Справа № 342/547/18
Провадження № 1-кп/351/16/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2019 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

законного представника - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6

представника служби

у справах дітей - ОСОБА_7 ,

представника ювенальної

провенції - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снятині кримінальне провадження №0000098 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, неодруженої, не працюючої, учениці 3 курсу Державного професійно-технічного навчального закладу «Богородчанський професійний будівельний ліцей», раніше не судимої,

громадянки України, обвинуваченої за ч. 1 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачена ОСОБА_4 вчинила таємне викрадення чужого майна за наступних обставин.

Так обвинувачена 03.05.2018р. близько 20.45 год. зайшла до магазину «Сузір`я», що знаходиться за адресою: м. Городенка, вул. Шевченка, 86, Івано-Франківської області щоб купити каву. Під час перебування в приміщенні магазину, ОСОБА_4 побачила мобільний телефон марки «iPhone 6», модель А1586, біло-золотистого кольору, який знаходився на робочому місці продавця біля касового аппарату та у неї виник злочинний намір на крадіжку чужого майна. Користуючись вигідною для себе обстановкою, а саме: тим, що продавець магазину відсутній на робочому місці та за її діями ніхто не спостерігає ОСОБА_4 з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, таємно викрала мобільний телефон марки «iPhone 6», модель А1586, біло-золотистого кольору, ІМЕІ- НОМЕР_1 , вартістю 4 400 грн., що належить ОСОБА_9 , 1985 року народження, жительці АДРЕСА_2 , в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора ПрАТ «Київстар», вартістю 50 грн., на рахунку якої коштів не було.

Викрадене майно ОСОБА_4 заховала в кишеню своєї куртки і вийшла з приміщення магазину та повністю розпорядилася ним на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 4 450 грн.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнала, щиро розкаялась у вчиненому. Пояснила, що у травні 2018р. перебуваючи в м. Городенка, зайшла до магазину «Сузір`я» та побачила на прилавку магазину телефон марки «iPhone 6», модель А1586. Тоді у неї виник умисел на його викрадення для власного користування. Оскільки в приміщенні магазину нікого не було вона викрала телефон та вийшла з приміщення. На даний час усвідомила неправомірність своїх дій, просила суворо її не карати.

Законний представник неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_5 вказала, що обвинувачена являється її донькою та зазначила, що на даний час донька поводить себе добре, зауважень до неї немає, відвідує навчання в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Богородчанський професійний будівельний ліцей». Просила звільнити ОСОБА_4 від покарання та передати останню під її нагляд.
Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, покази дані нею на досудовому слідстві підтримала повністю, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має.

Представник служби у справах дітей Снятинської РДА ОСОБА_7 вказала, що неповнолітня обвинувачена ОСОБА_4 позитивно характеризується по місцю проживання та навчання, матеріально-побутові умови сім"ї, в якій проживає неповнолітня обвинувачена, задовільні. Просила передати неповнолітню обвинувачену ОСОБА_4 під нагляд матері.
Представник ювенальної провенції Снятинського ВП ГУНП ОСОБА_8 зазначила, що неповнолітня ОСОБА_4 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалася, публічний порядок не порушувала, скарг зі сторони сусідів та односельчан не поступало, на даний час не працює, навчається на 3 курсі Державного професійно-технічного навчального закладу «Богородчанський професійний будівельний ліцей», з неповнолітньою ОСОБА_4 проведено профілактичну бесіду.
Відповідно до ст. 349 КПК України, суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст обставин кримінального провадження, пересвідчився у добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм про позбавлення права оскарження обставини, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку. Таким чином, суд визнав недоцільним дослідження доказів кримінального провадження щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечували учасники судового провадження.

Оцінюючи зібрані, по справі докази, суд приходить до висновку, що вина неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненому повністю доведена, а її діяння слід кваліфікувати за ч.1 ст. 185 КК України, оскільки вона, своїми діями вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заявив клопотання про звільнення в порядку ст. 105 КК України неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_4 від покарання та просив застосувати до неї примусові заходи виховного характеру, у виді передачі її під нагляд матері ОСОБА_5 до виповнення обвинуваченою повноліття.
Прокурор не заперечив щодо звільнення неповнолітньої ОСОБА_4 від покарання в порядку ст. 105 КК України.
Згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Відповідно до роз"яснень, що містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. №5 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх" - при призначенні покарання неповнолітнім суди повинні суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація. Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить щире каяття у вчиненому, добровільне відшкодування завданої шкоди, активне сприяння розкриттю злочину.
Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення за ст. 185 ч.1 КК України, яке вчинила неповнолітня обвинувачена ОСОБА_4 , є злочином середньої тяжкості.
Відповідно до вимог ч.1 ст.103 КК України суд враховує умови життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітньої. Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.103 КК України, встановлено, що вона є особою неповнолітнього віку, на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах не знаходиться, виховувалася належним чином у повній сім`ї у нормальних соціально-побутових умовах, інвалідності немає, вад психічного розвиту та фізичного здоров`я судом не встановлено, по місцю проживання та навчання характеризується позитивно.
В досудовій доповіді орган пробації зазначив, що вивченням особи неповнолітньої обвинуваченої встановлено низький ризик повторного кримінального правопорушення та беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість неповнолітньої обвинуваченої, її спосіб життя, історію правопорушень, криміногенні фактори, які впливають на поведінку обвинуваченої, орган пробації вважає можливе перевиховання неповнолітньої обвинуваченої без ізоляції від суспільства (без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк).
У судовому засіданні встановлено, що неповнолітня обвинувачена ОСОБА_4 навчається на 3 курсі Державного професійно-технічного навчального закладу «Богородчанський професійний будівельний ліцей» та отримує стипендію.
Суд вважає, що наведені пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обставин, що обтяжують покарання, її ставлення до вчиненого, щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків дають підстави призначити обвинуваченій покарання, відповідно до ст.103 КК України у межах санкції ст.185 ч.1 КК України у виді штрафу.
Відповідно до ч.3 ст.497 КПК України якщо суд під час судового розгляду дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього обвинуваченого без застосування кримінального покарання, то може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч.1 ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання якщо буде визнано, що внаслідок щирого каяття та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. Як зазначено у частині другій цієї статті, у цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру . П.п. 7,8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року "Про практику розгляду справ про застосування примусових заходів виховного характеру", передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п.3 п.2 ст. 105 КК України), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою.
Суд, вважає, що неповнолітня ОСОБА_4 може бути звільнена від призначеного у межах санкції ч.1 ст. 185 КК України покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, оскільки внаслідок щирого каяття та подальшої бездоганної поведінки неповнолітня обвинувачена ОСОБА_4 на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
При застосуванні неповнолітній ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру, суд враховує дані про обвинувачену, що вона досягла сімнадцятирічного віку, проживає разом з батьками, які позитивно характеризуються і здатні забезпечити позитивний вплив на доньку та постійний контроль за її поведінкою.
За таких обставин, на підставі п.3 ч.2 ст. 105 КК України до неповнолітньої ОСОБА_4 слід застосувати примусові заходи виховного характеру у виді передачі її під нагляд матері ОСОБА_5 ..
Цивільний позов не заявлено.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Прокурором в судовому засіданні не надано підтверджуючих документів про понесені процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 484, 485, 487, 488, 497 КПК України, ст. 105 КК України,-
УХВАЛИВ:

Неповнолітню ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
На підставі ст. 105 КК України неповнолітню ОСОБА_4 звільнити від призначеного покарання, застосувавши до неї примусові заходи виховного характеру, передбачені п.3 ч.2 ст. 105 КК України, у виді передачі її під нагляд матері ОСОБА_5 , жительки АДРЕСА_1 до досягнення ОСОБА_4 повноліття.
Речовий доказ: мобільний телефон марки «iPhone 6», біло-золотистого кольору, ІМЕІ- НОМЕР_1 у чохлі рожевого кольору та коробку від мобільного телефону марки «iPhone 6», ІМЕІ- НОМЕР_1 , які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_9 , залишити їх власниці ОСОБА_9 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Снятинський районний суд у строк 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду ОСОБА_1