Справа № 346/1737/19
Провадження № 11-сс/4808/123/19
Категорія ст.173 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

скаржника ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 квітня 2019 року про арешт майна, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 квітня 2019 року задоволено клопотання слідчого та з метою забезпечення збереження речових доказів накладено арешт на майно, вилучене під час проведення огляду місця події в с. Л.Хлібичин на автодорозі Н-10 сполученням Стрий-Чернівці, а саме на автомобіль марки «Renault Master» синього кольору, номерний знак НОМЕР_1 та реєстраційний талон на вказаний транспортний засіб НОМЕР_2 .

Не погоджуючись з постановленою слідчим суддею ухвалою, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 квітня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою повернути автомобіль марки Renault Master, реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_8 .

В обґрунтування апеляційних доводів посилається на те, що з 1991 року він, внаслідок ДТП, отримав тілесні ушкодження та по даний час є інвалідом 3 групи, а автомобіль, на який накладено арешт, є єдиним джерелом як його існування, так і його сім`ї.

Крім того, вказує, що в оскаржуваній ухвалі слідчого судді зазначені неправдиві дані про те, що він подав заяву та надав згоду на арешт автомобіля. Стверджує, що такої заяви не подавав, що є беззаперечною підставою для скасування ухвали.

Звертає увагу на те, що на даний час експертне дослідження автомобіля призначено та проведено. На автомобілі відсутні будь-які сліди ДТП, а тому вважає, що автомобіль підлягає поверненню власнику, зобов`язавши його з`явитись з автомобілем у разі необхідності.

Вказує, що автомобіль на даний час перебуває під приміщенням Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, його двері не зачинено і будь-хто може скористатись цим та вчинити його розукомплектування.

Під час апеляційного розгляду:

- скаржник ОСОБА_8 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити;

- прокурор вважав, що ухвала слідчого судді є законною, а подана апеляційна скарга є необґрунтованою, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Положеннями ст. 131 КПК України передбачено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст.ст.170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про його арешт.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку .

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.

Як вбачається з клопотання слідчого, на даний час проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000322 від 15.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України за фактом наїзду 14.04.2019 приблизно о 22.15 год. автомобіля марки Рено Мастер, реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_8 , на пішохода ОСОБА_10 , який рухався в попутньому напрямку по проїздній частині автодороги Н-10 в напрямку смт. Отинія, в с. Л. Хлібичин. В результаті даного ДТП ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження та доставлений в Коломийську ЦРЛ.

14.04.2019 з даного приводу слідчим СВ Коломийського ВП ОСОБА_11 в с. Л. Хлібичин на автодорозі Н-10 сполученням Стрий-Чернівці було проведено огляд місця події, в ході якого було виявлено та вилучено автомобіль марки "Renault Master" синього кольору, номерний знак НОМЕР_1 та реєстраційний талон на вказаний транспортний засіб НОМЕР_2 .

Згідно з вимогами ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку .

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень п.2 ч. 2 ст. 173 КПК України якщо арешт майна накладається з метою забезпечення збереження речових доказів, то при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

У випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст.170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Виходячи з аналізу положення ч.1 ст.98 КПК України слідує, що лише після того, як слідчий, прокурор встановить належність певних матеріальних об`єктів до кримінального провадження (вони були знаряддям вчинення злочину, зберегли або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій), він складає вмотивовану постанову про визнання їх та приєднання до кримінального провадження як речових доказів.

Відповідно до положень абз.2 ч.10 ст.170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на положення ч. 2 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (зникнення чи відчуження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ухвали слідчого судді, арешт на зазначений автомобіль був накладений з метою забезпечення збереження речових доказів, тобто на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу, та при вирішенні питання про накладення арешту в даному випаду слідчий суддя мав врахувати лише можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, що ним і було зроблено.

Мотивуючи свої доводи щодо скасування ухвали слідчого судді, ОСОБА_8 вказав на те, що на теперішній час проведена експертиза автомобіля, а тому не має необхідності в триманні автомобіля на штраф майданчику.

Однак, апеляційний суд не погоджується з такими доводами, оскільки в матеріалах провадження відсутні будь-які дані про завершення всіх необхідних слідчих дій з автомобілем ОСОБА_8 , крім того, на момент накладення арешту на майно необхідність в таких діях була беззаперечною, оскільки для проведення неупередженого експертного дослідження, транспортний засіб має бути наданий в незмінному його вигляді. У зв`язку з чим, слідчий суддя на законних підставах прийняв рішення на момент розгляду клопотання слідчого, а доводи ОСОБА_8 з цього приводу є необґрунтованими.

Зокрема, зі змісту пояснення сторін вбачається, що огляд транспортного засобу автомобіля марки Рено Мастер, реєстраційний номер НОМЕР_3 експертом призначено на 17.05.2019 року.

Крім того, на даний час триває досудове розслідування, під час якого може виникнути необхідність у проведенні додаткових слідчих дій з вказаним майном, а його повернення зможе унеможливити здійснення таких дій.

Доводи ОСОБА_8 щодо порушення слідчим суддею ч. 4 ст. 173 КПК України, колегія суддів безпідставними, оскільки суд першої інстанції належним чином мотивував необхідність задоволення клопотання.

У відповідності до вимог ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляції ОСОБА_8 про те, що в оскаржуваній ухвалі слідчого судді безпідставно зазначено про те, що він подав заяву та надав згоду на арешт автомобіля, оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено даних, які свідчать про наявність такої заяви, а сам апелянт в категоричній формі заперечує про те, що звертався з такою заявою до суду першої інстанції.

Однак, наявність згоди власника транспортного засобу або її відсутність не впливають на законність судового рішення про задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на транспортний засіб, оскільки при вирішенні цього питання суд першої інстанції виходив з того, що на даній стадії досудового розслідування існують встановлені законом правові підстави для прийняття відповідного заходу забезпечення кримінального провадження.

Під час апеляційного розгляду скарги судом були перевірені доводи ОСОБА_8 та його представника про наявність обставин, які свідчать про порушення права власності апелянта на транспортний засіб, внаслідок чого було встановлено, що таке обмеження прав апелянта не є свавільним, відповідає вимогам закону та забезпечує вимоги суспільного інтересу, щодо належного проведення досудового розслідування.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч.1 ст.174 КПК України володілець майна, щодо якого здійснюється провадження, який не був присутнім при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді прийнята у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту та перевірив доцільність накладення арешту у даному кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, слідчим суддею були порушені вимоги закону, які б давали підстави для скасування судового рішення.

При апеляційному розгляді не встановлено істотних порушень норм КПК України, які є підставою для скасування ухвали слідчого судді, і не вбачаються такі підстави і зі змісту апеляційної скарги.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 квітня 2019 року про арешт майна, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5