пр. № 1-кс/759/876/19
ун. № 759/2464/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2019 року м.Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП у Київській обл. ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Київської обл. ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000448 від 11.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
07.02.2019 року до Святошинського районного суду м.Києва надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП у Київській обл. ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Київської обл. ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000448 від 11.12.2018 року, про тимчасовий доступ до речей і документів, а саме: до декларації про готовність до експлуатації об`єкта від 17.07.2015 року, №КС80, зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_1 з приводу реконструкції квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у володінніІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , з вилучення оригіналу вищевказаного документа.

Вказане клопотання обґрунтовується тим, що СУ ГУНП у Київській обл. здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000448 від 11.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що упродовж 2017-2018 років, ОСОБА_5 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 , вчинили шахрайські дії, направлені на заволодіння права власності на квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 .

У ході досудового розслідування, допитана як потерпіла, ОСОБА_7 показала, що приблизно влітку 2018 року у неї виникла необхідність у придбанні квартири. Коли вона займалась її пошуками, то зверталась у тому числі і за допомогою до квартирних брокерів. Брокери, в подальшому, порадили їй придбати квартиру за адресою: АДРЕСА_5 . У свою чергу, вона вирішила перевірити вказану квартиру в реєстрі речових прав на нерухоме майно. Там побачила, що вказана квартира перебуває в Іпотеці. У зв`язку із цим вона передумала її купувати та повідомила про це брокерам. Далі з ОСОБА_7 зустрівся чоловік, що на той час був власником вказаної квартири, а саме: ОСОБА_8 (м.т. НОМЕР_1 ), який запевнив потерпілу про те, що повністю виплатив грошові кошти по договору Іпотеки під вказану квартиру. Також він вмовляв її про те, щоб вона придбала вказану квартиру. Розповідав, що на даний час йому вказана квартира вже не потрібна, оскільки він купував її для своєї доньки, яка на даний час проживає за кордоном. Також вказав, що йому терміново потрібні грошові кошти, тому він навіть занизить ціну за вказану квартиру. В кінці кінців ОСОБА_7 все ж таки вирішила її придбати, оскільки на той момент все виглядало досить переконливо. З метою придбання вказаної квартири, між нею та ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_5 від 20.08.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_9 . Коли потерпіла купувала вказану квартиру, то їй було відомо про те, що вказана квартира утворилась внаслідок поділу квартири АДРЕСА_6 за вищевказаною адресою. Також було відомо про те, що внаслідок поділу квартири АДРЕСА_6 за вищевказаною адресою, була утворена також квартира АДРЕСА_7 . Фактично, внаслідок такого поділу, квартира АДРЕСА_6 за вищевказаною адресою припинила своє існування, внаслідок чого було отримано два зовсім інших об`єкти нерухомості. Також, в ході перевірки історії вищевказаного нерухомого майна, ОСОБА_7 дізналась про те, що протягом 2015-2016 років ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була власницею вказаної квартири. У цей період, ОСОБА_5 продала вказану квартиру ОСОБА_10 , який у подальшому продав квартиру АДРЕСА_6 за вищевказаною адресою ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Вже саме вони здійснили поділ квартири на два зовсім інших об`єкти нерухомості, а саме квартиру АДРЕСА_3 та АДРЕСА_8 та продовжили їх реалізацію кожної окремо. Вже на той час квартири АДРЕСА_9 не існувало. Для придбання вказаної квартири грошові кошти їй надав син ОСОБА_13 , саме він на даний час і проживає у вказаній квартирі.

