Справа № 159/1800/18 Провадження №11-кп/802/106/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.3 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 липня 2018 року, яким -

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився та проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не працює, неодружений, раніше неодноразово судимий: останній раз 15 листопада 2012 року вироком Ковельського міськрайонного суду за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та йому призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання період перебування його під вартою з 15.03.2018р. по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 залишено попередній тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з 15 березня 2018 року.
Вироком вирішено питання про речові докази та судові витрати.

В С Т А Н О В И В
Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він повторно, в першій половині дня 17 січня 2017 року, на території дачного масиву "Будівельник" в м.Ковелі, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом пошкодження дерев`яного вікна, проник до приміщення дачного будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_11 , де, на горищі вказаного дачного будинку, таємно викрав два алювієві бідони ємкістю по 40 літрів, вартістю 600 грн. кожен, та один алюмінієвий бідон ємкістю 25 літрів, вартістю 495 грн., чим завдав ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 1695 грн.
Крім цього, ОСОБА_8 повторно, за попередньою змовою в групі з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, в ніч з 03.02.2017 на 04.02.2017, на території дачного масиву "Калина" в м. Ковелі, діючи з єдиним умислом, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом зриву навісного замка вхідних дверей, проникли до приміщення дачного будинку АДРЕСА_3 , який належний ОСОБА_12 , звідки таємно викрали металобрухт чорних металів загальною вагою 153 кілограми, вартістю 4 грн. 80 коп. за 1 кг., загальною вартістю 734,40 грн., чим завдали ОСОБА_12 майнової шкоди на вказану суму.
Крім цього, ОСОБА_8 повторно, за попередньою змовою в групі з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, в ніч з 03.02.2017 на 04.02.2017, на території дачного масиву "Калина" в м. Ковелі, діючи з єдиним умислом, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом зриву навісного замка вхідних дверей, проникли до приміщення дачного будинку, який належить ОСОБА_13 , звідки таємно викрали металобрухт чорних металів загальною вагою 108 кілограм, вартістю 4 грн. 80 коп. за 1 кг., загальною вартістю 518,4 грн., чим завдали ОСОБА_13 майнової шкоди на вказану суму.
У поданій апеляції прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального процесуального та кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення надто м`якого покарання. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання обвинуваченому порушено вимоги ст.65 КК України, оскільки суд не в повній мірі врахував особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, через незначний період після відбування покарання знову вчинив ряд крадіжок. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

У поданій апеляційній скарзі захисник не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення покарання без застосування вимог ст.75 КК України. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання порушено вимоги ст.65 КК України. Посилається на те, що судом не в повній мірі враховано його особу, оскільки він повністю визнав свою винуватість, є особою молодого віку. Має міцні соціальні зв`язки, потерпілі не наполягали на суворому покаранні. Просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання змінити, на підставі ст.75 КК України встановити іспитовий строк.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора з викладених у ній підстав, а скаргу захисника заперечив, обвинуваченого та захисника, які апеляційну скаргу прокурора заперечили та просили задовольнити скаргу захисника, перевіривши матеріали провадження, суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчинені злочину, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом першої інстанції, що по суті в апеляційних скаргах не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України є правильною і також не оскаржується.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Статтею 75 КК України встановлено, що якщо суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбуття покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбуття покарання з випробовуванням.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного, а саме, те, що ОСОБА_8 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, знову вчинив тяжкий корисливий злочин.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено, з чим погоджується і апеляційний суд.

Посилання захисника в апеляції про визнання винуватості обвинуваченим, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки останній категорично заперечував свою причетність до вчинення крадіжок а твердження про наявність міцних соціальних зв`язків стороною захисту не доведено.

Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилаються в апеляційних скаргах як прокурор, так і захисник, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання за ч.3 ст.185 КК України ближче до нижньої межі, яке необхідно відбувати реально, оскільки відсутні підстави для можливості звільнення обвинуваченого від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України, з чим повністю погоджується апеляційний суд.

На думку апеляційного суду, обране судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

У відповідності до вимог ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до п.1 ч.5 ст.72 КК України (ред.26.11.2015р.), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Обвинуваченим судом першої інстанції було проведено зарахування з 15 березня по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі (ред. Закону від 18.05.2017р.)

Зміна судового рішення суду першої інстанції в частині зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання можлива лише у зв`язку з неправильним застосуванням цим судом положень ст.72 КК України, зокрема в частині неправильного зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Враховуючи положення ч.6 ст.368 КПК України, з огляду на правовий висновок, який викладений в постанові Верховного Суду від 29.08.2018 (провадження №13-31кс18), апеляційний суд проводить відповідне зарахування змінюючи в цій частині судове рішення першої інстанції.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 липня 2018 року щодо ОСОБА_8 змінити.

В силу ст.72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання термін перебування ОСОБА_8 під вартою з 15 березня 2018 року по 21 листопада 2018 року включно, з розрахунку що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді