Справа № 369/6884/19
Провадження №1-кс/369/2160/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2019 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання слідчого слідчої групи СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000347 від 20.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
До суду звернувся слідчий СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 з клопотанням погодженим прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000347 від 20.05.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Своє клопотання слідчий мотивував тим, що 06.05.2017 року ОСОБА_5 будучи впевненим у порядності свого знайомого ОСОБА_6 (болгарське повне ім`я ОСОБА_7 ) на його прохання надав позику на розвиток бізнесу у розмірі 800 000 доларів США та поставив йому товар сумки та шкіряні вироби н загальну суму 31 600 доларів США, що було оформлено відповідним протоколом (розпискою).
Так, зокрема 08.05.2017 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 ( ОСОБА_7 ) оформлено розписку про те, що згідно розрахунків ОСОБА_9 ( ОСОБА_7 Пламено) заборгував ОСОБА_10 800.000 доларів США (вісімсот тисяч доларів США).
Як вбачається із п. 2 вищезазначеного протоколу (розписки) ОСОБА_11 зробив ОСОБА_12 ( ОСОБА_7 Пламено) знижку з 800.000 доларів США (вісімсот тисяч доларів США) у вигляді 200.000 доларів США (двісті тисяч доларів США).
Проте, за умовами п. 4 вищезазначеного протоколу (розписки) залишений після знижки борг у розмірі 600.000 доларів США (шістсот тисяч доларів США) мав бути сплачений готівкою боржником ОСОБА_8 ( ОСОБА_7 Пламено), згідно плану виплат, тобто до 30.03.2019 року.
За приписами п. 6 протоколу (розписки) від 08.05.2017, у разі, якщо ОСОБА_9 ( ОСОБА_7 Пламено) не буде дотримуватись графіку виплати заборгованості, зазначеної у цьому протоколі, отримувач ОСОБА_11 має право анулювати надану знижку. У свою чергу ОСОБА_9 ( ОСОБА_7 Пламено) прийняв ці умови.
Відповідно до п.7 вищезазначеного протоколу (розписки), ОСОБА_9 ( ОСОБА_7 Пламено) зобов`язується надавати грошові виплати, згідно дат, вказаних у графіку виплат за цим протоколом, та документ, який підтверджує сплату отримувачу ОСОБА_10 .
Також, в протоколі (розписці) (п.8) вказано, що крім суми, яка зазначена в даному протоколі, ОСОБА_9 ( ОСОБА_7 Пламено) зобов`язаний виплатити готівкою ОСОБА_10 кошти за сумки та шкіряні вироби, які були придбані за допомогою ОСОБА_13 та не враховані в підрахунки за цим протоколом, згідно плану виплат, зазначеному у цьому протоколі окремо.
Отримані від ОСОБА_14 грошові кошти ОСОБА_9 ( ОСОБА_7 Пламено) привласнив та розпорядився на власний розсуд.
Встановлено, що своїх зобов`язань за вищезазначеним протоколом (розпискою) ОСОБА_9 ( ОСОБА_7 Пламено) виконувати намірів взагалі не мав. Так, останній не повернув отримані в позику грошові кошти, не виконав своїх обов`язків, передбачених вищезазначеним протоколом (розпискою), повністю ігноруючи вимоги щодо сплати грошових коштів за графіком виплати заборгованості, не повернувши жодних грошових коштів, у зв`язку з чим знижка у розмірі 200.000 доларів США (двісті тисяч доларів США) була анульована.
Після настання строку виконання зобов`язань, ОСОБА_9 ( ОСОБА_7 Пламено) у відповідь на позовну заяву про стягнення грошових коштів, подану до Києво-Святошинського районного суду Київської області (справа № 369/1437/19), почав стверджувати, що ОСОБА_9 та ОСОБА_7 Пламено є різними особами, що він не підписував зі мною жодних документів, включаючи вищезазначений протокол (розписку). Також ОСОБА_9 ( ОСОБА_7 Пламено) безпідставно звинуватив мене у підробці вищезазначеного протоколу (розписки) від 08 травня 2017 року.
В рамках розслідування вказаного кримінального провадження, з метою стягнення заборгованості із ОСОБА_9 ( ОСОБА_7 Пламено), ОСОБА_5 подав цивільний позов.
Враховуючи те, що в діях ОСОБА_9 ( ОСОБА_7 Пламено) вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, що спричинило шкоду ОСОБА_15 у вигляді заподіяння матеріальних збитків в особливо великих розмірах, у зв`язку з цим необхідно накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_9 ( ОСОБА_7 Пламено).
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
На підставі вищевказаного слідчий просив суд накласти арешт на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 яка на праві приватної власності належить ОСОБА_7 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4).
Накласти арешт на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 яка на праві приватної власності належить ОСОБА_7 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 34513172).
Накласти арешт на автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2012 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 .
У судове засідання слідчий не з`явився, до суду направив заяву про слухання справи у його відсутності, в якій клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Клопотань, щодо фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування від учасників не надходило. Враховуючи припис ст. 107 КПК України, суд вважає за можливе розглянути вказане клопотання без фіксації технічними засобами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України розгляд клопотання проводилось без повідомлення власника майна, з метою забезпечення арешту майна.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Як вбачається з матеріалів клопотання, що у провадженні слідчого відділу Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області, перебуває кримінальне провадження № 0000347 від 20.05.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

З матеріалів, які подані до клопотання вбачається, що потерпілим ОСОБА_5 в межах даного кримінального провадження був поданий цивільний позов про стягнення заборгованості та трьох процентів річних в порядку вимог ст. 128 КПК України, в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_7 ( ОСОБА_16 ) та ОСОБА_17 суму боргу у розмірі 22 835 612 грн..

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 24.05.2019 року № 167855504 квартира загальною площею 47,7 кв.м., житловою площею 19,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві власності на праві приватної власності ОСОБА_7 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 24.05.2019 року № 167839676 квартира загальною площею 42,2 кв.м., житловою площею 18,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_7 .

Згідно довідки за вих. № 152 від 13.02.2019 року Територіального сервісного центру № 3246 за гр. ОСОБА_7 , громадянином Республіки Болгарії, 13.10. 1978 року народження. РНОКПП НОМЕР_2 , посвідка на постійне місце проживання НОМЕР_3 , видана органом 3202 від 19.05. 2015 року, зареєстровано автомобіль «Volkswagen Transporter», 2012 року народження, об`єм двигуна 1968 см.куб., номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З огляду на вимоги ст. ст. 94, 132, 173 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Суд, вивчивши клопотання, з огляду на обставини вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, а також на те, що слідчим у клопотанні доведено необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, оскільки вказане майно, може бути реалізовано для відшкодування шкоди, завдавної внаслідок кримінального правопорушення, в разі задоволення заявленого цивільного позову, з урахуванням розміру заявлених позовних вимог та завданої потерпілому шкоди, дійшов висновку про те, що клопотання слідчого слідчої групи СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000347 від 20.05.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 131, 13, 170-173, 309 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого слідчої групи СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000347 від 20.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 яка на праві приватної власності належить ОСОБА_7 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4).
Накласти арешт на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 яка на праві приватної власності належить ОСОБА_7 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 34513172).
Накласти арешт на автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2012 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , у вигляді заборони відчуження на користь третіх осіб вказаного майна.
Ухвала про арешт майна виконується негайно.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1