ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/458/19 Справа № 190/1619/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2018 року про відмову в задоволенні подання ДУ П`ятихатської ВК № 122 Дніпропетровської області та спостережної комісії П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_6 , -

за участю:
прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2018 року відмовлено в задоволенні подання ДУ П`ятихатської ВК № 122 Дніпропетровської області та спостережної комісії П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_6 .
Обґрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції зазначив, що засуджений ОСОБА_6 стає на шлях виправлення, проте на час розгляду подання останній не довів свого виправлення, оскільки засуджений в період відбуття покарання отримав лише 2 заохочення (подяки) за сумлінну поведінку та ставлення до праці та 7 стягнень (1 попередженння, 4 догани, 1 сувора догана та 8 діб карцеру), згідно характеристики від 04 жовтня 2018 року характеризується позитивно, згідно характеристики від 30 березня 2017 року характеризується як злісний порушник режиму утримання, згідно характеристики від 21 вересня 2017року характеризується задовільно. Крім того, засудженому комісією ПВК-122 відмовлено в поданні матеріалів щодо заміни не відбутої частини покарання більш м`яким та в поданні матеріалів щодо умовно дострокового звільнення, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання засудженого таким, що сумлінною поведінкою довів своє виправлення

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду першої інстанції про відмову в задоволенні подання ДУ П`ятихатської ВК № 122 Дніпропетровської області про його умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України скасувати та застосувати щодо останнього умовно-дострокове звільнення. Обґрунтовуючи свої вимоги вказує, що має заохочення, з П`ятихатської виправної колонії характеризується позитивно, працює з першого дня прибуття до колонії.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні засуджений підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Так, відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Із матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що засуджений не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений умовно-достроково.
При цьому апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 26 лютого 2016 року засуджений вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 290 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 1 місяць строк відбуття покарання відраховано з 03 грудня 2014 року, запобіжний захід залишено тримання під вартою, в строк відбуття покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 03 грудня 2014 року по 26 лютого 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2016 року вирок відносно ОСОБА_6 залишено без змін, згідно ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 03 грудня 2014 року по 08 вересня 2016 року.
Крім того, з 06 жовтня 2016 року ОСОБА_6 відбуває покарання в П`ятихатській виправній колонії № 122, засуджений в період відбуття покарання отримав 2 заохочення (подяки): 27 червня 2017 року і 16 липня 2018 року за сумлінну поведінку та ставлення до праці, та 7 стягнень: 08 січня 2015 року догана (міжкамерний зв`язок), 17 лютого 2015 року догана (міжкамерний зв`язок), 01 квітня 2015 року 8 діб карцеру (вилучено мобільний телефон), 14 жовтня 2015 року догана (міжкамерний зв`язок), 07 листопада 2015 року догана (вилучено мобільний телефон), 18 жовтня 2016 року сувора догана ( вилучено мобільний телефон), 17 листопада 2017 року попередження (самовільно залишив робоче місце).
З наявних в матеріалах справи характеристик вбачається, що ОСОБА_6 згідно характеристики від 30 березня 2017 року характеризується як злісний порушник режиму утримання, згідно характеристики від 21 вересня 2017 року характеризується задовільно, згідно характеристики від 04 жовтня 2018 року характеризується позитивно.
Крім того, ОСОБА_6 як особі, що не довела свого виправлення, комісією установи було відмовлено: 30 березня 2017 року у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким; 21 вересня 2017 року в умовно-достроковому звільненні.
Аналізуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні подання ДУ П`ятихатської ВК № 122 Дніпропетровської області та спостережної комісії П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_6 , оскільки наявні в матеріалах відомості не свідчать про систематичний характер виправлення цього засудженого, а лише його становлення на цей шлях.
Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
З огляду на вищевикладене доводи засудженого не спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності поданого подання, а також не свідчать про доведення засудженим свого виправлення та про наявність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537-539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2018 року про відмову в задоволені подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4