12.12.2018 Справа № 756/7969/15-к
Справа № 1/756/10/18
756/7969/15-к
ПОСТАНОВА
"12" грудня 2018 р. м. Київ
Оболонський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого судді: ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 , за ч.2 ст.307, ч. 2 ст. 309 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

12.12.2018 року під час підготовчого судового засідання головуючим у справі суддею ОСОБА_1 заявлено самовідвід оскільки при розподілі справи порушені вимоги ст.16-2 КПК України ( в ред.1960р.). Суддя вважає, що в порушення вимог ст.ст.54,334 КПК України ( в ред. 1960р.) справа безпідставно через систему авторазподілу передана іншому складу суду, а не тому, який виніс постанову про направлення справи на додаткове розслідування.
Прокурор не заперечував проти заяви про самовідвід.
Суд вважає, що заява про самовідвід є обгрунтованою і такою, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.
До провадження судді Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 липня 2018 року, надійшла кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 , за ч.2 ст.307, ч. 2 ст. 309 КК України, після скасування ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 червня 2018 року, постанови винесеної 06.03.2018 року суддею Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_5 про направлення зазначеної кримінальної справи на додаткове розслідування.
В ухвалі Апеляційного суду м. Києва від 21 червня 2018 року зазначено про направлення справи на новий розгляд у той же суд першої інстанції але не зазначено, що справу слід розглядати у іншому складі суду. Як видно із ухвали апеляційного суду та постанови суду першої інстанції, розгляд кримінальної справи по суті не проводився, а було прийнято рішення про направлення справи на додаткове розслідування у зв`язку з неявкою підсудного у судове засідання, невиконанням ухвал про його привід,не встановленням місця проживання підсудного.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.54 КПК України( в ред. 1960 р.) суддя не може брати участь в розгляді кримінальної справи у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи встановленого частиною третьою статті 16-2 КПК України.
Згідно ч.1 ст.55 КПК України суддя, який брав участь у розгляді кримінальної справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в апеляційному чи касаційному порядку, а так само брати участь в новому розгляді справи в суді першої інстанції в разі скасування вироку або ухвали про закриття справи, постановлених з його участю.
Згідно ст.375 КПК України у разі скасування вироку(постанови) внаслідок порушень, допущених при розгляді справи в суді, справа направляється для нового розгляду до суду, який постановив вирок, але в іншому складі.
Згідно п.8 Засад використання автоматизованої системи документообігу в Оболонському районному суді м. Києва раніше визначеному в судовій справі головуючому судді згідно вимог п.п.2.3.43-2.3.46 Положення передаються судові справи,що надійшли із апеляційного суду після скасування ухвали підготовчого судового засідання про повернення обвинувального акту (крім випадків коли в рішенні апеляційного суду призначено новий розгляд в іншому складі суду).
Питання про передачу кримінальної справи(за правилами КПК України в редакції 1960 р.) вказаними Засадами не визначено.
Таким чином, оскільки підстави, яки виключають нового судового розгляду попереднім складом суду, які передбачені ст.54 КПК України( в ред. 1960 р.) відсутні, суд вважає, що кримінальну справу безпідставно було передано через систему авторазподулу, відповідно до ст.16-2 КПК України, іншому складу суду.
У п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

За таких обставин, суд вважає, що заяву самовідвід судді слід задовольнити.
Керуючись ст.ст. 16-2, 54, 55,57 КПК України (в редакції 1960 року), суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Заяву судді Оболонського районного суду м.Києва ОСОБА_1 про самовідвід по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_4 , за ч.2 ст.307, ч. 2 ст. 309 КК України задовольнити.
Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 , за ч.2 ст.307, ч. 2 ст. 309 КК України передати до канцелярії суду на повторну реєстрацію в автоматизованій системі для організації передачі раніше визначеному в судовій справі головуючому судді.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1