Справа № 351/2415/18
Провадження № 1-кп/351/38/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар - ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

представника органу пробації - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, за обвинуваченням

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у АДРЕСА_2 , на даний час утримується в Івано-Франківському УВП №12, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого:

-згідно з вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20.03.2000 за ч. 2 ст. 17, ч. 1 ст. 118, ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 142, ч. 2 ст. 142, ч. 2 ст. 206 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна;
-згідно з вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.05.2006 за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
-згідно з вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.06.2011 за 70, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 315 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців;
-згідно з вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.02.2013 за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
-згідно з вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 03.12.2013 за ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки;
-згідно з вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.05.2015 за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту на строк 2 місяці;
-згідно з вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03.06.2016 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці, відбув повністю;
-згідно з вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 29.03.2017 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
-згідно з вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 28.12.2017 року за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;
-згідно з вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області 02.03.2018р. засудженого за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи , раніше неодноразово судимий, востаннє 02.03.2018 вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив та маючи непогашену судимість, вчинив злочин (кримінальне правопорушення) проти власності, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за наступних обставин:

02 грудня 2016 року ОСОБА_4 , перебуваючи на території комунального підприємства «Заболотівський комунальний ринок», що за адресою: селище Заболотів (площа Степана Бандери, 3) Снятинського району Івано-Франківської області, вирішив вчинити таємне викрадення чужого майна, а тому близько 13 години цього дня ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив таємне викрадення чужого майна, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, підійшов до автомобіля марки «Мерседес Бенц Віто», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який праві власності належить ОСОБА_6 і знаходився на території КП «Заболотівський комунальний ринок», що за адресою: селище Заболотів (площа Степана Бандери,3) Снятинського району Івано-Франківської області та, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, відкрив передні праві двері автомобіля, які на замок зачинені не були, та повторно таємно викрав з салону транспортного засобу 10500 (десять тисяч п`ятсот) гривень, які знаходились на передньому пасажирському сидінні автомобіля і на праві приватної власності належали ОСОБА_7 . Після вчинення крадіжки ОСОБА_4 покинув місце злочину та викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.

Таким чином своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненими повторно, ОСОБА_4 вчинив злочин (кримінальне правопорушення), передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 , у судовому засіданні вину у вчиненому визнав повністю, дав пояснення аналогічні фабулі, підтвердив обставини скоєння ним кримінального правопорушення, також пояснив, що викрав гроші з метою власного збагачення, крадіжу вчинив сам, без будь-чиєї допомоги, у вчиненому розкаявся, просив суворо його не карати, зазначив, що зі змістом ст.349 ч.3 КПК України ознайомлений.

Потерпілий ОСОБА_7 подав до суду заяву, у якій зазначив, що у вирішенні питання призначення обвинуваченому покарання повністю покладається на розсуд суду.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
За згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснює їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особу.
Переконавшись у правильному розумінні сторонами змісту обставин кримінального правопорушення та добровільності їхньої позиції, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого діяння і його умисні дії, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно правильно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України.
При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, обставини справи й особу обвинуваченого.
Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України є злочином середньої тяжкості.

Згідно ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також те, що обвинувачений проживає у важких матеріальних умовах.
Відповідно до ст.67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає рецидив злочинів.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Івано-Франківськ, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживавав по АДРЕСА_3 , громадянин України, українець, з середньою освітою, непрацюючий, неодружений, на утриманні нікого не має, депутатом не являється, інвалідом не являється, раніше неодноразово судимий, востаннє 02.03.2018 вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.

Згідно ч.1, ч.2 ст.50 КК України, покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Судом встановлено, що вироком Косівського районного суду від 02.03.2018р. ОСОБА_4 визначено покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Епізод за яким зараз здійснюється судовий розгляд мав місце 02.12.2016р., тобто до постановлення вироку Косівський районним судом Івано-Франківської області.
Отже, як регламентовано ст. 70 КК України, а також п 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України.
За таких обставин, оцінюючи досліджені під час судового розгляду кримінального провадження докази в їх сукупності, беручи до уваги обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, позицію потерпілого, який повністю покладається на розсуд суду, дані про особу обвинуваченого, враховуючи те, що існує середній ризик вчинення обвинуваченим повторного правопорушення, а також середній рівень небезпеки, що становить обвинувачений для суспільства, суд вважає доцільним призначити йому покарання у межах санкцій ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Суд вважає, що саме таке покарання є необхідним, справедливим і сприятиме виправленню ОСОБА_4 та попередження вчинення кримінальних правопорушень, а також цілком відповідає тяжкості вчиненого злочину і особі винного.
На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції, що діяла на момент затримання ОСОБА_4 в порядку ст.208 КПК України, ст.5 КК України стосовно дії закону про кримінальну відповідальність у часі, в строк відбування покарання слід зарахувати строк попереднього ув`язнення із часу фактичного затримання 12 год. 00 хв. 16.12.2016 року по 20.06.2017 року включно, тобто до набрання чинності Законом України № 2046-VIII від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 374, 376, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185КК України, та призначити йому покарання у виді 3 років позбавленні волі.

На підставі ст.70 ч.4 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком та вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 02.03.2018, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів у виді 4 років 9 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції, що діяла на момент затримання ОСОБА_4 в строк відбування покарання зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення із 12 год. 00 хв. 16.12.2016 року по 20.06.2017 року включно, тобто до набрання чинності Законом України № 2046-VIII від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання відбутий строк покарання з 16.12.2016р. по 03.04.2019р.

На вирок сторонами може бути подана апеляція до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Снятинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду у відповідності з вимогами ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду ОСОБА_1