22.12.2018
справа № 642/420/18
провадження № 1кп/642/319/18
УХВАЛА
про продовження строку тримання під вартою
22 грудня 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
при секретарі - ОСОБА_4 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні у м. Харкові матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який звинувачується у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться зазначене кримінальне провадження.
Ухвалою суду від 01 листопада 2018 року строк тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 продовжений до 29 грудня 2018 року.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України на обговорення учасників поставлено питання про доцільність продовження дії запобіжного заходу тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 .
Прокурор вважає за необхідне продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, оскільки на даний час є наявними ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Захисник обвинуваченого заявив клопотання про зміну міри запобіжного заходу з тримання під вартою на будь-яку іншу не пов`язану з позбавленням волі.
Обвинувачений, підтримав клопотання захисника.
Колегія суддів вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що на даний час є наявними ризики, передбачені п. 1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, тобто є достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на малолітню потерпілу, свідків, і таким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.
При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Оцінюючи сукупність обставин, що враховуються під час дії запобіжного заходу, які визначені ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, його репутацію, вік та стан здоров`я, відомості про його особу, той факт, що обвинувачений не має постійного місця проживання в м.Харкові, більшість свідків по справі не допитана судом, потерпілою в справі є малолітня дитина і знаходячись на волі обвинувачений матиме можливість впливу на неї, вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ще на 60 діб, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та його належну поведінку.
На підставі викладеного, керуючись ст. 177, ч. 3 ст. 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань (№27), обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати продовженим до 19 лютого 2019 року, включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3