суду Автономної Республіки Крим від 05.06.1998 року змінено. Смертну кару розстріл, призначену ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінено на довічне позбавлення волі в тюрмі суворого режиму з конфіскацією всього особистого належного йому майна.
Вирок Верховного суду Автономної Республіки Крим від 05.06.1998 року щодо ОСОБА_8 набрав законної згідно ухвали Верховного Суду України від 05.11.1998 року.

На виконання Рішення Конституційного Суду України від 29 грудня 1999 року № 11-рп/99, Верховною Радою України 22 лютого 2000 року прийнято Закон України № 1483-111 «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально-процесуального та Виправно-трудового кодексів України», яким покарання у вигляді смертної кари було замінено на довічне позбавлення волі.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 26 січня 2011 року № 1-рп/2011, - оскільки довічне позбавлення волі є менш суворим видом покарання, ніж смертна кара, яка була передбачена Кодексом 1960 року на час вчинення особами особливо тяжких злочинів, тому положення Кодексу 1960 року із змінами, внесеними Законом № 1483, є такими, що пом`якшують кримінальну відповідальність та іншим чином поліпшують правове становище осіб, які вчинили особливо тяжкі злочини до набрання чинності цим законом. а отже, мають зворотну силу в часі й поширюються на тих, хто вчинив передбачені КК 1960 року злочини до початку дії зазначеного закону, у тому числі й на осіб, які були засуджені до смертної кари й вироки щодо яких на час набрання чинності законом № 1483 не було виконано.

Конституційний Суд України вважає, що оскільки довічне позбавлення волі є менш суворим видом покарання, ніж смертна кара, яка була передбачена Кримінальним кодексом (в редакції 1960 року) на час вчинення особами особливо тяжких злочинів, то положення Кодексу (в редакції 1960 року) із змінами, внесеними Законом № 1483-ІІІ, є такими, що пом`якшують кримінальну відповідальність та іншим чином поліпшують правове становище осіб, які вчинили особливо тяжкі злочини до набрання чинності цим законом.
Відповідно до положень статті 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі за злочин невеликої тяжкості; п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за злочин середньої тяжкості, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин;
десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин; п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.
Питання про застосування давності до особи, засудженої до довічного позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі замінюється позбавленням волі на певний строк.

Як вірно зазначено в ухвалі суду першої інстанції, стаття 80 КК України застосовуються в разі, якщо обвинувальний вирок не виконується, а як вбачається з матеріалів справи, вирок Верховного суду Автономної Республіки Крим від 05.06.1998 відносно ОСОБА_8 набув законної сили та почав виконуватись з моменту набрання ним чинності, а тому строк давності до зазначеного обвинувального вироку не застосовується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2018 року, якою у задоволенні заяви ОСОБА_8 про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності відмовлено, - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом: