УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали кримінальної справи за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на постанову Миколаївського районного суду Миколаївської області від 25 жовтня 2018 року, якою матеріали кримінальної справи відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Богородицьк, Тульської області, Російської Федерації, громадянина України, має загальну середню освіту, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, повернуто прокурору Миколаївського районного відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 для організації і проведення додаткового розслідування.

За постановою суду ОСОБА_6 органом досудового слідства обвинувачується в тому, що 20 липня 2010 року, приблизно о 20 годині, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 на ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_7 , в процесі сварки з останнім, у ОСОБА_6 виник умисел на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. Реалізуючи умисел направлений на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 сів за кермо свого автомобіля NISAN VANETTE, державний номер НОМЕР_1 , завів його та достовірно знаючи, що ОСОБА_7 знаходиться позаду зазначеного вище автомобіля, один раз різко здав назад, в результаті чого, вдарив ОСОБА_7 бампером автомобіля по колінному суглобу лівої ноги, чим спричинив останньому тілесні пошкодження.

___________________________________________
провадження № 11/812/4/19 головуючий у 1 інстанції : ОСОБА_8
категорія:ст 122 ч.1 КК України доповідач у апеляц. інстанції : ОСОБА_1 .
Відповідно до висновку експерта № 1073/2389-10 від 14.06.2011 у ОСОБА_7 маються пошкодження в вигляді травми сумочно-зв`язочного апарату лівого колінного суглобу з крововиливом в суглоб, згинально-розгинальною контрактурою лівого колінного суглобу.
Дане тілесне пошкодження виникло в результаті дії тупого твердого предмета та за ступенем тяжкості відноситься до категорії середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.
Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6 повернуто прокурору Миколаївського районного відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 для організації і проведення додаткового розслідування.

В апеляції обвинувачений ОСОБА_6 просить постанову Миколаївського районного суду Миколаївської області від 25.10.2018 року скасувати, а справу направити для розгляду до суду першої інстанції.

Вважає, що постанова суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з підстав порушення вимог кримінально-процесуального закону.

Стверджує, що клопотання сторони обвинувачення не ґрунтується на діючому законодавстві, оскільки на його думку діюче законодавство не передбачає відправляти кримінальну справу на додаткове розслідування. Крім того в ньому не вказано, які саме слідчі дії необхідно вчинити.

Зазначає, що стороні обвинувачення судом першої інстанції двічі надавалася можливість надати додаткові матеріали для проведення повторної комплексної судової експертизи, але сторона обвинувачення не надала відповідних матеріалів, тому повторну комплексну судову медичну експертизу провести не можливо, а за висновками комплексної судово медичної експертизи № 35-К від 19-25 квітня 2013 року не можливо встановити ступінь тяжкості тілесних ушкоджень.

На думку апелянта по справі зібрані всі докази для вирішення питання по суті.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення апеляції без задоволення, а постанови суду без змін, пояснення обвинуваченого на підтримку своєї апеляції, дослідивши матеріали кримінальної справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до змісту п. 11 розділу ХІ «Перехідні положення» діючого КПК України, кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанції в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, з урахуванням положень, передбачених § 3 розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Враховуючи вказане, є безпідставними доводи апелянта стосовно того, що діючим КПК України не передбачено повернення кримінальної справи на додаткове розслідування.

Відповідно ч. 1 ст. 370 КПК України в редакції 1960 року істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок чи постанову.

За положеннями п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.02.2005 № 2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства.

Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам ст. ст. 22, 64 КПК України, не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції цих вимог закону дотримався.

Як вбачається з постанови, судом під час дослідження доказів в судовому засіданні було виявлено неповноту досудового розслідування даної справи.

Так, суд першої інстанції, вказав, що під час судового слідства, з метою сприяння сторонам у реалізації їх процесуальних прав та реалізації обов`язків було призначено проведення комплексної судово-медичної експертизи із залученням відповідних експертів. Експертизу, призначену постановою суду, не було проведено, через відсутність необхідних документів і під час судового слідства було вичерпано можливості для їх отримання.

Зважаючи на те, що досудове розслідування було проведено без отримання та дослідження всіх доказів для підтвердження чи спростування обставин справи, які мають істотне значення для правильного вирішення справи і матеріали справи містять висновки експертів, які повністю суперечать один одному, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що дана неповнота призвела до невідповідності дій підсудного їх правовій оцінці та неузгодженості з фактичними обставинами справи і наявними доказами, що перешкоджає вирішенню справи по суті і постановленню вироку.

Тому не є слушними доводи апелянта стосовно того, що по справі зібрані всі докази для вирішення питання по суті.

З огляду на наведене, підстав для скасування постанови суду першої інстанції з мотивів, на які вказує апелянт, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 377, 379 КПК України в редакції 1960 року,

п о с т а н о в и в :

Апеляцію ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського районного суду Миколаївської області від 25 жовтня 2018 року, якою матеріали кримінальної справи відносно ОСОБА_6 повернуто прокурору Миколаївського районного відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 для організації і проведення додаткового розслідування залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Судді: