УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу засудженого ОСОБА_2 на незаконне тримання під вартою у порядку ст. 206 КПК України,
у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга засудженого ОСОБА_2 щодо його тримання під вартою.
На обґрунтування скарги засуджений зазначив, що вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.07.2018 його засуджено за ч. 4 ст. 296 КК України до 6 років позбавлення волі. Однак, вважаючи, що взяття його під варту після оголошення вироку апеляційною інстанцією незаконним, заявник вимагав негайного звільнення його з-під варти на підставі ст. 206 КПК України.
Вивчивши скаргу, долучені до неї документи, слідчий суддя, дійшов висновку про таке.

Статтею 206 КПК передбачено, що слідчий суддя повинен зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Вказаний обов`язок у слідчого судді виникає у разі, якщо наявні відомості, що створюють обґрунтовану підозру про перебування в межах територіальної юрисдикції суду особи, позбавленої свободи, за відсутності відповідного судового рішення.

У силу ч.3 ст.206 КПК за рішенням слідчого судді позбавлена свободи особа звільняється, якщо не буде надане судове рішення або не будуть доведені інші правові підстави для позбавлення громадянина свободи.

Наведене свідчить, що перевірка законності перебування особи у місцях несвободи має бути проведена слідчим суддею у разі, коли виникає необхідність з`ясування наявності судових рішень про застосування до певного громадянина запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовження строку тримання під вартою, призначення покарання у виді позбавлення волі або ж інших правових підстав для тримання особи у слідчому ізоляторі.

Обов`язковою умовою проведення такої перевірки є достатні дані, що жодне з зазначених судових рішень щодо такої особи судом не приймалося.

Водночас, як вбачається з вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.07.2018 (справа № 318/2000/17) ОСОБА_3 засуджений за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі.
Відповідно до наданої ДУ «Київський слідчий ізолятор» інформації ОСОБА_2 прибув до названої установи з ДУ «ВК № 88 Запорізька область», де відбуває покарання, призначене вказаним вище вироком, для касаційного розгляду.
Таким чином, ОСОБА_2 утримується в умовах ізоляції на підставі чинного рішення суду, що є безумовною правовою підставою для його утримання під вартою.
Зазначений висновок має наслідком відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 .

Крім того, слідчий суддя приймає до уваги ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 19.12.2018, в якій у відкритті провадження за аналогічною скаргою ОСОБА_2 відмовлено, оскільки слідчим суддею встановлені правові підстави утримання особи під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.206, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на незаконне тримання під вартою у порядку ст. 206 КПК Українивідмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1