Справа № 161/7253/18 Провадження №11-кп/802/132/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст. 185 КК України Доповідач : ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_7 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000437, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному проваджені ОСОБА_10 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_8 , яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Луцька, Волинської області, українець, з неповною середньою освітою, не одружений, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та йому призначено покарання у виді 100 годин громадських робіт.

На підставі ст.105 КК України звільнено неповнолітнього ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання.

Застосовано до ОСОБА_8 примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері - ОСОБА_7 , у відповідності до п.3 ч.2 ст.105 КК України строком на 1 рік.

В порядку ст.100 КПК вирішено питання про речові докази.

В С Т А Н О В И В
Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за те, що він 31 січня 2018 року близько 11 год., перебуваючи в приміщенні роздягальні спортивного залу НВК №26, що за адресою: м. Луцьк, вул. Кравчука, 33, шляхом вільного доступу, з кишені куртки неповнолітнього ОСОБА_11 , яка знаходилась у вищевказаній роздягальні, таємно викрав належний потерпілій ОСОБА_12 мобільний телефон марки «Хіомі Redmi 4А», імеі: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи №33/2018 від 22 лютого 2018 становить 1980 гривень, в середині якого були сім картки мобільних операторів: «МТС» та «Київстар», вартістю по 30 гривень кожна, який знаходився в чохлі, вартістю 180 гривень та мав захисне скло, вартістю 80 гривень чим завдав потерпілій ОСОБА_12 майнової шкоди на загальну суму 2300 гривень.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, оскаржує вирок через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що суд, при призначенні ОСОБА_8 покарання у виді громадських робіт не врахував, що останній, на момент вчинення злочину та ухвалення вироку, не досяг 16 річного віку. А тому, у відповідності до вимог ст.ст. 99-102 КК України йому слід призначити покарання лише у виді позбавлення волі. Разом з тим, враховуючи те, що ОСОБА_8 вперше вчинив злочин середнього ступеня тяжкості, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував завдані збитки, а також його бездоганну поведінку, вважає можливим звільнити його від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру. У зв`язку із цим, просить вирок скасувати, ухвалити новий, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст.105 КК України звільнити ОСОБА_8 від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд матері строком на 1 рік.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу у повному обсязі, обвинуваченого, його законного представника та захисника, які кожен окремо, відносно задоволення апеляційної скарги заперечили, просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) відповідає фактичним обставинам справи, обґрунтований сукупністю розглянутих у судовому засіданні й викладених у вироку доказів і не оскаржується ніким із учасників провадження.

За встановлених судом фактичних обставин справи дії ОСОБА_8 за ч.1 ст.185 КК України кваліфіковано правильно, що також не оспорюється.

Разом з тим, доводи прокурора в апеляційній скарзі про неправильне застосування судом кримінального закону є слушними та заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.1 ст.100 КК України громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від тридцяти до ста двадцяти годин і полягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання чи основної роботи час.

Обираючи ОСОБА_8 покарання у виді громадських робіт, суд всупереч ст.100 КПК України, не взяв до уваги те, що він на момент вчинення злочину (31 січня 2018) не досяг 16-річного віку, що унеможливлювало застосування до нього такого виду покарання.

Суд цих обставин при призначенні покарання не врахував, а отже, порушив вимоги зазначеної вище статті. Тому вирок в частині призначеного обвинуваченому покарання, у відповідності до вимог, передбачених п.4 ч.1, ч.2 ст.409, ст.420 КПК України підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нового вироку.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, апеляційний суд у відповідності із ст.65 КК України враховує те, що він вчинив злочин, який у відповідності до ст.12 КК України відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості, до кримінальної відповідальності притягується вперше, винуватість у вчиненому визнав в повному обсязі висунутого обвинувачення, посередню характеристику за місцем навчання та позитивну характеристику за місцем проживання, особу обвинуваченого, який є неповнолітнім, а також те, що він проживає у сім`ї разом із матір`ю.

До обставин, що пом`якшують покарання апеляційний суд відносить: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків та вчинення злочину неповнолітнім.

Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.

За таких обставинах призначає ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк.

Разом з тим, враховуючи те, що ОСОБА_8 вперше вчинив злочин середньої тяжкості, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував завдані збитки, а також його бездоганну поведінку, з метою забезпечення інтересів неповнолітнього, апеляційний суд доходить висновку, що обвинувачений на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання, а тому на підставі ст.105 КК України звільняє його від покарання, із застосуванням примусового заходу виховного характеру у виді передачі під нагляд матері та задовольняє апеляційну скаргу прокурора.

На підставі викладеного, керуючись статтями 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 жовтня 2018 року щодо неповнолітнього ОСОБА_8 в частині призначеного йому покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.185 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 місяців.

На підставі ст.105 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_8 від покарання, із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_7 строком на 1 рік.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення апеляційним судом.

Головуючий

Судді: