Справа № 145/1975/17
Провадження №11-кп/801/89/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №000252 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 на вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 25 липня 2018 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, раніше не судимого,

визнаного винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень,

в с т а н о в и в :

14.10.2017 року, близько 15-00 год., в с. Тростянець Тиврівського району, ОСОБА_9 , знаходячись на вул. Латанецька, під час чергової суперечки з ОСОБА_8 , яка виникла на ґрунті довготривалих неприязних відносин, навмисно наніс один удар кулаком руки в обличчя ОСОБА_8 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді: рани на внутрішній поверхні нижньої губи, яка згідно висновку судово-медичної експертизи № 129 від 15.11.2017 року, належить до легких тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_10 просить скасувати оскаржуваний вирок суду першої інстанції та призначити обвинуваченому ОСОБА_9 за ч.1 ст.125 КК України покарання у виді виправних робіт, мотивуючи свої вимоги тим, що останній вини своєї не визнав, під час досудового слідства та судового розгляду намагався ввести в оману як слідство так і суд, стверджуючи, що ініціатором бійки був не він.

Суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому не враховано обтяжуючу обставину, те що потерпілий є інвалідом ІІІ групи, і дана обставина була відома обвинуваченому.

Крім того, просить врахувати, що вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 10.05.2018 року його було визнано винним за ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у вигляді громадських робіт строком 150 годин, а тому вважає, що по відношенню до нього обвинуваченому призначено м`яке покарання.

Заслухавши потерпілого ОСОБА_8 , який підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі та просив їх задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 , прокурора, які заперечили проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_9 , у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за який він засуджений, при обставинах, викладених у вироку правильні та ґрунтуються на досліджених у суді доказах, кваліфікація дій обвинуваченого є вірною і ніким не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_9 за ч.1 ст.125 КК України у повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України та роз`ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Висновки суду щодо призначення ОСОБА_9 покарання у виді штрафу, а також необхідність і достатність для нього такого покарання належним чином у оскаржуваному вироці суду першої інстанції мотивовані, покарання за видом та мірою відповідає особі обвинуваченого, тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а тому колегія суддів вважає їх достатньо обґрунтованими, переконливими та погоджується з ними.

Зокрема, при призначені виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_9 судом першої інстанції враховано вік та стан здоров`я обвинуваченого, позитивну характерстику за місцем проживання, скарг та нарікань на нього не надходило, відповідно до досудової доповіді від 15.03.2018 року Тиврівського РВ з питань пробації ризик повторності вчинення останнім кримінального правопорушення є середнім, ризик небезпеки для суспільства середній.

Наведені в апеляційній скарзі потерпілого ОСОБА_8 доводи щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_9 більш суворого покарання у вигляді виправних робіт колегія суддів вважає безпідставними, крім того обвинувачений є особою, що досягла пенсійного віку, а тому до останнього відповідно до вимог ч.2 ст.57 КК України не може бути застосовано вид покарання про який просить потерпілий.

Враховуючи вище наведені обставини та сукупність даних про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 , а також його особу, обставини справи в сукупності, колегія суддів не вбачає підстав для призначення останньому більш суворого покарання, а ніж штраф, який призначено судом першої інстанції, з огляду на що апеляційна скарга потерпілого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 25 липня 2018 року стосовно ОСОБА_9 залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді: (підпис)

Згідно з оригіналом