Справа № 677/2040/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року м.Старокостянтинів.

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді: ОСОБА_1

з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12

захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14

потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17

представника потерпілих ОСОБА_18

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, гр.України, освіта середня-спеціальна, не працюючого, не одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, раніше не судимого,

за ч.2 ст.189, ч.2 ст.15 ч.2 ст.194 КК України;

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Хмельницького, місце проживання зареєстроване за адресою АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , українця, гр.України, освіта середня спеціальна, не працюючого, на утриманні одна неповнолітня дитина, раніше не судимого,

за ч.2 ст.189, ч.2 ст.15 ч.2 ст.194 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2014 року у ОСОБА_11 та ОСОБА_12 виник спільний умисел з корисливих мотивів та з метою збагатитися за рахунок чужого майна, на вимагання грошових коштів у ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які спільно надають послуги інтернет-зв`язку на території м.Красилова, шляхом погроз про застосування фізичного насильства до них, їх близьких родичів, пошкодження їхнього майна.

В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на вимагання чужого майна, у жовтні 2014 року більш точного часу судом не встановлено, ОСОБА_11 спільно із ОСОБА_12 зустрілися з ОСОБА_15 , ОСОБА_19 та ОСОБА_16 у квартирі АДРЕСА_4 . Під час зустрічі ОСОБА_11 , за попередньою змовою із ОСОБА_12 , з корисливих спонукань, умисно, погрожуючи застосуванням фізичного насильства над потерпілими та їх близькими родичам - зокрема висловлюючись, що у випадку відмови потерпілих від сплати грошових коштів вони створять проблеми останнім, пошкодженням їхнього майна, реалізуючи спільний з ОСОБА_12 умисел на вимагання чужого майна, поставив від свого імені та від імені ОСОБА_12 потерпілим ОСОБА_15 та ОСОБА_16 вимогу на майбутнє щомісячно сплачувати йому та ОСОБА_12 кошти сумі 2000 грн., інакше до останніх та їх близьких родичів буде застосовано фізичне насильство, пошкоджене їхнє майно.

Після чого, потерпілі ОСОБА_15 та ОСОБА_16 реально сприймаючи погрози: застосування відносно себе та своїх близьких родичів фізичного насильства, пошкодження їхнього майна, як такі, що можуть бути реалізовані ОСОБА_11 та ОСОБА_12 погодилися на вимоги останніх щодо сплати їм на майбутнє щомісячно грошових коштів у сумі 2000 грн.

Виконуючи зазначену домовленість, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 щомісячно сплачували ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , обумовлені грошові кошти в сумі 2000 грн., починаючи з жовтня 2014 року по березень 2016 року, сплативши останнім грошові кошти на загальну суму 36000 гривень.

У квітні 2016 року потерпілі ОСОБА_15 та ОСОБА_20 повідомили ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про те, що в подальшому будь-які кошти останнім сплачувати не будуть.

Після чого, у квітні 2016 року, більш точного часу судом не встановлено, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з корисливих мотивів, з метою збагатитися за рахунок чужого майна, продовжуючи реалізацію свого спільні злочинного умислу, спрямованого на вимагання грошових коштів у ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які спільно надають послуги інтернет-зв`язку на териті м.Красилова, шляхом погроз про застосування фізичного насильства до них, їх близьких родичів, пошкодження їхнього майна, що виразилося під час телефонної розмови між ОСОБА_11 , за ініціативи останнього, та потерпілим ОСОБА_16 , який також представляв в ході розмови інтереси потерпілого ОСОБА_15 , вимагали продовжувати на майбутнє сплачувати їм грошові кошти, однак потерпілі відмовилися це роботи.

В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на вимагання чужого майна, 22 липня 2016 року, близько 02 год. 40 хв. в м.Красилові по вул.Центральній на прилеглій частині території до будинковолодіння АДРЕСА_5 , з метою пошкодження чужого майна, залякування потерпілих ОСОБА_16 і ОСОБА_15 та примусу їх до сплати грошових коштів, ОСОБА_11 за попередньою змовою з ОСОБА_12 , умисно, підтверджуючи реальність своїх погроз про застосування фізичного насильства та пошкодження майна, використовуючи спеціально заготовлені речовини та предмети, а саме: запалювальну суміш виготовлену з використанням невстановленого досудовим розслідуванням світлого нафтопродукту (бензину, гасу, дизельного пального), створивши реальну небезпеку для життя та здоров`я людей, загальнонебезпечним способом шляхом підпалу, ОСОБА_11 облив вищевказаною запалювальною сумішшю автомобіль ВАЗ 21043 реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 20000 грн., що належить ОСОБА_15 та підпалив його, а ОСОБА_12 в цей час знаходився неподалік від автомобіля та спостерігав, щоб навколо не було сторонніх осіб, завдавши ОСОБА_15 майнової шкоди на суму 15000 грн., проте вказаний автомобіль не було знищено з причин, які не залежали від їхньої волі, оскільки батько потерпілого ОСОБА_16 - ОСОБА_21 погасив пожежу.

Надалі, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу спрямованого на вимагання чужого майна, 30 липня 2016 року близько 05 год. 30 хв. у м.Красилові по вул.Центральній ОСОБА_11 за попередньою змовою із ОСОБА_12 , заздалегідь підготувавши запалювальну суміш з використанням невстановленого досудовим розслідуванням світлого нафтопродукту (бензину, гасу, дизельного пального), яку залили в скляну пляшку з-під пива, та умисно, діючи з метою пошкодження чужого майна загальнонебезпечним способом шляхом підпалу, ОСОБА_11 кинув у вікно будинку АДРЕСА_5 , вищевказану пляшку із запальною сумішшю, а ОСОБА_12 в цей час знаходився неподалік від будинку та спостерігав, щоб навколо не було сторонніх осіб, в результаті чого загорілося одне із вікон будинку, належного потерпілій ОСОБА_17 , яка є матір`ю потерпілого ОСОБА_16 , завдавши їй майнової шкоди на суму 3500 грн., але вказаний будинок не було знищено з причин, що не залежали від їхньої волі, оскільки пожежа була погашена сусідом - ОСОБА_22 .

Після цього 17 серпня 2016 року біля 20 год. 20 хв. у м.Красилові по вул.Михайлівській, неподалік будинку №18 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зустрілися з потерпілим ОСОБА_15 і під час зустрічі ОСОБА_11 , за попередньою змовою з ОСОБА_12 , з корисливих спонукань, умисно, погрожуючи застосуванням фізичного насильства над потерпілими ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та їх близькими родичами, зокрема висловлюючись, що погрозою ОСОБА_15 завдати ушкодження коктейлем «Молотова», коли він буде їхати на мотоциклі, а потім молотком в голову, пошкодженням їхнього майна, визнаючи факти підпалу автомобіля, реалізуючи спільний з ОСОБА_12 умисел на вимагання чужого майна, поставив від свого імені та від імені ОСОБА_12 потерпілому ОСОБА_15 , який представляв також інтереси потерпілого ОСОБА_16 , вимогу продовжувати щомісячно сплачувати йому та ОСОБА_12 грошові кошти, інакше вищезазначені факти, спрямовані на пошкодження майна можуть повторитися.

19серпня 2016 року близько 19 год. 30 хв. у м.Красилові на стадіоні неподалік Красилівської ЗОШ №5, ОСОБА_11 зустрівся з потерпілим ОСОБА_15 та ОСОБА_19 , в ході чого ОСОБА_11 , за попередньою змовою з ОСОБА_12 , з корисливих спонукань, умисно, погрожуючи застосуванням фізичного насильства над потерпілими ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та їх близькими родичами, зокрема висловлюючись, що у разі супротиву вони та їх рідні будуть страждати, визнаючи факт підпалу автомобіля, реалізуйчи спільний з ОСОБА_12 умисел на вимагання чужого майна, поставив свого імені та від імені ОСОБА_12 поетрпілому ОСОБА_15 , який представляв також інтереси потерпілого ОСОБА_16 , вимогу продовжувати щомісячно сплачувати йому та ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 2000 грн., а з жовтня 2016 року - 3000 грн., інакше вищезазначені факти, спрямовані на пошкодження майна можуть повторитися.

Після вищезазначеного потерпілий ОСОБА_15 довів до відома потерпілого ОСОБА_16 вимогу ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про щомісячну передачу коштів і реально сприймаючи погрози застосування відносно себе та своїх близьких родичів фізичного насильства, пошкодження їхнього майна, як такі, що можуть бути реалізовані, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , потерпілі ОСОБА_15 та ОСОБА_16 погодились на вимоги останніх щодо сплати їм на майбутнє щомісячно грошових коштів у сумі 2000 грн., а з жовтня 2016 року - 3000 гривень.

10вересня 2016 року ОСОБА_15 , отримавши від потерпілого ОСОБА_16 грошові кошти в сумі 1000 грн., доклав ще 1000 грн. та близько 15 год. 40 хв. того ж дня у м.Красилові по вул.Грушевського за приміщенням магазину «Конвалія», за погодженням із потерпілим ОСОБА_16 , передав заздалегідь обумовлені грошові кошти в сумі 2000 грн. ОСОБА_11 після чого останнього було затримано працівниками поліції.

Крім того, 22 липня 2016 року близько 02 год. 40 хв. в м.Красилові по вул.Центральній на прилеглій частині території до будинковолодіння №74А, ОСОБА_11 за попередньою змовою з ОСОБА_12 , умисно, підтверджуючи реальність своїх погроз про застосування фізичного насильства та пошкодження майна, використав спеціально заготовлені речовини та предмети, а саме: запалювальну суміш, виготовлену з використанням невстановленого досудовим розслідуванням світлого нафтопродукту (бензину, гасу, дизельного пального), створивши реальну небезпеку для життя та здоров`я людей, загальнонебезпечним способом шляхом підпалу, зокрема ОСОБА_11 облив, вищевказаною запалювальною сумішшю автомобіль 21043 реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 20000 грн., належний потерпілому ОСОБА_15 та підпалив його, а ОСОБА_12 в цей час знаходився неподалік автомобіля та спостерігав, щоб навколо не було сторонніх осіб, тобто ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з метою пошкодження чужого майна, вчинили усі дії, які вважали за необхідне для доведення злочину до кінця, завдавши потерпілому ОСОБА_23 майнової шкоди на суму 15000 грн., проте вказаний автомобіль не було знищено з причин, які не залежали від їхньої волі, оскільки батько ОСОБА_16 ОСОБА_21 погасив пожежу, а тому злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їхньої волі.