У подальшому, син потерпілої випадково дізнався про те, що до Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_5 подала позовну заяву, відповідно до якої відповідачами є ОСОБА_10 та ОСОБА_6 . Вказана заява була подана ОСОБА_5 з метою визнання недійсними договорів продажу квартир АДРЕСА_6 та АДРЕСА_10 . У зв`язку із цим, її син звернувся до суду з метою залучення до вищевказаної справи, як третіх осіб. Після цього вони почали збирати інформацію. При ознайомленні з матеріалами справи їм стало відомо про те, що ОСОБА_5 намагається визнати вищевказані договори купівлі-продажу квартир недійсними та посилається на те, що всі документи з приводу здійснення правочину купівлі - продажу квартир АДРЕСА_6 та АДРЕСА_11 за вищезазначеною адресою подавались особисто ОСОБА_6 . Як вбачається з поданої ОСОБА_5 заяви, вона ніби то особисто не знайома із ОСОБА_6 , ніколи не давала йому довіреностей про право представляти інтереси ОСОБА_5 та вчиняти від її імені будь які правочини. Фактично вона повідомляє про те, що ОСОБА_6 підробив від її імені довіреність від 17.11.2015 року та продав належні їй квартири.

У подальшому, у ході збору інформації, яку можна було б використати для пред`явлення, як доказів в судових засіданнях, ОСОБА_13 встановив, що власником квартири АДРЕСА_9 , тобто квартири до її поділу, з 2011 року була ОСОБА_14 . Окрім того, в своїй заяві ОСОБА_5 повідомляє про те, що не знайома з ОСОБА_6 , однак, як було встановлено сином потерпілої, вони були сторонами одного процесу у судовій справі від 27.12.2013 року №367/9098/13-ц та мали одного представника, а саме: ОСОБА_15 . Крім того, ОСОБА_5 повідомила про те, що починаючи з 16.11.2015 року її протягом майже двох років не було на території України. Однак, відповідно до наявних у справі документів вбачається, що 19.12.2015 року в паспорті ОСОБА_5 було здійснено вклеювання фотографії при досягненні 45-ти річного віку. Також у судовому засіданні, з метою спростування інформації про те, що нею видавалась довіреність на підтвердження своїх слів, вона надала копії електронних квитків на рейс Сімферополь-Москва-Сімферополь. Відповідно до вказаних квитків було встановлено, що ОСОБА_5 ніби то у період часу з 16.11.2015 року по 30.11.2015 року перебувала у місті Москва Російської Федерації, а довіреність видана від її імені ОСОБА_6 , відповідно до якої останній здійснив продаж квартири АДРЕСА_6 та АДРЕСА_11 , видана 17.11.2015 року.

На даний час встановлено, що довіреність №1696 від 17.11.2015 року, якою ОСОБА_5 надає право ОСОБА_6 представляти її інтереси та укладати від її імені правочини посвідчував приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_16 .

Договір купівлі-продажу квартир АДРЕСА_6 та АДРЕСА_11 , були укладені ОСОБА_6 від імені ОСОБА_5 з громадянином ОСОБА_10 від 03.12.2015 року. Вказаний правочин було посвідчено приватним нотаріусом Київського нотаріального округу ОСОБА_17 .

Допитаний як свідок, ОСОБА_13 надав покази аналогічні за своїм змістом до показів потерпілої ОСОБА_7 .

Аналізуючи вищевикладені покази потерпілої та свідка у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що власником квартири АДРЕСА_9 , тобто квартири до її поділу, з 2011 року була ОСОБА_14 . Крім того, у ході досудового розслідування, отримано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.11.2018 року, що підтверджує викладені в показах потерпілої та свідка відомості. Разом з тим, у ході досудового розслідування, отримано копію позовної заяви ОСОБА_5 , з якої вбачається, що остання 27.03.2013 року ніби то придбала квартиру АДРЕСА_9 . Тобто, придбала квартиру, яку у подальшому було переобладнано у квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_8 . Викладені в позовній заяві відомості суперечать показанням свідків, потерпілих у вказаному кримінальному провадженні, а також довідкам з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Також, у ході досудового розслідування, отримано копію декларації про готовність до експлуатації об`єкта, а саме: квартири АДРЕСА_9 , яка підписана ніби то ОСОБА_5 та датована 17.07.2015 року, що знову ж таки суперечить відомостям вказаним в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Крім того, у ході досудового розслідування, виникла необхідність у перевірці відомостей викладених, як у позовній заяві ОСОБА_5 так і показаннях потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні. Також, для встановлення об`єктивної істини у вказаному кримінальному провадженні виникає необхідність у проведенні почеркознавчих експертиз у вказаному кримінальному провадженні зокрема: з декларацією про готовність до експлуатації об`єкта від 17.07.2015 року, №КС80, зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проведення почеркознавчої експертизи допоможе підтвердити або спростувати факти підробки вищевказаного документу. Однак, на даний час, звернутися до суду з клопотанням про призначення почеркознавчої експертизи не видається за можливе, оскільки необхідно чітко сформулювати питання, які повинні бути викладені в клопотанні про її призначення. Для цього необхідно мати всі вищевказані документи та на підставі їх очного аналізу сформулювати питання, що необхідно ініціювати перед експертною установою, та які повинні бути викладені у клопотанні слідчого та ухвалі слідчого судді про призначення такої експертизи.

