Провадження № 1-кс/161/9876/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 04 грудня 2018 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №10 в м. Луцьку клопотання старшого слідчого СВ Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинської області ОСОБА_4 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинської області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно.

З підстав, викладених в клопотанні, просить суд накласти арешт на майно, вилучене 09 листопада 2018 року протоколом огляду, а саме автомобіль Мерседес Бенц 320, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та технічний паспорт на автомобіль НОМЕР_2 з підстав, викладених в клопотанні.

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання з підстав у ньому викладених. Суду пояснив, що в матеріалах клопотання є докази для накладення арешту на майно. Просив клопотання задовольнити.

Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши письмові матеріали клопотання, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 91 КПК України У кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Відповідно до ч. 5 статті 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Судом при розгляді клопотання встановлено, що у провадженні СВ Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001004 від 10.11.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Як вбачається із змісту клопотання та доданих до нього письмових матеріалів, що в ході огляду місця події від 09 листопада 2018 року за адресою АДРЕСА_1 вилучено автомобіль Мерседес Бенц 320, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та технічний паспорт на автомобіль НОМЕР_2 .

При цьому, судом при розгляді клопотання встановлено, і цього не заперечувалось стороною кримінального провадження, що в клопотанні взагалі не зазначено власника вилученого майна. Що унеможливлює об`єктивний розгляд клопотання.
Крім того, судом при розгляді достовірно встановлено, що з клопотанням про арешт майна старший слідчий СВ Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинської області ОСОБА_4 звернувся лише 15 листопада 2018 року (а.с. 9). Однак, у відповідності до положень ч. 5 статті 171 КПК України, зазначене клопотання повинно було бути подано не пізніше 12 листопада 2018 року.
Таким чином, судом достовірно встановлено, що клопотання старшого слідчого СВ Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинської області ОСОБА_4 про арешт майна хоч і датоване 12 листопада 2018 року, однак, до суду було подано лише 15 листопада 2018 року. Що підтверджується відтиском поштового штампу на конверті (а.с. 9). Тобто, з порушенням строку, встановленого ч. 5 статті 171 КПК України.
А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання.

Керуючись ст. ст. 170,172, 173 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити старшому слідчому СВ Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинської області ОСОБА_4 в задоволенні клопотання про арешт майна, а саме автомобіля Мерседес Бенц 320, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та технічного паспорту на автомобіль НОМЕР_2 .
Зобов`язати слідчого СВ Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинської області ОСОБА_6 негайно повернути власнику тимчасово вилучене майно відповідно до протоколу огляду місця події від 09.11.2018 року в с. Струмівка, вулиця Рівненська, будинок 74, Луцького району.
Ухвала підлягає до негайного виконання.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1