В подальшому, 30 липня 2016 року близько 05 год. 30 хв. у м.Красилов по вул.Центральній ОСОБА_11 за попередньою змовою із ОСОБА_12 , заздалегідь підготувавши запалювальну суміш з використанням невстановленим досудовим розслідуванням світлого нафтопродукту (бензину, гасу, дизельного пального), яку залили в скляну пляшку з під пива, та умисно, діючи з метою пошкодження чужого майна загальнонебезпечним способом шляхом підпалу, зокрема ОСОБА_11 кинув у вікно будинку АДРЕСА_5 вищевказану пляшку із запальною сумішшю, а ОСОБА_12 в цей час знаходився неподалік від будинку та спостерігав, щоб навколо не було сторонніх осіб, в результаті чого загорілося одне із вікон будинку, належного потерпілій ОСОБА_17 , яка є матір`ю потерпілого ОСОБА_16 , завдавши їй майнової шкоди на суму 3500 грн., але вказаний будинок не було знищено з причин, що не залежали від їхньої волі, оскільки пожежа була погашена сусідом - ОСОБА_22 , а тому злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їхньої волі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчинені, інкримінованих йому злочинів не визнав та пояснив, що у жовтні 2014 року у власній квартирі АДРЕСА_4 він разом з ОСОБА_12 зустрічався з ОСОБА_15 , ОСОБА_19 та ОСОБА_16 з приводу того, що у квартирі було встановлено обладнання для передачі Інтернету. Однак під час зустрічі ніяких вимог про сплату грошових коштів не вони пред`являли та з вказаного період ні він ні ОСОБА_12 не отримували грошові кошти від потерпілих. Також, обвинувачений ОСОБА_11 підтвердив факт його зустрічі спільно з ОСОБА_12 з потерпілим ОСОБА_15 та ОСОБА_19 17 серпня 2016 року поруч з будинком АДРЕСА_6 та 19 серпня 2016 року м.Красилові на стадіоні неподалік Красилівської ЗОШ №5. Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_11 стверджує що розмови стосувались вирішення ним проблем ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які заборгували гроші іншим особам, однак заперечив, що спільно з ОСОБА_12 вимагали у ОСОБА_15 і ОСОБА_16 гроші та погрожували останньому та його рідним, автомобіль та будинок ні він ні ОСОБА_12 не підпалювали. Крім того, обвинувачений ОСОБА_11 підтвердив, що 10 вересня 2016 року поруч із магазином «Конвалія» у м.Красилові він зустрічався із ОСОБА_15 після чого був затриманий працівниками поліції, однак у потерпілого грошові кошти в сумі 2000 грн. не отримував, а підтримував знайомство з потерпілими, так як знав, що останні займаються розповсюдженням дитячої порнографії і бажав їх вподальшому викрити.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 свою вину у вчинені, інкримінованих йому злочинів не визнав та пояснив, що у жовтні 2014 року був в особистих справах у квартирі ОСОБА_11 , але ні він ні останній гроші не вимагали, не погрожували потерпілим та їх рідним і грошові кошти від потерпілих не отримували. Обвинувачений ОСОБА_12 підтвердив, що був присутнім під час зустрічі ОСОБА_11 з ОСОБА_15 та ОСОБА_19 17 серпня 2016 року поруч з будинком АДРЕСА_6 та 19 серпня 2016 року м.Красилові на стадіоні неподалік Красилівської ЗОШ №5. Однак про що розмовляли останні він не чув та не цікавився, а під час підпалу автомобіля він спільно з знайомими св`яткував день народження батька та будинок потерпілої ОСОБА_17 ні він ні ОСОБА_11 не підпалювали. Крім того, обвинувачений ОСОБА_12 пояснив, що на прохання потерпілого ОСОБА_16 він неодноразово приходив до офісу потерпілих та отримував грошові кошти, які одразу ж передавав невідомому чоловіку, що знаходився неподалік офісу, однак пояснити для чого він це робив - обвинувачений ОСОБА_12 не зміг.

Разом з тим, невизнання обвинуваченими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вини у вчинені, інкримінованих їм злочинів за ч.2 ст.189, ч.2 ст.15 ч.2 ст.194 КК України, суд розцінює як обраний ними спосіб захисту з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

Натомість винуватість обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні злочинів за ч.2 ст.189, ч.2 ст.15 ч.2 ст.194 КК України, повністю підтверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Так, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_15 суду підтвердив, що він спільно із братом ОСОБА_19 та з ОСОБА_16 надають послуги інтернет-зв`язку на території м.Красилова і для встановлення відповідного обладнання, в 2012 році вони орендували квартиру АДРЕСА_4 , в якій ніхто не проживав. Влітку 2014 року вони виявили, що замки у даній квартирі замінені і там став проживати ОСОБА_11 , який повідомив, що необхідно зустрітись і обговороти умови повернення інтернет обладнаня. Для цього вони усі троє прибули у вказану квартиру, де вже знаходився ОСОБА_11 , а за ними через невеликий проміжок часу зайшов ОСОБА_12 . В квартирі ОСОБА_11 в присутності ОСОБА_12 став погрожувати фізичним насильством над ними та їх близькими родичам і пред`явив вимоги щомісячно платити по 2000 грн. Вказані погрози вони сприйняли як реальні і побоюючись за своє життя та здоров`я, а також за життя та здоров`я близьких, вирішити погодитись на їх вимогу та з жовтня 2014 року по березень 2016 року сплачували останнім щомісячно по 2000 грн., а всього сплатили 36000 грн. Один раз в місяць у їх офіс приходив ОСОБА_12 і йому або бухгалтер або ОСОБА_16 давали по 2000 грн. В квітні 2016 року вони вирішили припинити платити гроші і про дане ОСОБА_16 повідомив ОСОБА_11 по телефону. Після цього ОСОБА_11 по телефону став їм погрожувати фізичною розправою, пошкодженням майна і у них неодноразово було пошкоджено кабелі по яким поставлявся інтернет ресурси, а вночі 22 липня 2016 року, було підпалено їх службовий автомобіль ВАЗ 21043, що знаходився біля будинку батьків ОСОБА_16 . Крім того, вночі 30 липня 2016 року також було підпалено будинок батьків ОСОБА_16 . Весь цей період ОСОБА_11 неодноразово телефонував та вимагав продовжувати платити гроші. В зв`язку з такими подіями він звернув у поліцію з заявою про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Також, ввечері 17 серпня 2016 року він разом з братом зустрілись з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 біля будинку останнього. Тоді ж ОСОБА_11 в присутності ОСОБА_12 став погрожувати їм ушкодженням здоров`я, а також їх рідних, пошкодженням майна і під час розмови фактично визнав, що підпал автомобіля, будинку та пошкодження кабелів передачі інтернет ресурсу вчинили вони. Після обіду 19 серпня 2016 року він разом з братом на міському стадіоні зустрівсь з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 і останній продовжив висловлювати погрози заподіяння ушкодження здоров`ю їм та їх бизьких через те, що вони припинили платити гроші, а також пред`явив вимогу продовжити платити щомісячно по 2000 грн., а з жовтня - по 3000 грн. 10 вересня 2016 року він отримав від ОСОБА_16 1000 грн., доклав ще своїх 1000 грн. та після обіду поблизу магазину «Конвалія» у м.Красилові передав їх ОСОБА_11 як виконання його вимог, після цього останнього затримали працівники поліції. Також, потерпілий ОСОБА_15 доповнив, що оскільки вони з потерпілим ОСОБА_16 погрози ОСОБА_11 та ОСОБА_12 сприймали як реальні і такі, що останні можуть їх виконати, тому усі розмови з ними записували і копії записів передали у поліцію.

Аналогічними показаннями потерпілого ОСОБА_16 , який доповнив, що погрози ОСОБА_11 та ОСОБА_12 він сприймав як реальні і такі, що останні можуть їх виконати, а тому був змушений разом з сім`єю тимчасово виїхати з м.Красилова. Натомість він ніколи не запрошував ОСОБА_12 в їх офіс, щоб він передавав гроші невідомому чоловіку, як останній стверджує, а лише на вимогу видавав йому сам чи їх бухгалтер щомісячно по 2000 грн. Крім того, їх офісі ще до початку, вищевказаних подій, було облаштовано камерами відеоспостереження і неодноразово було зафіксовано факти передачі грошей ОСОБА_12 , тому вказані записи було передано працівникам поліції.

