Дата документу 13.12.2018 Справа № 320/2520/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/553/18
Єдиний унікальний № 320/2520/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.ч.2, 3 ст.185 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 липня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новопилипівка Мелітопольського району Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останнього разу 08.06.2015 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки; на підставі ст. 70 ч. 4 КК України, остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 4 місяців; 15.09.2017 рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області, 07.09.2017, звільнений від відбуття покарання умовно-достроково, не відбутий строк складає 7 місяців 17 днів;

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України - 2 роки позбавлення волі;

- за ч.3 ст.185 КК України - 3 роки 5 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України призначено ОСОБА_7 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на 3 роки 5 місяців.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08.06.2015 та остаточно до відбування ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на 3 роки 6 місяців.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалено рахувати з часу фактичного затримання з 19 години 20 хвилин 27 лютого 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду, завдану злочинами у сумі 25290 грн.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 28 вересня 2017 року, приблизно о 12 годині 00 хвилин, знаходячись у приміщенні ТЦ "Сільпо", який розташований за адресою: Запорізької області, місто Мелітополь, вулиця Інтеркультурній, 79, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливими мотивами, діючи повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з карману куртки, таємно викрав належне ОСОБА_10 майно на загальну суму 2620 грн.
16.01.2018 року, в нічний час, знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 , маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливими мотивами, діючи повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан на територію подвір`я вищевказаного будинку, яке являється сховищем, звідки таємно викрав майно ОСОБА_11 на загальну суму 3000 грн.
25 січня 2018 року, приблизно о 19 годині 40 хвилин, знаходячись у маршрутному таксі № 3 зі сполученням "Н. Мелітополь Бєлякова", у м. Мелітополі Запорізької області, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливими мотивами, діючи повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з пакету ОСОБА_12 таємно викрав у потерпілого належне йому майно, на загальну суму 3630 грн.
26 січня 2018 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливими мотивами, діючи повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вибиття металевої двері, проник до службового приміщення. Продовжуючи свої злочинні дії, які охоплювались єдиним злочинним умислом, ОСОБА_7 , таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_9 , на загальну суму 25290 грн.
17.02.2018, приблизно о 12 годині 00 хвилин, знаходячись біля будинку АДРЕСА_4 , ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливими мотивами, діючи повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, через отвір у вхідних дверях підвального приміщення, проник до приміщення вищевказаного будинку, де з підвального приміщення таємно викрав майно ОСОБА_13 , на загальну суму 12500 грн.
27.02.2018 року приблизно о 10 годині 00 хвилин, знаходячись біля будинку АДРЕСА_5 , ОСОБА_7 , маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливими мотивами, діючи повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через ворота на територію подвір`я вищевказаного будинку, яке являється сховищем, звідки таємно викрав майно ОСОБА_14 на загальну суму 3000 грн.

В апеляційній скарзі, захисник посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого через суворість, з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання і характеризують особу ОСОБА_7 , просить вирок змінити і пом`якшити покарання її підзахисному.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинуваченого і захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який вважає вирок законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги судом першої інстанції були дотримані.

Положенням ч.1 ст.404 КПК України передбачено, що вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими та учасниками провадження не оспорюються.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України особі, що вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів з урахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують покарання та таких, які його обтяжують.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за кожне кримінальне правопорушення окремо і за сукупністю злочинів і вироків, суд, у відповідності до вимог ст.ст.50, 65, 70, 71 КК України, призначив його, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, відомості про особу обвинуваченого, наявність обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначене судом першої інстанції остаточне покарання, з яким згодна колегія суддів, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Покарання за більш тяжке кримінальне правопорушення було призначено в розмірі наближеному до мінімального, передбаченого санкцією ч.3 ст.185 КК України.

При призначенні покарання за сукупністю злочинів було застосовано найбільш м`який принцип призначення покарання шляхом поглинання менш суворого більш суворим, а за сукупністю вироків - до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання, яке лише на місяць більше ніж те, що призначено за сукупністю злочинів.

Доводи захисника щодо пом`якшення покарання і посилання в цьому контексті на обставини, які його пом`якшують (визнання вини, сприяння розкриттю злочинів), є необґрунтованими, оскільки вони враховувались судом при призначенні покарання і повторно враховуватися не можуть.

Відтак колегія суддів вважає, що вид та розмір остаточного покарання призначеного ОСОБА_7 є таким, що відповідає тяжкості скоєних злочинів.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді провадження, також не встановлено.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 липня 2018 року, стосовно ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4