Провадження №1-кп/512/40/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року Савранський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт.Саврань, Савранського району, Одеської області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.09.2018р. за №0000661, по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, який має незакінчену вищу освіту, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, з 29.03.2017р. учасник бойових дій в зоні АТО у складі 5 ОБ АТ УДА спільно зі Збройними силами України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що:

13.10.2008р. Савранською районною адміністрацією Одеської області зареєстровано ТОВ «Південний Буг-ВВ», згідно із статутом якого ОСОБА_8 і ОСОБА_9 (засуджений вироком Балтського районного суду Одеської області від 05.05.2017р. по справі №512/874/15-к) у рівних долях стали засновниками підприємства, основним видом діяльності якого є надання торгівельних послуг на Савранському торгівельному ринку.

З метою придбання частини Савранського ринку ОСОБА_9 згідно договору позики, укладеному 03.11.2008р. між ним та ОСОБА_4 (сином потерпілого ОСОБА_8 ), отримав у борг 79500 доларів США та 145000 грн., з зазначенням строку повернення до 03.11.2009р..

Директором підприємства згідно протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Південний Буг-ВВ» був призначений ОСОБА_9 ..

У зв`язку з відмовою ОСОБА_9 від виконання своїх зобов`язань у лютому 2010 року по закінченню терміну повернення суми боргу ОСОБА_8 звернувся до Савранського районного суду Одеської області, рішенням якого позовні вимоги заявника щодо стягнення на його користь з ОСОБА_9 боргу в сумі 780761грн. були задоволені.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 13.05.2010р. залишено без змін рішення Савранського районного суду Одеської області.

Ухвалою Верховного суду України від 16.02.2011р. за касаційною скаргою ОСОБА_9 рішення Савранського районного суду Одеської області та ухвала Апеляційного суду Одеської області в частині стягнення суми боргу з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 залишено без змін.

Усвідомлюючи наявність рішення суду, яким зобов`язано ОСОБА_9 виплатити борг, останній навпаки висунув відносно ОСОБА_8 протиправні вимоги вийти із складу засновників ТОВ «Південний Буг-ВВ» та сплати на його користь суму в розмірі 100000 доларів США, яка була визначена ОСОБА_9 як сума матеріальної та моральної шкоди за нібито витрати, пов`язані з вищевказаними судовими тяжбами.

Переслідуючи ціль невиконання вищевказаних боргових зобов`язань та корисливі мотиви щодо незаконного заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 став вживати активні дії, які виражались в незаконній вимозі передачі на свою користь чужого майна, з погрозою заподіяння шкоди ОСОБА_8 , його близьким родичам та обмеженням прав щодо трудової діяльності потерпілого. Окрім того, ОСОБА_9 виказував свою спроможність звернення до високопосадовців в м.Києві та зацікавлених осіб, які за допомогою фізичної сили змусять ОСОБА_8 виконати його умови відносно виплати грошових коштів та виходу із складу засновників ТОВ «Південний Буг-ВВ».

Так, в серпні 2014 року ОСОБА_9 при невстановлених слідством обставинах, переслідуючи корисні мотиви, з метою незаконного вимагання та отримання у ОСОБА_8 грошових коштів, шляхом його викрадання та застосування фізичного насилля, звернувся до свого знайомого ОСОБА_10 (брата цивільної дружини ОСОБА_9 ).

Отримавши від ОСОБА_10 (засудженого вироком Балтського районного суду Одеської області від 05.05.2017р.) згоду на вчинення злочину, ОСОБА_9 надав останньому можливість самостійного вибору співвиконавців злочину, а саме викрадення ОСОБА_8 , а згодом і особисто зустрівся та схвалив запропоновані ОСОБА_10 кандидатури ОСОБА_11 (засудженого вироком Балтського районного суду Одеської області від 05.05.2017р.) та особи, стосовно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження.

Так, готуючись до виконання злочину, ОСОБА_10 , діючи за вказівкою ОСОБА_9 , та по домовленості з особою, стосовно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, та ОСОБА_11 неодноразово прибували до смт.Саврань, Одеської області, з метою розподілу між собою ролей, розробки єдиного плану дій, в ході вчинення злочину, та доведення його до безпосереднього замовника ОСОБА_9 ..

При неодноразових особистих зустрічах, що відбувалися в смт.Саврань, Одеської області, ОСОБА_9 , при невстановлених слідством обставинах, надав інформацію ОСОБА_10 про місце проживання, розпорядок дня потерпілого ОСОБА_8 , визначивши при цьому час скоєння злочину і місце, а саме ранковий час та прилеглу територію до адміністративної будівлі ТДВ АПК «Саврань», розташовану за адресою с.Полянецьке, вул.Леніна, 103, Савранського району, Одеської області, за місцем роботи ОСОБА_8 ..

Крім того, ОСОБА_10 , особа, стосовно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, та ОСОБА_11 , прибуваючи до смт.Саврань, Одеської області, самостійно, діючи за вказівкою ОСОБА_9 , проводили огляд визначеного місці події, прилеглої території, встановлювали маршрут прямування після викрадення ОСОБА_8 та шляхи відходу та виїзду на автошлях Одеса-Київ в напрямку м.Києва.

В подальшому ОСОБА_9 , діючи спільно з ОСОБА_10 , особою, стосовно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, та ОСОБА_11 , усвідомлюючи, що реалізація злочинного плану, спрямованого на вимагання грошових коштів та протиправне позбавлення волі ОСОБА_8 пов`язана із вчиненням множинних протиправних діянь, які б вимагали значних людських і матеріальних ресурсів, приблизно 25-26 жовтня 2014 року звернулися до невстановленої особи координатора офісу громадської організації «Правий сектор», який розташований по вул.Прорізна, 10, в м.Києві, з метою залучення активістів вказаної організації в якості посібників та безпосередніх виконавців запланованих злочинів.

З метою реалізації злочинного плану, направленого на незаконне викрадання людини, вимагання чужого майна, діючи на замовлення ОСОБА_9 , приблизно 27.10.2014р. при невстановлених слідством обставинах, в якості безпосередніх виконавців запланованих злочинів відносно ОСОБА_8 серед кола активістів громадської організації «Правий сектор» була визначена група осіб у складі: ОСОБА_6 , особи, стосовно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, (яка 10.12.2015р. оголошена у розшук), ОСОБА_12 (засудженого вироком Любашівського районного суду Одеської області від 20.02.2017р.) та невстановленої особи на прізвисько « ОСОБА_13 ».

Керування підготовкою злочинів, що полягало в об`єднанні та підборі всіх учасників, координації та визначенні послідовності дій співучасників на місці злочину, місця та часу їх скоєння, було покладено на старшого групи громадської організації «Правий сектор» особи, стосовно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження.

Крім того, організаційна діяльність щодо планування злочинів відносно ОСОБА_8 , яка виразилась у сприянні вчиненню злочинів порадами, вказівками, наданні інформації щодо найбільш прийнятих способів, прийомів і засобів вчинення злочинів була покладена на координатора громадської організації «Правий сектор» особи, стосовно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження.

В подальшому, при скоєнні злочинів, старший групи особа, стосовно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, підтримував постійний зв`язок в телефонному режимі з організатором злочинів особою, стосовно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, яка була обізнана про всі заплановані дії відносно потерпілого ОСОБА_8 .. Не будучи присутньою на місці скоєння злочину особа, стосовно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, контролювала всі дії учасників групи, надавала вказівки щодо переміщення потерпілого до різних автомобілів в ході руху, маршруту пересування, підтримання запобіжних заходів та приховування слідів злочину, а саме зміни табличок номерних знаків транспортних засобів, використання рукавичок з метою уникнення залишення відбитків пальців на місці пригоди, тощо.

Учасники групи відзначались та відрізнялись стійким характером, високим рівнем організації, розподілом ролей та застосуванням конспірації, високою мобільністю, постійною взаємодією та інформуванням один одного про необхідність зборів з метою планування та підготовки злочинів, підпорядкованістю всіх членів угруповання безпосередньо її керівнику.

Кожен з учасників групи усвідомлював, що його дії є невід`ємною складовою частиною всього обсягу дій групи при вчиненні злочинів.

Готуючись до виконання злочинів, з метою подальшого використання, учасники групи при невстановлених слідством обставинах заздалегідь набули трикотажні рукавички щоб не залишати на місці скоєння злочину відбитків своїх пальців рук та маски, з метою приховування рис обличчя, що були розподілені між всіма учасниками.

Всі учасники групи були проінформовані про наявність зброї та боєприпасів, які були набуті при невстановлених слідством обставинах, носили їх при собі, перевозили в транспортних засобах з метою можливого застосування у випадку вчинення опору потерпілим або необхідності їх застосування при здійсненні пересування по маршруту відходу від місця скоєння злочину.

