Справа № 461/2486/19
Провадження № 1-кс/461/3088/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2019 м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1

з участю:

секретаря ОСОБА_2

особи, яка подала скаргу ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження та про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Галицького районного суду м.Львова з скаргою, в якій просить слідчого суддю:
1)постанову старшого слідчого СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 16.10.2018 року про закриття провадження №0002612 від 22.06.2015 року скасувати та відновити досудове розслідування;

2)зобов`язати прокуратуру Львівської області відкрити кримінальне провадження за ознаками ч.3 ст. 382 КК України (умисне т а неодноразове невиконання рішень суду відповідальними службовими особами) щодо слідчих та керівників Галицького ВП ГУ НП у Львівській області.

Скаргу обґрунтовує тим, що в червні 2015 року керівники ТзОВ «Біля цитаделі» розпочали незаконне будівництво на прибудинкових територіях багатоквартирних житлових будинків кварталу, розміщеного між вулицями Є.Поповича, Глібова та АДРЕСА_1 , де знаходиться індивідуальний гараж ОСОБА_3 і ділянка для його обслуговування, інші приватні і комунальні гаражі, захисна споруда цивільної оборони № НОМЕР_1 (протирадіаційне укриття на 300 осіб) та інженерна захисна (протизсувна) система даного кварталу. Вподальшому відбулись події, що призвели до написання заяви про кримінальне правопорушення за ознаками ст.350 КК України. Зазначає, що протягом більш як 1,5 річної бездіяльності слідчого, ухвалою слідчого судді ОСОБА_5 від 31.10.2016 р. бездіяльність слідчого була визнана незаконною та зобов`язано слідчого «вжити заходів для проведення досудового розслідування в порядку і строки відповідно до вимог КПК України». Зазначає, що новий слідчий Галицькго ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 не проводить слідчих дій, не допитав правопорушників, потеріплих та очевидців злочину, не провів одночасні їх допити. Крім цього, зазначає, що слідчим виносились процесуальні документи, які не відповідали фактичним обставинам кримінального правопорушення, що свідчить про службове підроблення. Посилається на ухвалу слідчого судді ОСОБА_6 від 22.08.2018 р. у справі №461/5157/18, якою постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасовано та зобов`язано слідчого ОСОБА_4 «вжити передбачені кримінальним процесуальним законодавством дії, направлені на забезпечення повноти досудового розслідування». Зазначає, що слідчий ухвали слідчих суддів не виконав, через місцяць без жодних дій повторно закрив кримінальне провадження, знову порушив вимоги КПК щодо своєчасного вручення постанови. Просить скаргу задовольнити.

ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав повністю. Надав додаткові пояснені, в яких посилався на бездіяльність, процесуальні та службові порушення в досудовому розслідуванні незаконного будівництва на АДРЕСА_2 . В тому числі посилався на нездійснення експертиз, призначених ухвалами слідчих судів та обов`язкові експертизи по визначенню розміру матеріальних збитків, шкоди довкіллю. Зазначив, що в кримінальному провадженні №0002612 наявні «псевдо вказівки» прокурора по іншому провадженні, наявні факти підроблення слідчими повісток про виклик на допит, не допитаний «свідок погроз, заявлених в адресу потерпілих громадян ОСОБА_7 », приховані докази (публікація в газеті «ратуша» та відеодиск з записами погроз»), інші письмові докази, що надавались слідчому. Крім цього, зазначив, що розгляд уповноваженими особами регіональної прокуратури заяв ОСОБА_3 про кримінальні правопорушення за правилами Закону України «Про звернення громадян» та їх неправомірне перенаправлення за підсудністю до ТУ ДБР у м. Львові без внесення до ЄРДР не відповідає вимогам ст. 214 КПК України. Уточнив вимогу скарги щодо зобов`язання прокуратури Львівської області відкрити кримінальне провадження за ознаками ч.3 ст. 382 КК України, а саме до правової кваліфікації службових злочинів додати ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 396 КК України.

Львівська місцева прокуратура № 1, Галицький ВП м. Львів ГУ НП у Львівській області, прокуратура Львівської області, ГУ НП у Львівській області про час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином. Свої представників до суду не направили. Заяви, пояснення, заперечення на скаргу від слідчого та прокурора до суду не поступали.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно з ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
У відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження на досудовому розслідуванні може бути оскаржене, зокрема, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Встановлено, що Галицьким ВП ГУ НП у Львівській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002612 від 22.06.2015 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 350 КК України.
16 жовтня 2018 р. старший слідчий в СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 виніс постанову про закриття кримінального провадження №0002612 від 22.06.2015 р. у зв`язку з відсутністю в даному випадку складу кримінального правопорушення.
Однак, як встановлено в судовому засіданні органом досудового розслідування не проведено у повному обсязі досудове розслідування кримінального провадження №0002612, виходячи із наступних міркувань.
Зазначене кримінальне провадження відкрито на підставі заяви ОСОБА_3 про те, що «22.06.2015 р. невстановлена особа, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , почала до ОСОБА_3 висловлювати погрози щодо його життя, та заподіяння тілесних ушкоджень».

В оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження слідчий лише описав покази свідка ОСОБА_8 та зазначив про здійснення викликів ОСОБА_3 . Крім цього, в оскаржуваній постанові зазначено, що «під час досудового розслідування було проведено ряд слідчо-розшукових дій з метою повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування, однак не встановлено факту погрози або насильства в сторону ОСОБА_3 в даному факті відсутній склад кримінального правопорушення».

Із оскаржуваної постанови, зі змісту скарги вбачається, що прокурором та слідчим не допитано ОСОБА_3 , за заявою якого відкрито кримінальне провадження. Також слідчим та прокурором не вчинено дій щодо перевірки заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень. В оскаржуваній постанові описуються покази свідка ОСОБА_8 , проте слідчим не проведено оцінки таких показів свідка.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Згідно ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
В силу ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим кодексом.
Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
З врахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що слідчим не вжито всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, тому постанова про закриття кримінального провадження є незаконною і підлягає скасуванню.
В постанові зазначено, що « ОСОБА_3 на адресу його проживання скеровані неодноразові повістки з метою допиту останнього стосовно заяви. Однак на вказану дату та годину ОСОБА_3 не з`явився, причин неявки не повідомив». Це не звільняє слідчого та прокурора від обов`язку допитати заявника. Органом досудового розслідування не вжито слідчих дій та заходів, спрямованих на його допит. Відповідно до п.15 ч.1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, в тому числі засаді змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом у їх переконливості. Слідчий та прокурор в судове засідання не прибули, матеріалів кримінального провадження суду не надали, відтак не довели слідчому судді здійснення належного та своєчасного виклику ОСОБА_3 , вчинення інших дій, спрямованих на проведення допиту останнього.
З приводу уточнених вимог скарги ОСОБА_3 про зобов`язання прокуратуру Львівської області відкрити кримінальне провадження за ознаками ч.3 ст. 382, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 396 КК України щодо слідчих та керівників Галицького ВП ГУ НП у Львівській області, слідчий суддя зазначає наступне.

В долучених до матеріалів скарги документах відсутні будь які відомості, які могли б підтверджувати факт звернення ОСОБА_3 до прокуратури Львівської області із заявою про вчинення злочинів за ознаками ч.3 ст. 382, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 396 КК України. Відсутні будь-які заяви ОСОБА_3 , адресовані прокуратурі Львівської області.

В судовому засіданні ОСОБА_3 , як на доказ звернення до прокуратури Львівської області покликався на відповідь начальника відділу нагляду управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури області ОСОБА_9 №04/2/2-р-19 від 02.04.2019 р. Проте, із вказаної відповіді прокуратури вбачається, що керівнику Львівської місцевої прокуратури №1 направлено для організації, в межах компетенції, звернення ОСОБА_3 , подане до прокуратури області 29.03.2019 р. щодо можливого вчинення кримінальних правопорушень, стану досудового розслідування у кримінальних провадженнях, а також з інших питань.

Тобто, відповідь прокуратури Львівської області №04/2/2-р-19 від 02.04.2019 р. не доводить слідчому судді, що дана відповідь надана на заяву ОСОБА_3 про вчинення злочинів саме за ознаками ч.3 ст. 382, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 396 КК України. Зазначення у відповіді прокуратури про звернення ОСОБА_3 , в тому числі «з приводу стану досудового розслідування», також не підтверджує доводи ОСОБА_3 , що дана відповідь стосується саме заяви про вчинення злочинів саме за ознаками ч.3 ст. 382, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 396 КК України.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

ОСОБА_3 не надав суду жодного доказу на підтвердження того, що він звертався до прокуратури Львівської області із заявою про вчинення злочинів саме за ознаками ч.3 ст. 382, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 396 КК України. ОСОБА_3 самостійно не вжив жодних заходів для обстоювання своєї правової позиції, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Більше того, у слідчого судді відсутні повноваження здійснювати кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням конкретних статей Кримінального кодексу України по викладених в заяві про вчинення злочину обставинах . Здійснювати правову кваліфікацію конкретного кримінального правопорушення на стадії досудового розслідування входить в компетенцію органу досудового розслідування, слідчого, прокурора. Ст. 36 КПК України встановлено, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

За вказаних обставин приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 в частині зобов`язання прокуратури Львівської області відкрити кримінальне провадження за ознаками ч.3 ст. 382, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 396 КК України щодо слідчих та керівників Галицького ВП ГУ НП у Львівській області.

Керуючись ст.ст. 303-307, 369, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 16.10.2019 р. про закриття кримінального провадження №0002612.

В решті заявлених в скарзі вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1