Справа № 362/6331/18
Провадження № 1-кп/362/441/18
ВИРОК

Іменем України

28.11.2018 Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001851 від 08.10.2018 року, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Крушинка, Васильківського району, Київської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 10.12.2009 року Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;
- 20.09.2011 року Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.187 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України визначено остаточне покарання строком 5 років 3 місяці позбавлення волі;
- 12.08.2014 року Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.190, 71 КК України до 2 років 11 місяців позбавлення волі,
в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,-

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за умисні корисливі злочини проти власності, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив, та знову, повторно, вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності за наступних обставин.
8 жовтня 2018 року близько 16 год. 50 хв., більш точного часу в ході розслідування не встановлено, обвинувачений ОСОБА_4 перебував на автобусній зупинці громадського транспорту, яка розташована біля магазину «Грузинські спеції, східні ласощі» за адресою: Київська область, м.Васильків, вул.Декабристів, буд.12 «а».
У цей час в останнього повторно виник умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом марки «ВАЗ-2107», державний № НОМЕР_1 , належний ОСОБА_6 , який знаходився біля зазначеного вище приміщення магазину, оскільки він достовірно знав, що скло водійських дверей було наполовину відчинене та в замку запалення знаходився ключ.
В подальшому, обвинувачений ОСОБА_4 , продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, підійшов до транспортного засобу марки «ВАЗ-2107», державний № НОМЕР_1 , належний ОСОБА_6 , та оглянувшись навкруги та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, переслідуючи мету незаконного збагачення, відчинив водійські двері та за допомогою ключа, котрий знаходився в замку запалення, привів в дію двигун вказаного транспортного засобу.
Після чого, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, обвинувачений ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник на вказаному транспортному засобі.
За таких обставин суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 незаконно заволодів транспортним засобом, вчинене повторно, а тому, його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.289 КК України.

«30» жовтня 2018 року між прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокурори Київської області ОСОБА_3 та на той час обвинуваченим ОСОБА_4 , було укладено Угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 , у присутності захисника ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.2 ст.289 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно з вимогами п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

У відповідності до положень ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Як вбачається з положень ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
В судовому засіданні судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, визнав повністю.

Потерпілий ОСОБА_6 надав суду заяву, в якій дав письмову згоду прокурору на укладення ним угоди.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені абз.1, 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального Кодексу України та Кримінального процесуального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокурори Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від «30» жовтня 2018 року про визнання винуватості між прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокурори Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення на строк 5 років без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 у виді позбавлення обчислювати з моменту його фактичного затримання з 09.10.2018 року.

До вступу вироку в законну силу засудженому ОСОБА_4 обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі Київський слідчий ізолятор Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1