Також, показання потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в суді повністю підтвердив свідок ОСОБА_19 , який крім того зазначив, що після затримання ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з вересня 2016 року та по даний час більше пошкоджень кабелів передачі інтернет ресурсу не відбувалось.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_17 підтвердила, що 26 квітня 2016 року до неї додому додому приходили, як зараз їй відомо ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які розпитували про її сина - ОСОБА_24 де він та чому не відповідає на телефонні дзвінки. Вночі 22 липня 2016 року було підпалено автомобіль ВАЗ 21043, що стояв поблизу будинку і син ОСОБА_25 та її чоловік загасили пожежу. Після цієї події син ОСОБА_26 розповів, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 погрожували йому спалити будинок, заподіяти шкоду здоров`ю і вимагали гроші. Також, вранці 30 липня 2016 року вона побачила, що вікно у їх будинку пошкоджене та у одній з кімнат будинку була пожежа. Її брат ОСОБА_22 , що на той час жив по сусідству, розповів, що вночі побачив пожежу у їх будинку та загасив її.

Аналогічними показаннями свідка ОСОБА_25 , який також доповнив, що на записах з камер відеоспостереження він бачив, як вночі 22 липня 2016 року ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підпали автомобіль ВАЗ 21043, що стояв поблизу будинку і він з батьком загасили пожежу. Після цієї події брат розповів, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 погрожували йому спалити будинок, вбити, вимагали гроші. Вранці 30 липня 2016 року він побачив, що вікно у їх будинку пошкоджене та є сліди пожежі. Дані події були зваписані камерами відеоспостереження і записи були передані у поліцію.

Аналогічним показаннями свідка ОСОБА_21 , який також доповнив що після підпалу будинку він виявив розбиту пляшку з під пива, що пахла бензином та пляшку з якоюсь сумішшю. Також у 2015 році був випадок, коли його син ОСОБА_26 розповідав, що у нього вимагають щомісячно по 2000 грн.

Показаннями свідка ОСОБА_27 , яка в суді пояснила, що вона працює бухгалтером у фірмі братів ОСОБА_23 та ОСОБА_16 та з жовтня 2014 року по весну 2016 року щомісячно, до офісу приходив ОСОБА_12 і ОСОБА_16 давав їй вказівку передавати останньому по 2000 грн. У зв`язку з чим передавались гроші вона не знає і їй ніхто не пояснював і за отримання грошей ОСОБА_12 у будь-яких фінансових документах не розписувався та дані кошти не проводились по бухгалтерії фірми.

Згідно відомостей з відеозапису, виданих потерпілим ОСОБА_16 , з камер відео спостереження, встановлених у приміщенні офісу потерпілих Інтернет ресурсу 3NET, вбачається, що обвинувачений ОСОБА_12 протягом тривалого періоду неодноразово приходив в офіс та після отримання грошових коштів йшов з офісу.

Показаннями свідка ОСОБА_28 , який в суді підтвердив, близько двох років назад він був понятим під час затримання в м.Красилові ОСОБА_11 і в останнього було виявлено 2000 грн.

Даними виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Серія ААВ №234903 від 28.09.2007р., Серія АД №038052 від 15.12.2009р. та даними Свідоцтва на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 від 27.01.2014р. згідно яких ОСОБА_16 та ОСОБА_15 є фізичними особами-підприємцями і на надають послуги з надання Інтернет ресурсу 3NET (т.1 а.п.119-123).

Даними протоколів прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.07.2016р. та 30.07.2016р., згідно яких потерпілий ОСОБА_16 повідомив уповноважену особу поліції про підпал та пошкодження автомобіля ВАЗ 21043 р.н. НОМЕР_1 та будинку АДРЕСА_7 (т.2 а.п.82-83).

Даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.08.2016р., згідно яких потерпілий ОСОБА_15 повідомив уповноважену особу поліції про вимагання ОСОБА_29 та ОСОБА_30 грошових коштів щомісячно по 2000 грн. протягом з весни 2014 р. до березня 2016р., вчинення ними погроз фізичною розправою йому та партнерам по бізнесу з вимогою продовжити сплачувати грошові кошти (т.2 а.п.84).

Даними протоколу контролю за вчиненням злочину, шляхом проведення контрольної закупки від 10.09.2016р., згідно яких старшим оперуповноваженим Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_31 на підставі постанови прокурора від 09.08.2016р. про проведення контрольованої закупки, в кабінеті №208 Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_15 було вручено грошові кошти в сумі 2000 грн., з яких перед цим зроблені фотокопії (т.1 а.п.76-82).

Даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинення злочину від 10 вересня 2016р., згідно яких 10 вересня 2016 року о 15 год. 40 хв. у м.Красилові по вулиці Михайлівській,18 ОСОБА_11 було затримано безпосередньо після вчинення злочину і потерпілим було вказано на нього, як особу яка щойно вчинила злочин та в останнього було виявлено та вилучено 2000 грн. купюрами номіналом по 100 грн. кожна, серія та номери яких повністю співпали з серіями та номерами грошових купюр, що були вручені того ж дня потерпілому ОСОБА_15 під час складання протоколу контролю за вчиненням злочину, шляхом проведення контрольної закупки від 10.09.2016р. (т.1 а.п.202-206).

Речовими доказами: грошовими коштами - купюрами номіналом по 100 грн. на загальну суму 2000 грн., оглянутими в судовому засіданні.

Разом з тим, суд не приймає до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_11 з приводу того, що 10 вересня 2016р. він не вимагав та отримував від потерпілого ОСОБА_15 2000 грн. і дані грошові кошти під час затримання не були вилучені у нього, а підкинуті працівниками поліції, з наступних підстав.

Так, як вбачається з даних вищевказаного протоколу затримання ОСОБА_11 , протокол був складений безпосередньо після його затримання, в присутності двох понятих ОСОБА_28 , ОСОБА_32 та адвоката ОСОБА_33 і під час складання протоколу ніяких зауважень до нього не було.

Ці обставини в суді підтвердили свідок ОСОБА_28 та потерпілий ОСОБА_15 .