Отримавши від ОСОБА_9 інформацію про те, що в найближчий час, ймовірно 29.10.2014р., ОСОБА_8 має намір виїхати за кордон та вказівку від ОСОБА_9 виконати злочинні наміри в найкоротший термін, учасники групи під керуванням особи, стосовно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, визначивши дату скоєння злочину 29.10.2014р., та погодивши її з ОСОБА_9 заздалегідь, 28.10.2014р., для того щоб мати можливість підгодовуватись до планованих злочинів, виїхали до смт.Саврань, Одеської області.

З метою конспірації та можливості в подальшому, після викрадення, переміщувати потерпілого в різні транспортні засоби старшим групи особою, стосовно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, було визначено, що виїзд до місця вчинення злочину буде виконуватися на двох автомобілях. При цьому, для зручності особи, що раніше виїздили до смт.Саврань, Одеської області, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і особа, стосовно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, які повинні були вказувати маршрут руху, пересувались в автомобілі марки «BMW», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_14 , який був залучений в якості водія та необізнаний про злочинні наміри групи. Інші учасники групи дві особи, стосовно яких матеріали кримінального провадження виділені в окремі провадження, ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та невстановлена особа на прізвисько « ОСОБА_13 », використовували автомобіль марки «Mitsubishi Outlander» з прихованими державними реєстраційними номерами з надписом на них «ПТН ПНХ».

Приблизно о 23год. 00хв. 28.10.2014р. по ранній домовленості, з метою координування дій учасників групи та орієнтування їх на місцевості, ОСОБА_9 зустрів автомобілі, в яких рухались активісти громадської організації «Правий сектор», в населеному пункті с.Дубинове, Савранського району, Одеської області, та провів їх до смт.Саврань.

29.10.2014р. приблизно о 07год. 45хв. учасники групи дві особи, стосовно яких матеріали кримінального провадження виділені в окремі провадження, ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та невстановлена особа на прізвисько « ОСОБА_13 », діючи за вказівкою ОСОБА_9 , за попередньою домовленістю та розподіливши між собою ролі, прибули до території розташування адміністративної будівлі ТДВ АПК «Саврань» по вул.Леніна, 103, в с.Полянецьке, Савранського району, Одеської області, припаркувавши автомобіль марки «Mitsubishi Outlander» біля входу на території двору вказаної адміністративної будівлі.

Автомобіль марки «BMW», в якому знаходились ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , особа, стосовно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, та необізнаний в злочинних намірах групи ОСОБА_14 , з метою забезпечення найскорішого шляху відходу після викрадання потерпілого, було встановлено на узбіччі дороги за автомобілем «Mitsubishi Outlander».

Згідно розробленого раніше плану та розподілених ролей, після прибуття потерпілого ОСОБА_8 за місцем роботи та виходу його з транспортного засобу, учасники групи, а саме пасажири, які знаходились в автомобілі «Mitsubishi Outlander» особа, стосовно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, ОСОБА_12 та невстановлена особа на прізвисько « ОСОБА_13 », пасажири автомобілю «BMW» ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особа, стосовно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, будуть виконувати захоплення та безпосереднє викрадання потерпілого. При цьому інші учасники групи, а саме ОСОБА_14 та ОСОБА_6 згідно запланованих дій повинні знаходитись за кермом транспортних засобів, а ОСОБА_15 на задньому сидінні автомобілю «Mitsubishi Outlander», куди після захоплення планувалось перемістити потерпілого, а також для нагляду за навколишнім оточенням та у разі необхідності для попередження інших учасників про можливу небезпеку для їх запланованих дій.

Приблизно о 08год. 00хв. 29.10.2014р. ОСОБА_8 , прибувши за місцем своєї роботи та припаркувавши власний автомобіль «Volkswagen Touareg», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , лицевою частиною до будівлі ТДВ АПК «Саврань» по вул.Леніна, 103, в с.Полянецьке, Савранського району, Одеської області, вийшов з салону автомобіля, рухаючись в напрямку адміністративного будинку.

У цей час, діючи злагоджено, дві особи, стосовно яких матеріали кримінального провадження виділені в окремі провадження, ОСОБА_12 , невстановлена особа на прізвисько « ОСОБА_13 », ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , маючи на меті умисне викрадання потерпілого ОСОБА_8 , з метою залякування та вимагання грошових коштів, використовуючи в`язані шапки, надівши їх на лице в якості масок, дочекались поки ОСОБА_8 пройде на територію двору підприємства, після чого відкрито здійснили на нього напад.

