Справа № 188/1467/18
Провадження № 1-кп/188/169/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Петропавлівка обвинувальний акт з угодою про примирення, укладеною 27.09.2018 року між представником потерпілого структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ - вузол» регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000481 від 10.09.2018 року, яке надійшло від заступника керівника Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області 08.10.2018 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотравенськ Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не працює, не одруженого, раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 09.09.2018 року приблизно об 11.00 годині, точний час не встановлено, проходячи поблизу залізничної станції Миколаївка - Донецька Придніпровської залізниці, яка розташована за адресою: вул. Польова, 3г, с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області, побачив неподалік технологічного запасу вказаної станції вертикальний важіль та у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме вертикального важелю.

Реалізуючи свій умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 09.09.2018 року приблизно об 11.00 годині, точний час не встановлено, перебуваючи на залізничній станції Миколаївка - Донецька Придніпровської залізниці, яка розташована за вказаною адресою, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав вертикальний важіль, який лежав поблизу технологічного запасу. Вартість вертикального важелю згідно з висновком експерта № 4914-18 від 21.09.2018 складає 259,52 грн.

Викрадене ОСОБА_4 привласнив, розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому структурному підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ - вузол» регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» майнову шкоду на загальну суму 259,52 грн.

Під час досудового розслідування 27.09.2018 року між представником потерпілого структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ - вузол» регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 була укладена угода про примирення, яка разом з обвинувальним актом направлена до суду та отримана судом 08.10.2018 року.

Згідно з угодою про примирення ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, за обставин, викладених в угоді. Сторони визнали розмір матеріальної шкоди, спричиненої підозрюваним потерпілому у сумі 350,90 грн., яка відшкодована у повному обсязі. Сторони погодили покарання ОСОБА_4 за вказане кримінальне правопорушення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 850 грн. Сторони зазначили в угоді, що вони розуміють наслідки укладення та затвердження цієї угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, а саме, обмеження права оскарження вироку згідно зі ст. ст. 394, 424 КПК України, та відмову від прав, передбачених ст. 474 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю, просить суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджену міру покарання, пояснив, що наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, йому зрозумілі, укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, насильства, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, у якій зазначила, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, насильства, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, їй зрозумілі, умови угоди вона підтримує в повному обсязі та просить затвердити.

Прокурор не заперечує проти затвердження угоди про примирення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Суд вважає вірною кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ч.1 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою № 9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Національний суд, який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини. Він також має переконатися в тому, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують визнання обвинуваченим вини в угоді або ж визнавальні свідчення, надані обвинуваченим (п.67).

Судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані судом до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких обставин суд, переконавшись, що сторони примирилися і укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, зобов`язання, взяті за угодою обвинуваченим, виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, характеру і тяжкості обвинувачення, особі обвинуваченої, яка раніше не судима, обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено, обставин, що обтяжують покарання, також судом не встановлено, існують фактичні підстави для примирення, вважає можливим затвердити угоду про примирення та призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Речовий доказ металевий вертикальний важіль, що належить потерпілому і згідно з розпискою зберігається у нього (а.с.32), слід залишити йому.

Процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 286,00 грн. на підставі ч.2 ст.124 КПК України слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і підстав для його обрання немає.

Керуючись ст.ст. 314, 376, 468-470, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення, укладену 27.09.2018 року між представником потерпілого структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ - вузол» регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Речовий доказ металевий вертикальний важіль, залишити потерпілому структурному підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ - вузол» регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 286 (двісті вісімдесят шість) грн. 00 коп.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляції через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим (підозрюваним) може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно вручається обвинуваченому і прокурору.

Не пізніше наступного дня копія вироку направляється особам, які були відсутні в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1