ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/132/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

апелянта ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2018 року, якою

залишена без задоволення скарга ОСОБА_7 про скасування постанови слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Запорізької області радника юстиції ОСОБА_9 від 31 серпня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000086 від 18 червня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України,

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2018 року, як незаконну, скасувати та направити матеріали провадження на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на наступні обставини:

-протягом тривалого часу слідчим ОСОБА_10 не було вжито заходів щодо встановлення винних осіб у скоєнні злочинів, передбачених ст. 185 та ст. 382 КК України, де він ОСОБА_7 , є потерпілою стороною; наразі не виконані ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.08.2016 та від 18.05.2017, якими слідчого ОСОБА_10 зобов`язано, відповідно, вирішити питання про повідомлення про підозру відповідній особі та виконати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.08.2016, хоча ці рішення набули законної сили та підлягають виконанню відповідними посадовими особами;

-ухвалами слідчих суддів Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.09.2018 та 21.09.2018 визнано незаконність дій слідчого ОСОБА_10 , встановлено, що фактично будь-яких дій, спрямованих на завершення досудового розслідування слідчим не здійснено, отже, слідчим та прокурором йому, як потерпілому, умисно, протягом тривалого часу, штучно створюються перешкоди у доступі до правосуддя, оскільки за відсутності завершення досудового розслідування у передбаченій КПК формі, кримінальне провадження не може бути передано до суду;
-посилаючись на правову позицію Верховного Суду України від 25.05.2016 та положення ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, апелянт вважає, що бездіяльність слідчого ОСОБА_10 грубо порушує його права, оскільки тривалий час він змушений оскаржувати його дії у законний спосіб, визнавати його дії незаконними, що у підсумку не призводить до поновлення порушених його прав, як потерпілої сторони;

-висновок слідчого судді про те, що з наданих суду та досліджених в судовому засіданні матеріалів закритого кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування проведено ряд слідчих та процесуальних дій в рамках кримінального провадження, а зміст постанови про закриття кримінального провадження відповідає вимогам ст. 110 КПК України, є належним чином мотивованим та обґрунтованим, спростовується матеріалами провадження;

-слідчим суддею фактично не були досліджені доводи його скарги.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_7 , слідчий суддя послався на те, що доводи ОСОБА_7 щодо неповноти та несумлінності проведеного досудового розслідування, є надуманими та такими, що не підкріплені належними доказами.
Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим у постанові про закриття кримінального провадження детально надано відповіді на всі питання, викладені в скарзі ОСОБА_7 ; стверджуючи про необхідність проведення інших перевірочних дій, заявник у скарзі не зазначає, які слідчі дії не виконані слідчим та яким чином це може вплинути на правильність висновків про закриття кримінального провадження, не зазначив про те, які слідчі дії не виконані слідчим, заявник й під час судового розгляду скарги; посилання заявника на неповноту досудового розслідування, фактично як на єдину підставу для скасування оскаржуваного рішення, є неспроможним, оскільки у справі відсутні обставини, які належали перевірці шляхом вчинення інших перевірочних дій, ніж ті, що проведені у справі; у ході судового розгляду скарги ОСОБА_7 не надано жодних доказів на підтвердження зацікавленості слідчого в результатах проведення досудового розслідування, у зв`язку з чим, слідчим суддею не прийняті в якості підстави для скасування постанови про закриття кримінального провадження, доводи щодо незаконності дій слідчого при проведенні досудового розслідування.

З таким рішенням слідчого судді погоджується й колегія суддів, з огляду на наступне.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження повинна бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи. У ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з відповідною заявою та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Згідно зі ст. 215 КПК України, досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства. Зазначена норма, як і в цілому положення Глави 19 КПК України, визначають форму та регламентують порядок проведення досудового слідства, однак не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити в ході досудового розслідування для його закінчення.

Орган досудового розслідування в залежності від описаних скаржником обставин, в яких останній вбачає ознаки кримінально-караних діянь, на власний розсуд визначає об`єм перевірочних дій, достатніх за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення відповідно до положень ч. 2 ст. 283 КПК України.