Як вбачається з даних протоколу огляду місця події від 22.07.2016р. на місці події території прилеглій до будинковолодіння АДРЕСА_7 , належного ОСОБА_17 , було виявлено автомобіль ВАЗ 21043 р.н. НОМЕР_1 з слідами пошкоджень характерними для пожежі (т.1 а.п.211-218).

Згідно відомостей з відеозапису, виданих потерпілим ОСОБА_16 , з камер відео спостереження, встановлених на будинку АДРЕСА_7 , належного потерпілій ОСОБА_17 вбачається, що 22 липня 2016 року близько 02 год. 40 хв. особа облила та підпалила запалювальну суміш на автомобіль ВАЗ 21043, а друга особа в цей час, знаходилась неподалік від автомобіля.

Даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , згідно яких власником автомобіля ВАЗ 21043 р.н. НОМЕР_1 є потерпілий ОСОБА_15 (т.1 а.с.218).

Даними договору дарування від 19 травня 1994 року та технічного паспорту, згідно яких власником будинку АДРЕСА_7 є ОСОБА_17 (т.1 а.п.124-128).

Згідно відомостей з відеозапису, виданих потерпілим ОСОБА_16 , з камер відео спостереження, встановлених на будинку АДРЕСА_7 , належного потерпілій ОСОБА_17 вбачається, що 30 липня 2016 року близько 05 год. 30 хв. особа кинула у вікно вказаного будинку пляшку із запальною сумішшю від чого розпочалась пожежа, а друга особа в цей час, знаходилась неподалік.

Даними протоколів огляду місця події від 30.07.2016р., згідно яких на місці події території будинковолодіння АДРЕСА_7 , належного ОСОБА_17 , було виявлено та вилучено скляну пляшку з під пива «Хмельницького» об`ємом 0,5 л. з залишками речовини з характерним запахом бензину (т.1 а.п.207-208) та виявлено розбитий склопакет метало пластикового вікна будинку, розбиту пляшку з під пива з характерним запахом бензину (т.1 а.п.209-210).

Висновком судової будівельно-технічної експертизи №5378/16-26 від 22.11.2016р., згідно якого дійсна ринкова вартість житлового будинку АДРЕСА_7 станом на 30.07.2016р. становила 424105 грн. (т.1 а.п.131-149).

Висновком судової експертизи нафтопродуктів та пально-мастильних матеріалів №892 від 30.09.2016р., згідно яких на внутрішніх та зовнішніх поверхнях представленої на дослідження скляної пляшки, вилученої під час огляду місця події 30.07.2016р. виявлено сліди зміненої нафтової оливи (т.1 а.п.151-154).

Висновком судової експертизи нафтопродуктів та пально-мастильних матеріалів №830 від 27.09.2016р., згідно яких на поверхнях пожежного сміття виявлено сліди зміненого світлого нафтопродукту (бензину, гасу, дизельного пального) (т.1 а.п.162-165).

Висновком судової експертизи нафтопродуктів та пально-мастильних матеріалів №891 від 29.09.2016р., згідно яких на автомобільній шині, вилученій з автомобіля ВАЗ 21043 р.н. НОМЕР_1 , виявлено сліди зміненого світлого нафтопродукту (бензину, гасу, дизельного пального) (т.1 а.п.167-170).

Як вбачається з даних досудової доповіді Красилівського РСПП Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_12 та ОСОБА_11 середній та ризик небезпеки для суспільства, оцінюється, як середній (т.3 а.п.200-202, а.п.204-207).

Разом з тим суд не приймає до уваги показання свідків ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 з приводу тих обставин, що біля двох років назад вони спільно з ОСОБА_12 ввечері та протягом ночі святкували день народження його батька, оскільки останні повідомили, що категорично стверджувати про те, що ОСОБА_12 постійно перебував разом з ним та не відлучавсь протягом певного часу вони не можуть, а також вони самі не перебували постійно разом.

Також, в обґрунтування винуватості ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.15 ч.2 ст.194 КК України сторона обвинувачення, посилається на наступні докази, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, а саме: довідку апеляційного суду Хмельницької області №08-17 від 28.02.2017р. про надання ухвалами слідчих суддів апеляційного суду дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_12 28.07.2016р. і 30.08.2016р. згідно ст.263 КПК України, 11.08.2016р. згідно ст.260 КПК України, 13.09.2016р. згідно ст.270 КПК України;

- ухвали апеляційного суду Хмельницької області №1209т від 28.07.2016р., №1390т 11.08.2016р., №1210т від 28.07.2016р., №1389т від 11.08.2016р., №1644т від 13.09.2016р. про надання дозволу на здійснення заходів, які тимчасово обмежують права фізичної особи, в зв`язку з проведенням негласних слідчих (розшукових) дій;

- постанову заступника керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури від 12.08.2016р. про уточнення анкетних даних;

- доручення старшого слідчого СВ Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області №170 від 09.08.2016р., №226т від 01.09.2016р., №250т від 13.09.2016р. про проведення слідчих (розшукових) дій;

- протоколи про результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій (надалі протокол НСРД) №424т від 31.10.2016р., №261т від 19.09.2016р., №420т від 31.10.2016р., №204т від 25.08.2016р., №203т від 25.08.2016р., №220т від 31.08.2016р., № 221т від 31.08.2016р., №260т від 19.09.2016р., №255т від 19.09.2016р., з додатками;

- постанову заступник керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури №65т та №66т від 09.08.2016р. про проведення контролю за вчиненням злочину, шляхом проведення контрольованої закупки відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_38 ;

- відомості з дисків відеозаписів, виданих потерпілим ОСОБА_16 з підпалом автомобіля 22.07.2016р., підпалу будинку 30.07.2016р., розмову потерпілих і обвинувачених 10.10.2014р.

В судовому засіданні обвинувачені та їх захисники заявили клопотання про визнання даних доказів недопустимим, посилаючись на те, що вони зібрані з порушенням вимог КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалами апеляційного суду №1210т від 28.07.2016, № 1389 від 11.08.2016, № 1644т від 13.09.2016 щодо надання дозволу на здійснення заходів, які тимчасово обмежують права фізичної особи, в зв`язку з проведенням НСРД, надано дозвіл на проведення таких дій відносно ОСОБА_12 .

