ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/520/19 Справа № 191/3761/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого про умовно дострокове звільнення від відбування покарання щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше засудженого 4 рази, у цій справі засуджений 20.12.2016 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 15 ч.3-186 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.72 ч.5 КК України зараховано попереднє ув`язнення з 08.08.2016 року по 20.12.2016 року. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.07.2017 року рахувати засудженим за ст. 15 ч.3. ст. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі. Початок строку 08.08.2016 року, кінець строку 26.09.2019 року,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2018 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання було відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні клопотання суд виходив з того, що ОСОБА_7 за час відбування покарання має 2 заохочення, але за 2018 рік одне заохочення отримано лише за три місяці до подання заяви про застосування до засудженого ст. 81 КК України, працевлаштований, але відбуває покарання за тяжкий злочин, не бере участь в реалізації програмі диференційованого виховного впливу, неодноразово судимий, суд вважає не доведеною поведінку засудженого, яка б вказувала, що останній не тільки змінився, а й став на шлях виправлення, та приходить до висновку, що застосування до ОСОБА_7 на цей час умовно-дострокового звільнення буде передчасним.

Засуджений ОСОБА_7 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2018 року та застосувати до нього положення ст. 81 КК України.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд проігнорував думку адміністрації установи виконання покарань та надану на нього позитивну характеристику і взяв до уваги лише заперечення прокурора, яке полягало в тому, що він неодноразово судимий, скоїв тяжкий злочин та не приймає участь в жодній із програм диференційованого виховного впливу, що є його правом, а не обов`язком. Під час відбування покарання закінчив ПТУ та здобув професію токар. Завжди виконує вимоги адміністрації, ніколи не сперечається. Дотримується правил техніки безпеки при виконанні дорученої роботи. Житлом він забезпечений. Питання з роботою після звільнення з місць позбавлення волі також вирішується.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, позицію прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши надані матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Обґрунтованим є рішення, в якому наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення. З оскарженої ухвали вбачається, що всупереч вимогам зазначеної правової норми, оскаржена ухвала не обґрунтована та не вмотивована.
Відповідно до положень ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
В контексті вимог ст. 6 КВК України сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, а й активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, що не вбачається у поведінці засудженого.
Дослідженням матеріалів встановлено, що ОСОБА_7 за час відбування покарання має 2 погашені стягнення та 2 заохочення за 2018 рік, але одне заохочення отримано лише за три місяці до подання заяви про застосування до засудженого ст. 81 КК України, працевлаштований, але відбуває покарання за тяжкий злочин, не бере участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу, неодноразово судимий.
Отже, на думку колегії суддів, наявність лише двох заохочень за час відбування покарання не може свідчити про належне та систематичне позитивне ставлення до праці, а при вирішенні питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення висновок суду повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, та не є доказом того, що засуджений за цей час довів своє виправлення, до того ж 31.08.2017 року комісією ПВК-122 відмовлено в поданні матеріалів щодо переведення до дільниці ресоціалізації як не довівшому, що стає на шлях виправлення, 06.07.2017 року комісією установи відмовлено у переводі до дільниці соціальної реабілітації як особі, яка на шлях виправлення не стає, 30.09.2017 року комісією установи відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України як особі, що не стала на шлях виправлення, 31.05.2018 року комісією установи відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення на підставі ст. 81 КК України як особі, що не довела своє виправлення.
Той факт, що ОСОБА_7 виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, і з огляду на це такі дії засудженої не можна розцінювати як сумлінну поведінку та належне ставлення до праці, а отже суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 своїм відношенням до праці та поведінкою ще не довів своє виправлення та перевиховання і обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви засудженого, оскільки в даному конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення його від відбування покарання, а тому доводи засудженого про наявність підстав для його умовно-дострокового звільнення необґрунтовані. У зв`язку з чим ухвала суду є законною та обґрунтованою, а підстав для зміни чи скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.81 КК України, ст.ст., 404, 405, 537, 539 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4