Справа № 346/5447/18
Провадження № 11-кп/4808/46/19
Категорія ч.2 ст.307 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді: ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2018 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_8

в с т а н о в и в :

1. Зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2018 року в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 - відмовлено.

2. Зміст апеляційної скарги.

2.1. Не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неналежне дослідження судом відомостей про особу засудженого, його поведінку та характеристику.

ОСОБА_8 вказує, що за час відбування покарання зарекомендував себе з позитивної сторони, та за зразкову поведінку отримував 4 заохочення. Під час відбування покарання був неодноразово працевлаштований на безоплатній основі, в Коломийському навчальному центрі №14 здобув професію «Газоелектрозварювальника», пройшов програму диференційованого виховного впливу на засуджених «Професія», та на даний час приймає участь в інших програмах виховного впливу.

Що стосується трьох дисциплінарних стягнень, то такі були накладені за порушення встановленої форми одягу та зберіганні забороненого предмету. Однак відповідно до ст. 134 КВК України, якщо протягом шести місяців з дня відбуття стягнення засуджений не буде підданий новому стягненню, він визнається таким, що немає стягнень. За таких обставин, на думку апелянта, незважаючи на погашені стягнення, суд прийшов до помилкового висновку про не доведення його виправлення.

Також, ОСОБА_8 вказує на те, що участь в самодіяльних організаціях, відповідно до ст. 127 КВК України є правом, а не обов`язком засудженого, а тому висновок суду першої інстанції в цій частині вважає необґрунтованим.

З цих підстав, оскаржувану ухвалу просив скасувати, та постановити нову, якою задовольнити клопотання Коломийської виправної колонії №41 та спостережної комісії Коломийської РДА про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 .

2.2. Правові позиції сторін в апеляційному суді.

2.2.1. В засіданні апеляційного суду засуджений ОСОБА_8 , доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити з наведених у ній мотивів.

2.2.2. Прокурор доводи апеляційної скарги заперечила, ухвалу суду першої інстанції вважає законною та обґрунтованою.

3. Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Адміністрація Державної установи «Коломийська виправна колонія № 41» та спостережна комісія при Коломийській РДА звернулися в суд з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 . В обгрунтування подання вказували на позитивну характеристику засудженого ОСОБА_8 , позитивне та добросовісне ставлення до роботи, відсутність виконавчих листів. 05.04.2018 року був переведений до дільниці соціальної реабілітації. Засудженому оголошувались чотири заохочення, однак він мав три стягнення, які погашено у встановленому законом порядку. Відбув 2/3 (дві третини) призначеного судом покарання.

4. Мотиви суду апеляційної інстанції.

4.1. Клопотання подано відповідно до умов ч. 3 ст. 154 КВК України, якою передбачено порядок звільнення особи від відбування покарання.

За змістом п.2 Постанови ПВС України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК).

Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

4.2. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 засуджений вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.07.2014 року за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст. 307, ст.71 КК України до 6 років 2 місяців позбавлення волі. Згідно ухвали Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.07.2014 року вважати засудженим з конфіскацією майна.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.02.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення 5 місяців 20 днів.

Згідно подання початок строку відбування покарання становить 14.02.2014 року, а закінчення строку - 24.10.2019 року.

4.3. Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим (ч.1 ст. 370 КПК України).

Відмовляючи в задоволення подання, суд першої інстанції обмежився тільки зазначенням інформації про дисциплінарні стягнення, відсутність підтверджуючих документів про працевлаштування, та дійшов висновку про відмову в застосуванні умовно-дострокового звільнення засудженого. При цьому, самі матеріали дисциплінарних стягнень, на підставі яких було відмовлено у задоволенні подання, предметом вивчення в судовому засіданні не були, дані про це відсутні. Тому колегія суддів робить висновок, що рішення суду не ґрунтується на безпосередньому дослідженні доказів, які були покладені в його основу. У зв`язку з цим мотиви відмови особі, яка має формальне право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, не можуть бути перевірені під час апеляційного перегляду.

Вказані відомості, у разі їх достеменного дослідження в судовому засіданні, могли істотно вплинути на висновки суду щодо наявності або відсутності підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання.

4.4. Це істотне порушення кримінально-процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити обґрунтоване і законне рішення (ч1. ст. 412 КПК України). В суді апеляційної інстанції також відсутні документальні дані для оцінки наявності підстав відмови в реалізації права особи на умовно-дострокове звільнення.

5. З огляду на викладене, з метою дотримання засад кримінального провадження, що гарантуються чинним КПК України, оскаржувану ухвалу належить скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2018 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 скасувати, а матеріали провадження направити в суд першої інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3