Заздалегідь визначивши ролі кожного, учасники групи діючи спільно, збивши з ніг потерпілого ОСОБА_8 та поваливши його на землю, нанесли останньому множинні удари руками та ногами по різним частинам голови та тулуба, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Після чого, вказані особи, діючи відкрито проти волі ОСОБА_8 , застосувавши до нього активні дії, що супроводжувались фізичним та психічним насиллям з погрозою застосування зброї пістолету барабанного типу (виробник та модель слідством не встановлені), перемістили останнього до автомобілю «Mitsubishi Outlander», та в подальшому, утримуючи ОСОБА_8 в салоні вказаного автомобіля, виїхали в напрямку Кіровоградської області, з метою виїзду на автодорогу Київ-Одеса та подальшого руху до м.Києва в супроводі автомобіля «BMW» та належному ОСОБА_8 автомобіля «Volkswagen Touareg».

Утримуючи в салоні автомобіля ОСОБА_8 проти його волі та фактично обмеживши свободу переміщення потерпілого, діючи спільно учасники групи три особи, стосовно яких матеріали кримінального провадження виділені в окремі провадження, ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , невстановлена особа на прізвисько « ОСОБА_13 », ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з погрозою застосування зброї, здійснювали постійний психологічний тиск на потерпілого ОСОБА_8 , продовжуючи виказувати погрози застосування фізичного насилля та вимагаючи у потерпілого грошові кошти в сумі 100000 доларів США для вирішення нібито виниклого конфлікту з ОСОБА_9

Рухаючись по визначеному заздалегідь маршруту учасники групи у складі трьох осіб, стосовно яких матеріали кримінального провадження виділені в окремі провадження, ОСОБА_12 , невстановленої особи на прізвисько « ОСОБА_13 », ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які переміщались на автомобілях «Mitsubishi Outlander» та «BMW» неодноразово зупинялись в нелюдних місцях за територією населених пунктів, та виходячи із салонів автомобілів спілкувались між собою та телефонували невстановленим особам з метою координування своїх дій та отримання подальших вказівок щодо потерпілого ОСОБА_8 ..

Так, приблизно о 09год. 00хв. 29.10.2014р., зробивши зупинку транспортних засобів за вказівкою старшого групи особи, стосовно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, знаходячись на відкритій місцевості біля с.Хащувате, Гайворонського району, Кіровоградської області, діючи спільно, учасники групи звільнили потерпілого ОСОБА_8 , надавши йому вказівку вийти з салону автомобіля, попередивши про недопустимість звернення за фактом викрадання до правоохоронних органів, після чого на двох автомобілях виїхали у невстановленому напрямку.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне викрадення людини, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням зброї.

Письмове повідомлення про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення вручено ОСОБА_6 10.09.2018р..

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не застосовувався.

Цивільний позов про відшкодування майнової та/або моральної шкоди, завданої вказаним кримінальним правопорушенням, потерпілим ОСОБА_8 не пред`явлено.
Під час досудового провадження між потерпілим ОСОБА_8 і підозрюваним ОСОБА_6 11.09.2018р. по вказаному кримінальному провадженню укладено угоду про примирення, згідно якої підозрюваний ОСОБА_6 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, щиро розкаявся у вчиненому та в момент підписання угоди виплатив потерпілому ОСОБА_8 моральну шкоду в повному обсязі в розмірі 50000грн.; потерпілий ОСОБА_8 і підозрюваний ОСОБА_6 визнають, що обставини події органом досудового розслідування встановлені правильно; підозрюваний ОСОБА_6 в повному обсязі визнає свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті; сторони визнають правильність кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_6 за ч.2 ст.146 КК України як незаконне викрадення людини, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням зброї, та дійшли згоди щодо виду і розміру покарання, яке він повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді трьох років позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з іспитовім строком один рік на підставі ст.ст.75, 76 КК України та покладенням обов`язку повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання. Також угодою зазначено наслідки її укладення, затвердження та невиконання, що передбачені ст.ст.473, 476 КПК України.

