ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/716/18

Номер рядка у звіті 18

13 листопада 2018 року м. Золотоноша Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 та

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні об"єднане кримінальне провадження по обвинувальних актах стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Вознесенське Золотоніського району Черкаської області, громадянин України, українець, з середньою освітою, не працюючий, не одружений, на утримані неповнолітніх дітей не має, інвалідом будь- якої групи та учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, депутатом будь-якого рівня не являється, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 27 листопада 1996 Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 86 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 2) 17 травня 2002 року Золотоніським міськрайонним судом Черкаської, області за ч. 1 ст. 164 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік; 3) 07 вересня 2010 року Золотоніським міськрайоним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік; 4) 07 серпня 2013 року Золотоніськимміськрайоним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік; 5) 13 січня 2014 року Золотоніським міськрайоним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 263 КК України до 3років позбавлення волі; 06 січня 2017 року звільненого по відбуттю строку покарання,
що обвинувачується за ч. 2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за ч. 2 ст. 185 КК України, маючи не зняту і не погашену судимість, повторно, в ніч на 04.12.2017 року, діючи за раптово виниклим умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу зайшов до недобудованого гаражного приміщення, за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 , звідки таємно, умисно, з корисливих мотивів викрав металеву драбину «Stabilo Sepro S KRAUSE», 4 ступеневу, вартість якої згідно з даними висновку судово-товарознавчої експертизи № 8/69 від 24.01.2018 становить 1990,52 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 1990 гривень 52 копійки.
Він же, в період часу з 07.12.2017 по 10.12.2017 року, діючи з прямим умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, перебуваючи по АДРЕСА_1 , шяхом проникнення через отвір в стіні, з нежилого будинку, який належить ОСОБА_7 , таємно, умисно, з корисливих мотивів викрав чавунну плиту для пічного опалення з кільцями розмірами 710 x 410 мм, вартість якої відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 8/68 від 19.01.2018 становить 437,5 гривень, 10 (десять) чавунних колосників для пічного опалення довжиною 30 мм, вартість яких згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 8/68 від 19.01.2018 становить 250,0 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 687 гривень 50 копійок.
Крім того, ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за ч. 2 ст. 185 КК України, маючи не зняту і не погашену судимість, повторно, 24.05.2018 року, діючи за раптово виниклим умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу зайшов на подвір`я домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_4 , звідки таємно, умисно з корисливих мотивів викрав металевий лист, вагою близько 40 кг, та металевий мангал ручної роботи вагою близько 20 кг, вартість яких згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 10/342 від 17.07.2018 становить 378 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на вказану суму.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, розкаявся та пояснив, що дійсно в грудні 2017 року він викрав драбину з недобудованого гаража та з нежилого будинку викрав чавунну плиту з колисниками. Все це повернув потерпілим. У травні 2018 року він викрав металевий лист та мангал ручної роботи. Потерпілому ОСОБА_4 шкоду не відшкодував, як тільки отримає заробітну плату, відшкодує. Вину визнає повністю, просить суд суворо його не карати, дати можливість відшкодувати збитки, що спричинені ним потерпілому.
Оскільки показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, суд, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи думку прокурора, потерпілого та обвинуваченого, якому роз`яснено, що при відмові дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, він буде позбавлений можливості оспорювати їх у апеляційному порядку, на що обвинувачений ствердив свою позицію щодо визнання вини та викладених обставин справи, визнає недоцільним дослідження доказів стосовно всіх фактичних обставин справи, викладених в обвинувальному акті.

Оцінюючи зібрані, перевірені та досліджені в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене органами слідства обвинувачення ОСОБА_5 у судовому засіданні доведено повністю, його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 на Д обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Беручи до уваги вищезазначені обставини, суспільну небезпеку вказаного злочину та особу обвинуваченого, який за місцем свого проживання характеризується виключно негативно, є раніше неодноразово судимим, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства та про необхідність засудження ОСОБА_5 до покарання у виді арешту. Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Суд також вважає, що судові витрати по справі в сумі 2002,0 грн. за проведення судових експертиз, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 .

Цивільний позов потерпілими по справі не заявлений.

На підставі зазначеного та керуючись ст., ст. 370-374, 376, КПК України, суд ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) місяців арешту, термін відбуття якого рахувати з дати взяття під варту.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили обрати у виді тримання під вартою, взявши засудженого під варту у залі суду негайно.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави кошти в сумі 2002 (дві тисячі дві) гривні в порядку відшкодування витрат за проведення експертиз.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили: слід низу взуття, що переданий на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Золотоніського ВП, знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_1