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 28.07.2016 №1209т надано дозвіл здійснювати заходи на зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж абонентського номера НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_11 .

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 11.08.2016 №1390т, надано дозвіл здійснювати заходи на аудіо-, відео контроль особи ОСОБА_11 .

Таким чином, саме відносно особи ОСОБА_11 слідчі та уповноважені оперативні підрозділи правоохоронних органів, а також прокурори, мали право проводити НСРД, і обвинувачений ОСОБА_11 такою особою не є, і відносно нього вони не були уповноважені проводити такі дії.

Тому на підставі вищевикладеного протоколи НСРД з додатками: №424т від 31.10.2016р., складені за результатами здійснення НСРД, на підставі ухвали апеляційного суду Хмельницької області від 28.07.2016р. №1209т;

- №261т від 19.09.2016р., №204т від 25.08.2016р., №221т від 31.08.2016р., №220т від 31.08.2016р., №260т від 19.09.2016р., складені за результатами здійснення НСРД, на підставі ухвали апеляційного суду Хмельницької області від 11.08.2016р. №1390т, є недопустимими, оскільки вказані заходи проводилися щодо особи обвинуваченого ОСОБА_11 , відносно якої не було отримано дозволу на їх проведення.

Крім того, згідно постанови заступника керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури про уточнення анкетних даних від 12.08.2016р., у клопотанні про дозвіл на проведення НСРД зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж №142т від 25.07.2016р., ухвалах слідчих суддів апеляційного суду Хмельницької області №1209т від 28.07.2016р., №1390т від 11.08.2016р. у даному кримінальному провадженні, слід рахувати дійсними анкетні дані ОСОБА_11 .

Вказаною постановою заступник керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури від 12.08.2016р., фактично намагався змінити зміст ухвал апеляційного суду, однак чиним КПК України не передбачено повноважень прокурора вносити зміни до ухвал, постановлених судами, а тому, постанова заступника керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури про уточнення анкетних даних від 12.08.2016р. є недопустимим доказом щодо законності проведення процесуальних дій відносно обвинуваченого ОСОБА_11 .

Також, суд зазначає, що протокол НСРД №424т від 31.10.2016р. не містить інформації з якого абонентського номера здійснювалося зняття інформації; протоколи №261т від 19.09.2016р., №204т від 25.08.2016р., №221т від 31.08.2016р., №220т від 31.08.2016р., №260т від 19.09.2016р., №255т від 19.09.2016р., №420т від 31.10.2016р., з долученими до них матеріалами аудіо-та відео файлів, не містять інформації щодо технічних засобів, за допомогою яких здійснювалось фіксування оперативно-розшукових заходів, місце їх здійснення, та хто їх здійснював, у звязку з чим відсутня можливість встановити достовірність цих результатів, та перевірити, чи проводилися вони уповноваженою особою.

Протокол НСРД №203т від 25.08.2016р., складений за результатами здійснення НСРД, на підставі ухвали апеляційного суду Хмельницької області від 11.08.2016р. №1390т, відносно особи з іменем ОСОБА_11 , а тому, відомості з нього є недопустимим доказом вини обвинуваченого ОСОБА_11 .

Відомості, які містяться в ухвалах апеляційного суду №1210т від 28.07.2016р., №1389 від 11.08.2016р., №1644т від 13.09.2016р., №1209т від 28.07.2016р., №1390т від 11.08.2016р., постанові заступника керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури від 12.08.2016р. про уточнення анкетних даних, постанові заступника керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури №65т та №66т від 09.08.2016р. про проведення контролю за вчиненням злочину, шляхом проведення контрольованої закупки відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_38 , дорученнях заступника керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури №67т та № 68т від 09.08.2016р. про проведення контролю за вчиненням злочину, дорученнях старшого слідчого СВ Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області №170 від 09.08.2016р., №226т від 01.09.2016р., №250т від 13.09.2016р. про проведення слідчих (розшукових) дій, долучених до матеріалів провадження під час судового розгляду справи за клопотанням прокурора, є недопустимими доказами, з огляду на вимоги частини дванадцятої статті 290 КПК України.

Так, про існування зазначених матеріалів було відомо стороні обвинувачення на час звернення до суду з обвинувальним актом, проте вони не були долучені до кримінального провадження та їх не було відкрито стороні захисту, в зв`язку з чим, відповідно до вимог частини дванадцятої статті 290 КПК України, відомості, що містяться в них, не можуть допускатися як докази.

Також, згідно ст.253 КПК України, особи, конституційні права яких були тимчасово обмежені під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а також підозрюваний, його захисник мають бути письмово повідомлені прокурором або за його дорученням слідчим про таке обмеження. Конкретний час повідомлення визначається із урахуванням наявності чи відсутності загроз для досягнення мети досудового розслідування, суспільної безпеки, життя або здоров`я осіб, які причетні до проведення негласних слідчих (розшукових) дій. Відповідне повідомлення про факт і результати негласної слідчої (розшукової) дії повинне бути здійснене протягом дванадцяти місяців з дня припинення таких дій, але не пізніше звернення до суду з обвинувальним актом.

Посилання прокурора, що стороні захисту відкривалися матеріали в порядку ст.290 КПК України після досудового розслідування і обвинувачені та захисники були обізнані про проведення НСРД відносно обвинувачених, не відміняє обов`язку прокурора повідомити обвинуваченого та захисника у строки передбачені ч.2 ст.253 КПК України про такі дії, що зроблено не було.

Відповідно до частини другої статті 290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі, будь які докази, які, самі по собі або в сукупності з іншими доказами, можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання. Сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одна одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази (частини одинадцята, дванадцята статті 290 КПК України).

Тому невідкриття матеріалів сторонами в порядку цієї статті є окремою підставою для визнання таких матеріалів недопустимими як докази. При цьому, відкриттю, окрім протоколів, у яких зафіксовано хід та результати проведення певних дій, в обов`язковому порядку підлягають і матеріали, які є правовою підставою проведення таких дій (ухвали, постанови, клопотання), що забезпечить можливість перевірки стороною захисту та судом допустимості результатів таких дій як доказів.

Натомість, як убачається з матеріалів даного кримінального провадження, прокурор не відкрив стороні захисту ці матеріали після закінчення досудового розслідування, незважаючи на те, що ці матеріали стали відомі не в ході судового розгляду, а були відомі від початку досудового розслідування.