Розглядаючи в порядку ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Як встановлено п.1 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч.ч.1, 3 ст.469 цього Кодексу угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого або підозрюваного; домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним. При цьому, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження (ч.2 ст.474 КПК України).
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю підтвердив фактичні обставини справи та повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.146 КК України, що дійсно свідчить про його щире каяття, що ґрунтується на належній критичній оцінці своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, висловленні жалю з приводу вчиненого, бажанням виправити ситуацію, що склалася, а також готовністю підлягати кримінальній відповідальності.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що між ним і потерпілим укладено угоду про примирення, стверджує, що розуміє свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення, затвердження та невиконання даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473, ст.476 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид і міру покарання, а тому просить затвердити угоду про примирення, яку уклав добровільно, заявивши, що виконає взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Потерпілий ОСОБА_8 та його представник адвокат ОСОБА_5 угоду про примирення підтримали, підтвердивши про добровільність її укладення, при цьому, судом потерпілому роз`яснено наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди, передбачені п.2 ч.1 ст.473, ст.476 КПК України.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення та призначення обвинуваченому узгодженої в угоді міри покарання, оскільки при укладенні угоди дотримані вимоги КПК України та КК України.
Таким чином, суд вважає, що обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, знайшли своє підтвердження під час підготовчого судового засідання.

Враховуючи санкцію ч.2 ст.146 КК України, вказане кримінальне правопорушення в силу ч.3 ст.12 цього Кодексу відноситься до кримінальних правопорушень середньої тяжкості, а відтак згідно з ч.3 ст.469 КПК України у даному кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним.

Суд, шляхом заслуховування пояснень сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Зміст угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України, обвинувачений та потерпілий розуміють наслідки затвердження такої угоди, передбачені ст.473 цього Кодексу.
Згідно угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.146 КК України, узгодили йому покарання у виді трьох років позбавлення волі, що передбачене санкцією цієї статті, на підставі ст.75 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.2 ч.1 ст.76 цього Кодексу.
Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ч.2 ст.146, ст.ст.50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру і ступеню тяжкості пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, даних про його особу, а також обставин, які пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування в повному обсязі моральної шкоди потерпілому), відсутності обставин, які обтяжують покарання; сторони надали згоду на призначення вказаного покарання.
Підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.
Згідно ч.1 ст.475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Разом з цим, як зазначено у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015р. №13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч.3 ст.75 КК визначаються виключно судом. У зв`язку з цим визначені сторонами угоди тривалість іспитового строку та обов`язки, що покладаються на особу, яка звільняється від відбування покарання з випробуванням, не враховуються судом, про що зазначається в мотивувальній частині судового рішення, та не є підставою для відмови у затвердженні угоди.

Враховуючи наведене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_6 відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання з випробуванням та самостійним визначенням при цьому тривалості іспитового строку та обов`язків, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням згідно з ч.1 ст.76 КК України.

Речові докази і процесуальні витрати, що передбачені ст.118 КПК України, згідно обвинувального акта у даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ч.2 ст.146 КК України, п.1 ч.3 ст.314, ч.3 ст.394, п.1 ч.1 ст.468, ч.ч.1, 3 ст.469, ст.ст.471, ст.473, ч.ч.2, 5, 6 ст.474, ст.ст.475, 476, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 11.09.2018р. між підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.146 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.09.2018р. за №0000661, ОСОБА_6 і потерпілим ОСОБА_8 .

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, призначивши йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч.ч.2, 3 ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи (служби) або навчання.

Цивільний позов потерпілим не пред`явлений.

Речові докази і процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що у разі невиконання засудженим угоди про примирення потерпілий чи прокурор відповідно мають право протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення даного кримінального правопорушення звернутися до Савранського районного суду Одеської області з клопотанням про скасування вироку (ч.1 ст.476 КПК України).
Умисне невиконання угоди засудженим є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом (ч.5 ст.476 КПК України).

Вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним може бути оскаржений в апеляційному порядку:

обвинуваченим або його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.5-7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

потерпілим або його представником виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.6, 7 ст.474 КПК України;

прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода не може бути укладена (ч.3 ст.394 КПК України).

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Одеської області через Савранський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку (п.1 ч.1, п.1 ч.2 ст.395 КПК України).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції (ч.ч.1, 2 ст.532 КПК України).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору (ч.6 ст.376 КПК України).

СУДДЯ (підпис)

Суддя Савранського районного
суду Одеської області ОСОБА_1 .