Справа № 495/1437/19
Номер провадження 1-кп/495/324/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження внесеного до ЄРДР за № 0000100 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський Одеської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, працюючого старшим навідником 1 розрахунку 1 артилерійського взводу 1 артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 , матрос, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407 та ч. 5 ст. 407 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальні правопорушення передбачені ч.ч. 4, 5 ст. 407 КК України, при наступних обставинах:

Так, 24.05.2017 обвинувачений ОСОБА_3 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 103-РС від 24.05.2017 року обвинувачений ОСОБА_3 призначений на посаду старшого навідника 1 розрахунку 1 артилерійського взводу 1 артилерійської батареї зазначеної військової частини, та його зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , постановлено на усі види забезпечення.

Указом Президента України від 17.03.2014 №303/2014 (затверджений Законом України від 17.03.2014 №1126-У11 «Про затвердження Указу президента України «Про часткову мобілізацію»), в Україні оголошено про мобілізацію.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 26 листопада 2018 року № 393/2018 в Україні введено воєнний стан із 14 години 00 хвилин 26 листопада 2018 року строком на 30 діб до 14 години 00 хвилин 26 грудня 2018 року.

Відповідно до Закону України Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 26 листопада 2018 року № 2630-VIII воєнний стан введено в Вінницькій, Луганській, Миколаївській, Одеській, Сумській, Харківській, Чернігівській, а також Донецькій, Запорізькій, Херсонській областях та внутрішніх водах України Азово-Керченської акваторії.

25.10.2018 року о 08 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_3 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 )без поважних причин та ухилявся від військової служби до 08 год. 00 хв. 29 жовтня 2018 року, вчинене в умовах особливого періоду крім воєнного стану.
Також, обвинувачений ОСОБА_3 , повторно протягом року,будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 (крім строкової служби) 05 листопада 2018 року о 08 год. 00 хв. діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 )без поважних причин та ухилявся від військової служби до 08 год. 00 хв. 03 грудня 2018 року, тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, вчинене в умовах особливого періоду крім воєнного стану.
Крім того, 03.12.2018 року о 10 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 (крім строкової служби) діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової службисамовільно залишив військову частину НОМЕР_1 (
АДРЕСА_2 )та ухилявся від військової служби до 13 год. 00 хв. 14 лютого 2019 року, тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав в повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінальних правопорушень, оскільки вони ніким не оспорюються та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення

Не оспорюючи фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що дійсно він самовільно покинув розташування військової частини та не з`являвся на службу. вчинив це з тих підстав, що його мати захворіла, а командування не надало йому відпустку. У скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати його.

Оцінюючи докази у сукупності суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та кваліфікує їх:

-за ст. 407 ч. 4 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби);

-за ст. 407 ч. 5 КК України самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Стосовно призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд приходить до наступного:

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер скоєного ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, а також дані характеризуючи особу обвинуваченого, який за місцем проходження служби характеризується негативно, є військовослужбовцем, раніше не судимий, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, щиро розкаявся у скоєному.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у скоєному, вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 407 ч. 4, ст. 407 ч. 5 КК України та на підставі санкції вказаних статей призначити йому покарання:

- за ч.4 ст. 407 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

- за ч.5 ст.407 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити засудженому ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк у 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1