Суд зауважує, що хоча чинний КПК України не містить заборони для сторін кримінального провадження представляти в суді матеріали, не відкриті одна одній, однак заборона адресована суду, який, згідно з частиною дванадцятою статті 290 КПК України, не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази. Надання стороною обвинувачення у суді матеріалів, до яких не було надано доступ стороні захисту, і долучення їх як доказів на стадіях судового розгляду порушує право обвинуваченого на захист, оскільки змушує його захищатися від, так званих, нових доказів без надання достатніх можливостей і часу для їх спростування.

Отже, факт ознайомлення з матеріалами справи після закінчення розслідування не є достатнім для відстоювання стороною захисту своєї позиції у кримінальному процесуальному змаганні. За таких умов, коли стороні обвинувачення відомі всі докази, а сторона захисту не володіє інформацією про них до завершення розслідування, порушується баланс інтересів у кримінальному процесі.

А ч.12 ст.290 КПК України фактично передбачає кримінальну процесуальну санкцію стосовно сторін кримінального провадження, яка реалізується у разі невиконання сторонами обов`язку щодо відкриття матеріалів, яка полягає у тому, що у майбутньому суд не має права допустити відомості як докази у невідкритих матеріалах. Так, невідкриття сторонами кримінального провадження одна одній матеріалів суттєво зменшує їх доказову базу, що, в свою чергу, може негативно вплинути на законність та обґрунтованість прийнятого судом рішення.

Невідкриття матеріалів сторонами одна одній, в порядку статті 290 КПК України, після закінчення досудового розслідування, а також додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду, є підставою для визнання судом відомостей, що містяться в них, недопустимими як докази.

Тому, враховуючи вищевикладене, суд визнає недопустимими доказами: протоколи НСРД №424т від 31.10.2016р., №261т від 19.09.2016р., №420т від 31.10.2016р., №204т від 25.08.2016р., №203т від 25.08.2016р., №220т від 31.08.2016р., №221т від 31.08.2016р., №260т від 19.09.2016р., №255т від 19.09.2016р., з додатками, довідку апеляційного суду Хмельницької області №08-17 від 28.02.2017р., оскільки вони є похідними від доказів, які визнані судом недопустимими, відповідно до вимог частини дванадцятої статті 290 КПК України.

Клопотання захисту про визнання недопустимими доказами протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 10.09.2016р. з підстав не відкриття цих доказів стороні захисту, суд відхиляє, оскільки як вбачається із реєстру матеріалів досудового розслідування (т.1 а.п.11) даний протокол був наданий стороні захисту під час досудового розслідування.

Разом з тим, суд зазначає, що визнання зазначених вище доказів недопустимими не впливає на доведеність винуватості ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.15 ч.2 ст.194 КК України, оскільки їх вина підтверджується наведеними вище доказами, які безпосередньо досліджувались в ході судового розгляду.

Оцінюючи, досліджений в судовому засіданні кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що винуватість обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, його близькими родичами, пошкодження їхнього майна, вчиненій за попередньою змовою групою осіб, з пошкодженням майна доведена, кваліфікація їх діяння за ч.2 ст. 189 КК України правильна та у закінченому замаху на умисне пошкодження чужого майна вчиненому шляхом підпалу доведена, кваліфікація діяння ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України правильна.

Відповідно до ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не встановлено.

Відповідно до ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України є вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 суд, відповідно до положень ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості, вчинених злочинів, відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених та наявність обставини, що обтяжує покарання обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , те що вони по місцю проживання характеризуються позитивно, раніше не судимі та обвинувачуються у скоєнні двох умисних тяжких злочинів, тому суд прийшов до висновку, що обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 слід призначити покарання в межах санкцій ч.2 ст. 189, ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України, необхідне й достатнє для їх виправлення, попередження нових злочинів та лише в місцях позбавлення волі.

Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст.100 КПК України.

Потерпілими-цивільними позивачами ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 пред`явлено позов до обвинувачених цивільних відповідачів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди.

Так, потерпілий ОСОБА_16 просить стягнути на його користь 18000 грн. матеріальної шкоди, що були ним сплачені в період з жовтня 2014 року по вересень 2016 року у зв`язку з злочинними вимогами обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та 60 000 грн. моральної шкоди, завданої у зв`язку з душевними хвилюваннями, яких позивач зазнав у зв`язку з вимаганням у нього коштів та погрозами на його адресу і його сім`ї.

Потерпілий ОСОБА_15 просить стягнути на його користь 18000 грн. матеріальної шкоди, що були ним сплачені в період з жовтня 2014 року по вересень 2016 року у зв`язку з злочинними вимогами обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , вартість відновлюваного ремонту автомобіля ВАЗ 21043 р.н. НОМЕР_5 внаслідок підпалу та пошкодження автомобіля та 60 000 грн. моральної шкоди, завданої у зв`язку з душевними хвилюваннями, яких позивач зазнав у зв`язку з вимаганням у нього коштів та погрозами на його адресу і його сім`ї.

Потерпіла ОСОБА_17 просить стягнути на її користь 3500 грн. матеріальної шкоди за підпал та пошкодження будинку та 50 000 грн. моральної шкоди завданої у зв`язку з душевними хвилюваннями, яких позивач зазнала у зв`язку з підпалом її будинку.

В судовому засіданні потерпілі цивільні позивачі ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 свої позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити, з вищенаведених підстав.

В судовому засіданні обвинувачені цивільні відповідачі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 пред`явлені до них цивільні позови не визнали, заперечували проти їх задоволення, посилаючись на те, що інкриміновані їм злочині не вчиняли, а отже не заподіювали матеріальної та моральної шкоди потерпілим.

Заслухавши сторони та дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що позови потерпілих підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнову або моральну шкоду, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала та згідно ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

В судовому засіданні встановлено, що потерпілим цивільним позивачам ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , кожному, заподіяно обвинуваченими цивільними відповідачами ОСОБА_11 та ОСОБА_12 по 18 000 грн. матеріальної шкоди, що були сплачені потерпілими в період з жовтня 2014 року по вересень 2016 року у зв`язку з злочинними вимогами обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Крім того, потерпілим цивільним позивачам ОСОБА_15 заподіяно 15000 грн. матеріальної шкоди, внаслідок пошкодження підпалом, належного йому автомобіля, а ОСОБА_17 заподіяно 3500 грн. матеріальної шкоди, внаслідок пошкодження підпалом, вікна у належному їй будинку.

Вказані обставини повністю підтверджуються вищенаведеними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Також, згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

У відповідності до п.3 ст.23 ЦК України, роз`яснень, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір заподіяної моральної шкоди потерпілим ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , з врахуванням суті позовних вимог, характеру діяння осіб, що заподіяли шкоду, значного періоду тривалості моральних страждань потерпілих, яким також заподіяно і майнову шкоду, з врахуванням засад виваженості, справедливості та розумності, вважає визначити в розмірі для потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_15 по 20 000 грн. кожному, а потерпілій ОСОБА_17 15 000 грн.

Така грошова сума, на думку суду є виваженою та справедливою, як стосовно потерпілих, так і обвинувачених.

Також, згідно із ч.1 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені витрати.

При подані позовної заяви ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , кожним, було сплачено по 640 грн. судового збору за вимогу про стягнення моральної шкоди, тому з обвинувачених цивільних відповідачів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , солідарно, слід стягнути на користь потерпілих цивільних позивачів ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 по 640 грн. кожному, цих витрат.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 373 - 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_11 визнати винуватим за ч.2 ст.189, ч.2 ст.15 ч.2 ст.194 КК України і призначити йому покарання:

-за ч.2 ст.189 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років;

-за ч.2 ст.15 ч.2 ст.194 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_11 за сукупністю злочинів остаточно призначити покарання, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з 18 березня 2019 року та зарахувати в строк відбування покарання час утримання під вартою з 10 вересня 2016 року по 17 березня 2019 року включно.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII) ОСОБА_11 у строк покарання за цим вироком зарахувати строк попереднього ув`язнення з 10 вересня 2016 року по 17 березня 2019 року включно, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_11 до вступу вироку в законну силу у вигляді у виді тримання під вартою залишити в силі.

ОСОБА_12 визнати винуватим за ч.2 ст.189, ч.2 ст.15 ч.2 ст.194 КК України і призначити йому покарання:

-за ч.2 ст.189 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років;

-за ч.2 ст.15 ч.2 ст.194 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_12 за сукупністю злочинів остаточно призначити покарання, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_12 рахувати з 18 березня 2019 року та зарахувати в строк відбування покарання час утримання під вартою з 10 вересня 2016 року по 17 березня 2019 року включно.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII) ОСОБА_12 у строк покарання за цим вироком зарахувати строк попереднього ув`язнення з 10 вересня 2016 року по 17 березня 2019 року включно, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_12 до вступу вироку в законну силу у вигляді у виді тримання під вартою залишити в силі.

Стягнути з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , солідарно, на користь ОСОБА_16 18 000 грн. матеріальної шкоди, 20 000 грн. моральної шкоди 640 грн. судових витрат; на користь ОСОБА_15 33 000 грн. матеріальної шкоди, 20 000 грн. моральної шкоди, 640 грн. судових витрат; на користь ОСОБА_17 3500 грн. матеріальної шкоди, 15 000 грн. моральної шкоди, а у решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , солідарно, на користь держави 6427,68 грн. судових витрат, пов`язаних з залученням експерта для проведення: судової будівельно-технічної експертизи №5378/16-26 від 22.11.2016р., судових експертиз нафтопродуктів та пально-мастильних матеріалів №892 від 30.09.2016р., №830 від 27.09.2016р., №891 від 29.09.2016р.

Судові витрати, пов`язані з залученням експерта для проведення судово-хімічної експертизи №831 від 20.09.2016 - 660,30 грн., експертизи холодної зброї №65-Х від 28.09.2016 - 703.68 грн., судово-хімічної експертизи №836 від 28.09.2016 791.64 грн. віднести на рахунок держави.

Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, викладені в ухвалі слідчого судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 13.09.2016р. про арешт майна ОСОБА_12 : спортивну кофту сірого кольору із написом G SSTAR, спортивну кофту синього кольору із написом PUMA, спортивну кофту з чорними вставками на рукавах та написом 67 і UIC, спортивні штани зі смугами білого кольору, спортивні штани із написом PUMA, спортивні штани чорного кольору із написом ADIDAS, спортивні кросівки із написом NIKE.

Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, викладені в ухвалі слідчого судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 13.09.2016р. на грошові кошти в сумі 2000 грн., мобільний телефон «NOKIA RM 618 X2-00» із сім-карткою НОМЕР_6 , ключ, ніж «Мачете», мобільний телефон «NOKIA 101» із сім-карткою НОМЕР_7 , предмет схожий на відмичку, предмет схожий на сокиру, пластикову картку мобільного оператора «Лайфселл» абонентний номер НОМЕР_8 , паспорт ОСОБА_11 .

Речові докази: спортивну кофту сірого кольору із написом G SSTAR, спортивну кофту синього кольору із написом PUMA, спортивну кофту з чорними вставками на рукавах та написом 67 і UIC, спортивні штани зі смугами білого кольору, спортивні штани із написом PUMA, спортивні штани чорного кольору із написом ADIDAS, спортивні кросівки із написом NIKE - повернути ОСОБА_12 ; автомобіль ВАЗ 21043, р.н. НОМЕР_9 та 1000 грн. - повернути потерпілому ОСОБА_15 , 1000 грн. - повернути потерпілому ОСОБА_16 ; мобільний телефон «NOKIA RM 618 X2-00», сім-картку НОМЕР_6 , ключ, ніж «Мачете», мобільний телефон «NOKIA 101», сім-картку НОМЕР_7 , предмет схожий на відмичку, предмет схожий на сокиру, пластикову картку мобільного оператора «Лайфселл» абонентний номер НОМЕР_8 повернути ОСОБА_11 ; паспорт громадянина України, серії НОМЕР_10 на ім`я ОСОБА_11 надіслати до виправної установи за місцем відбування ОСОБА_11 покарання; картки пам`яті micro SD в кількості 6 штук повернути Красилівському ВП ГУНП в Хмельницькій області для подальшого використання; СД диски, що знаходяться у матеріалах справи - залишити при справі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішенням судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок до Хмельницького апеляційного суду через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Негайно вручити копію вироку після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя