Провадження № 11-кп/824/1438/2019 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
із участю

прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 06 березня 2019 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000023 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростишів Житомирської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, одруженого, такого, що має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 КК України, -

повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури №1 для усунення недоліків.

Вказане рішення мотивоване тим, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 КК України, не відповідає вимогам ст.ст.291, 292 КПК України, оскільки у ньому взагалі відсутній виклад фактичних обставин справи, при зазначенні кваліфікації вказано, що особа підозрюється у вчиненні злочинів, тобто фактично стороною обвинувачення не пред`явлено обвинувачення ОСОБА_8 , при викладі формулювання обвинувачення не зазначено, які саме дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.2 ст.309, а які за ч.2 ст.307 КК України, також не вказана інформація про долю речових доказів. Крім того, згідно пояснень сторони захисту ОСОБА_8 вину не визнавав, а тому в обвинувальному акті невірно вказано обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду прокурором подано апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 06 березня 2019 року щодо ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а обвинувальний акт повернути до Голосіївського районного суду м. Києва на новий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.

Свої вимоги мотивує тим, що обвинувальний акт не відповідає формальним вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України. Проте, всупереч доводам районного суду, у його тексті міститься виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, їх правова кваліфікація з посиланням на положення і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Вказівка в обвинувальному акті на повідомлення ОСОБА_8 про підозру не свідчить про перебування останнього в процесуальному статусі підозрюваного. Оскільки обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 було передано до суду в порядку, встановленому ст.291 КПК України, згідно з ч.2 ст.42 КПК України він є обвинуваченим.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з п.1 ч.3 ст.42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.

Як вбачається з ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Нормами кримінального процесуального законодавства, зокрема п.5 ч.2 ст.291 КПК України, передбачено, що обвинувальний акт повинен містити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Так, формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони.

При складанні обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 вищевказані вимоги кримінального процесуального законодавства були дотримані не в повній мірі, адже обвинувальний акт, відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, повинен містити, крім іншого, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Однак, усупереч вимогам кримінального процесуального закону в обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 взагалі відсутній виклад фактичних обставин справи, при зазначенні кваліфікації вказано, що особа підозрюється у вчиненні злочинів, тобто фактично стороною обвинувачення не пред`явлено обвинувачення ОСОБА_8 , при викладі формулювання обвинувачення не зазначено, які саме дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.2 ст.309, а які за ч.2 ст.307 КК України, також не вказана інформація про долю речових доказів. Крім того, згідно пояснень сторони захисту ОСОБА_8 вину не визнавав, а тому в обвинувальному акті невірно вказано обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006 року встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У судовому рішенні ЄСПЛ від 09.10.2008 року у справі «Абрамян проти Росії» зазначено, що деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.

Положення пп.«а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (п.52 рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції»; п.58 рішення від 25.07.2000 року у справі «Матточіа проти Італії»; п.34 рішення від 20.04.2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії»). До того ж право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п.3 ст.6 Конвенції (п.54 рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції»; п.47 «Даллос проти Угорщини»).

Зазначені недоліки обвинувального акту перешкоджають об`єктивному розгляду провадження, із огляду на це колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про необхідність його повернення прокурору для усунення недоліків.

При цьому, доводи апеляційної скарги прокурора про відповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_8 вимогам ст.291 КПК України є необґрунтованими.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги прокурора необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 06 березня 2019 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000023 відносно ОСОБА_8 повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури №1 для усунення недоліків, без змін.

Головуючий:

Судді :