Вказаний документ перебуває у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Слідчий в судове засідання не з`явився, суду надано заяву про розгляд клопотання у його відсутності, тому суд вважає за можливе розглянути клопотання без участі слідчого.
ПредставникІНФОРМАЦІЯ_1 , у володінні якого знаходяться документи, в судове засідання не викликався відповідно до ч.2 ст.163 КПК УКраїни.
У відповідності до положень ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності слідчого, який не з`явився, оскільки його неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення зазначеного клопотання, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 11.12.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне провадження за №0000448.
В даний час у слідчого виникла необхідність в отриманні тимчасового доступу до речей і документів, з можливістю їх вилучення, які знаходяться у ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки дані документи можуть мати значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000448 від 11.12.2018 року для встановлення об`єктивної істини у справі.
Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як тимчасовий доступ до речей і документів.
Статтею 132 КПК України визначені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження та передбачені обставини, за яких не допускається застосування заходів кримінального провадження. Серед таких обставин у п.2 ч.3 ст.132 КПК України зазначена необхідність слідчого, прокурора довести, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно ч.4 ст.132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування, слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Частиною 1 ст.159 КПК України передбачено, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.
Відповідно до ч.1 ст.160 КПК України, сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.
Пунктом 4 частини 1 ст.162 КПК України також передбачено, що конфіденційна інформація, в тому числі така, що містить комерційну таємницю, належать до охоронюваної законом таємниці.
Згідно ч.5, ч.6 ст.163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе, що речі або документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи та самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, в зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, а також неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.
Враховуючи обставини, викладені слідчим у клопотанні та доведеність ним неможливості отримання інформації в інший спосіб, а також, що вказана інформація має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та можливість використання зазначених відомостей, як доказів, слідчий суддя вбачає достатність підстав для часткового задоволення клопотання слідчого про тимчасовий доступ до речей і документів.
П.19 ч1 ст.3 КПК України визначено, що стороною кримінального провадження з боку обвинувачення є слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий у встановлених законом випадках.
Суду не надано доказів, що слідчий СУ ГУНП у Київській обл. ОСОБА_18 входить до групи слідчих у даному кримінальному провадженні, тому немає достатніх правових підстав для надання права вказаній особі у тимчасовому доступі до речей і документів, в зв`язку з чим у задоволенні клопотання в цій частині слід відмовити.
Керуючись ст.ст.159,162,163,164,166,369-372 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СУ ГУНП у Київській обл. ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000448 від 11.12.2018 року про тимчасовий доступ до речей і документів, задовольнити частково.
Надати дозвіл слідчому СУ ГУНП у Київській обл. ОСОБА_3 , слідчому слідчої групи ОСОБА_19 на тимчасовий доступ до речей і документів, а саме до декларації про готовність до експлуатації об`єкта від 17.07.2015 року, №КС80, зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_1 з приводу реконструкції квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у володінні ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , з можливістю вилучення оригіналу вищевказаного документу.

У задоволені іншої частини відмовити.
Ухвала слідчого судді діє до 13.03.2019 року.
У разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку, згідно з положеннями цього Кодексу, з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Заперечення на дану ухвалу може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1