Як вбачається з матеріалів, ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою про скасування постанови слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 від 31.08.2018 про закриття кримінального провадження № 0000086 від 18.06.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.
Перевіряючи законність прийнятого рішення про закриття кримінального провадження, слідчий суддя, дослідивши матеріали закритого кримінального провадження, дотримався вимог кримінального процесуального закону, виклавши у рішенні наведені мотиви прийнятого рішення.

Вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про відсутність підстав для скасування постанови слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 від 31.08.2018 про закриття кримінального провадження № 0000086 від 18.06.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, є правильним.

Згідно з положеннями ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Імперативним приписом, зафіксованим у ст. 7 цього Кодексу, законодавець визначив, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо.

Так, ч. 2 ст. 9 КПК України визначає, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного,обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення (ст. 91 КПК України).

Відповідно до положень ст. 93 цього Кодексу сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних (слідчих) розшукових дій, витребування та отримання речей, документів тощо, проведення інших процесуальних дій.

Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів чи обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст. 84 КПК).

Належними є докази які прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст. 85 КПК).

За приписом п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити: відомості про зміст обставин, яка є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

18 червня 2018 Запорізькою місцевою прокуратурою № 1 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000086 внесено відомості за заявою ОСОБА_7 від 16 лютого 2018 року щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, слідчим СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області під час проведення досудового розслідування у кримінальних провадженнях.

31 серпня 2018 року постановою слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 закрито кримінальне провадження № 0000086 від 18.06.2018 за заявою ОСОБА_7 щодо вчинення слідчим Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_12 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, зокрема за фактом неналежного здійснення слідчим ОСОБА_12 своїх службових обов`язків при проведенні досудового розслідування у кримінальних провадженнях № 0002321 за ч. 3 ст. 185 КК України та № 0004511 за ч. 1 ст. 382 КК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного кримінального правопорушення.
Таке рішення слідчим було прийняте за результатами проведеної під час розслідування кримінального провадження низки слідчих та процесуальних дій в рамках кримінального провадження, зокрема: 30.07.2018 було допитано свідка ОСОБА_12 ; 27.07.2018 допитано свідка ОСОБА_7 ; долучено до матеріалів кримінального провадження копії матеріалів кримінального провадження № 0002321 за ч. 3 ст. 185 КК України та № 0004511 за ч. 1 ст. 382 КК України, судові рішення та ухвали слідчих суддів Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, копії документів листування прокуратури Шевченківського району м. Запоріжжя, Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області та ГУМВС України в Запорізькій області.
За результатами дослідження матеріалів кримінального провадження встановлено наступне.

04 грудня 2012 року рішенням апеляційного суду Запорізької області були частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_7 та зобов`язано ОСОБА_13 не чинити останньому перешкод у користуванні земельною ділянкою АДРЕСА_1 , та надати йому вільний доступ до земельної ділянки загального користування № 3 площею 10 кв. м. за цією адресою, розміри яких визначені рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.1992 року.

У червні 2014 року ОСОБА_7 звернувся до суду зі скаргою на постанову від 20.05.2014 про закриття виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення, яким ОСОБА_13 зобов`язано усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою АДРЕСА_2 та надати вільний доступ до земельної ділянки загального користування № 3 площею 10 кв. м. за цією адресою.

Вищезазначена постанова від 20.05.2014 про закриття виконавчого провадження була скасована.

01 вересня 2014 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя винесено окрему ухвалу щодо вжиття передбачених законодавством заходів до ОСОБА_13 , яку скеровано прокурору Шевченківського району для належного реагування.

Окрім того, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.08.2016 зобов`язано слідчого ОСОБА_12 в порядку, встановленому КПК України, вирішити питання щодо повідомлення про підозру відповідній особі у кримінальному провадженні №0004511 від 12.12.2014 за ч. 1 ст. 382 КК України.

Також, ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.05.2017 слідчого ОСОБА_12 зобов`язано виконати ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.08.2016.

Постанови слідчого від 06.10.2016, 08.12.2016, 28.08.2017 про закриття кримінального провадження № 0004511 від 12.12.2014 за ч. 1 ст. 382 КК України скасовані ухвалами слідчих суддів Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у зв`язку з невиконанням ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.08.2016, в якій слідчого зобов`язано вирішити питання про повідомлення про підозру відповідній особі, та ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.05.2017, якою слідчого зобов`язано виконати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.08.2016.

Допитаний 27.07.2018 в якості свідка ОСОБА_7 підтвердив зазначене ним у заяві від 16.02.2018 та вказав, що слідчим Шевченківського ВП ОСОБА_12 у кримінальному провадженні № 0002321 за ч. 3 ст. 185 КК України не виконано жодної слідчої дії, порушуються розумні строки досудового розслідування, у кримінальному провадженні № 0004511 за ч. 1 ст. 382 КК України, досудове розслідування проводиться неефективно, понад розумні строки, також не проведено слідчих дій для притягнення винної особи до кримінальної відповідальності. Крім того, слідчий ОСОБА_12 впродовж трьох років приймає незаконні рішення про закриття кримінального провадження № 0004511 за ч. 1 ст. 382 КК України, які за результатами оскарження скасовуються слідчими суддями. Діями слідчого йому завдано шкоду у вигляді непритягнення винної особи до кримінальної відповідальності.

Допитаний як свідок слідчий СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_12 пояснив, що ним здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002321 за ч. 3 ст. 185 КК України та у кримінальному провадженні №0004511 за ч. 1 ст. 382 КК України. Процесуальним прокурором надавались вказівки, які виконані або перебувають на виконанні. Клопотання, заявлені в ході досудового розслідування ОСОБА_7 , ним розглянуті відповідно до вимог процесуального законодавства. Також в ході допиту зазначив, що йому відомо про наявність ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.08.2016, якою частково задоволено скаргу ОСОБА_7 та зобов`язано його як слідчого вирішити питання про повідомлення про підозру відповідній особі. Оскільки словосполучення «вирішити питання» вказує на вчинення цієї дії виключно у випадку наявності необхідних підстав для цього, то, на його думку, відсутні підстави для повідомлення про підозру будь-якій особі.

Допитана в якості свідка ОСОБА_13 пояснила, що рішення апеляційного суду Запорізької області від 04.12.2012 виконано, а саме на зазначену в ухвалі адресу здійснювались виходи державних виконавців, нею усунені перешкоди, ОСОБА_7 надано вільний доступ у користуванні його частиною будинку та спільною земельною ділянкою.

Також були досліджені постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 24.06.2015 та постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.08.2015, згідно з якими, встановлено факт усунення ОСОБА_13 перешкод для вільного користування ОСОБА_7 земельними ділянками, що свідчить про виконання ОСОБА_13 судового рішення, а також підтверджується показаннями головного державного виконавця Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ ОСОБА_14 , аналогічними показаннями державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_15 , матеріалами виконавчого провадження.

За таких обставин виконавче провадження з примусового виконання рішення суду про зобов`язання ОСОБА_13 не чинити перешкод у користуванні ОСОБА_7 земельними ділянками та надати йому вільний доступ до земельної ділянки, закінчено у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення суду, у зв`язку з чим державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, яка у встановленому законом порядку не скасована.

Отже, проаналізувавши зібрані під час досудового розслідування дані в їх сукупності, враховуючи відсутність наслідків у вигляді істотної шкоди, яка є обов`язковою ознакою складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 КК України, слідчий в особливо важливих справах відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 дійшла висновку, що під час проведення досудового розслідування кримінальних проваджень не знайшов свого об`єктивного підтвердження факт вчинення слідчим Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_12 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, у зв`язку з чим постановою від 31.08.2018 обґрунтовано закрила кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діях слідчого ОСОБА_12 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження міститься в ст. 284 КПК України, згідно з якою кримінальне провадження, в тому числі, закривається в разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст. ст. 2, 284 КПК України).

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Тобто, на слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Під час судового розгляду провадження слідчим суддею встановлено, що під час досудового розслідування було проведено належну перевірку обставин, про які вказує ОСОБА_7 у своїй скарзі, тобто, слідчим під час проведення досудового розслідування було досліджено та перевірено ці обставини, їм надано належну оцінку, досудове розслідування проведено із застосуванням всіх можливих засобів для всебічного, неупередженого та об`єктивного розслідування, з перевіркою всіх фактичних обставин справи, що може мати суттєве значення для розслідування кримінального провадження.

Відповідно до ст. 223 КПК України слідчим вжито необхідні дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів та їх перевірку, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження не вбачається.

З таким висновком слідчого судді погоджується й колегія суддів.

Що стосується доводів апелянта про те, що бездіяльність слідчого ОСОБА_10 грубо порушує його права, оскільки тривалий час він змушений оскаржувати його дії у законний спосіб, визнавати його дії незаконними, що у підсумку не призводить до поновлення порушених його прав, як потерпілої сторони, тобто заявник фактично вважає, що від дій слідчого настали суспільно небезпечні наслідки, то вони, на думку колегії суддів, є неспроможними, з огляду на наступне.

Диспозицією ч. 1 ст. 367 КК України передбачено, що кримінальна відповідальність настає за невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.

Відповідальність за заподіяння істотної шкоди може становити не лише майнову шкоду, а й включати прояви немайнової шкоди, але тільки ті, які можуть одержати майнове відшкодування.

Зазначена правова позиція викладена й у Постанові судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 27.10.2016 № 5-99кс16, згідно з якою, наслідки нематеріального характеру, які піддаються грошовій оцінці (реальна шкода) та відповідно до такої оцінки досягли встановленого розміру («істотної шкоди» чи «тяжких наслідків») із заподіянням шкоди охоронюваних Конституцією України чи іншими законами прав та свобод людини і громадянина (соціального, політичного, морального, організаційного чи, іншого характеру), можуть бути із: спричинення фізичної шкоди; порушення законних прав та інтересів громадян; політичної шкоди.

Тобто, як істотна шкода може враховуватися будь-яка за характером шкода, якщо вона піддається грошовій оцінці та відповідно до такої оцінки досягла встановленого розміру.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 не було заподіяно істотної шкоди у вигляді будь-яких матеріальних збитків, тобто, відсутня об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, у зв`язку з чим, довід апелянта про те, що через бездіяльність слідчого ОСОБА_10 , грубо порушені його права, оскільки він тривалий час змушений оскаржувати дії слідчого у законний спосіб, визнавати його дії незаконними, що у підсумку не призводить до поновлення порушених прав як потерпілої сторони, є неспроможним, так як у розумінні ч. 1 ст. 367 КК України, це не є суспільно небезпечними наслідками.

Твердження апелянта про те, що слідчим та прокурором йому умисно, протягом тривалого часу, штучно створюються перешкоди у доступі до правосуддя, оскільки за відсутності завершення досудового розслідування у передбаченій КПК формі кримінальне провадження не може бути передано до суду, тобто, про вчинення, на його думку, умисного злочину, є неприйнятним, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 367 КК України, є необережним злочином.

Посилання ОСОБА_7 на те, що рішення слідчих суддів Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, які набрали законної сили, підлягають виконанню відповідними посадовими особами на підставі вимог закону, проте, наразі не виконані, є фактичним обґрунтуванням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, хоча у скарзі ОСОБА_7 порушувалось питання про наявність в діях слідчого ОСОБА_12 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Крім того, зазначаючи в апеляційній скарзі про те, що висновок слідчого судді щодо вмотивованості та обґрунтованості постанови про закриття кримінального провадження та її відповідності вимогам ст. 110 КПК України, спростовується матеріалами провадження, ОСОБА_7 фактично не погоджується з постановою про закриття кримінального провадження, при цьому не наводить конкретних доводів незаконності рішення слідчого судді.

За таких обставин колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно встановив, що висновок слідчого про закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, є обґрунтованим.

Отже, слідчим суддею в достатньому обсязі перевірено доводи, наведені ОСОБА_7 у скарзі, та їм надано правильної оцінки.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що оскаржувана ухвала винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, а тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.

Крім того, колегією суддів не встановлено й істотних порушень вимог КПК України, а у скарзі ОСОБА_7 , не наведено достатніх даних, які б безумовно свідчили про неповноту проведеної перевірки та могли бути підставами для скасування прийнятого рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2018 року, якою залишена без задоволення скарга ОСОБА_7 про скасування постанови слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 від 31 серпня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000086 від 18 червня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: