ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/193/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа № 615/421/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.263 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника адвоката - ОСОБА_7 ,
обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника та прокурора на вирок Валківського районного суду Харківської області від 29 листопада 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Валки Харківської області, українка, громадянка України, з повною середньою освітою, одружена, що офіційно не працює, не судима, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, та їй призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
В силу ст.75 КК України від відбування покарання обвинувачена ОСОБА_8 звільнена з випробуванням строком на 1 рік та покладенням передбачених ст. 76 КК України обов`язків.
Вироком встановлено, що ОСОБА_8 , маючи прямий умисел на збут холодної зброї без передбаченого законом дозволу, 11.12.2016 року, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою власного ноутбуку марки «Asus» моделі «F801» розмістила на інтернет-сайті «Оlx.ua» оголошення про продаж наявного у неї багнету, який згідно висновку судово-криміналістичної експертизи №13631 від 15.12.2016 року є італійським багнетом М91 зразка 1891 року та відноситься до категорії військової холодної зброї колючо-ріжучої дії, без передбаченого на нього законом дозволу, з визначенням ціни у розмірі 500 грн. та вказала свій номер мобільного зв`язку НОМЕР_1 , через який з нею можливо зв`язатись.
11.12.2016 року ОСОБА_9 в телефонній розмові з ОСОБА_8 повідомив про своє бажання придбати виставлений останньою на інтернет-сайті «Оlx.ua» багнет, стосовно чого вони домовилися про пересилку вказаного багнету шляхом доставки післяплатою з використання послуг ТОВ «Нова Пошта», до відділення №39 ТОВ «Нова Пошта», за адресою: м. Харків, пр-т Гагаріна, 48.
12.12.2016 року ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на носіння та збут холодної зброї без передбаченого законом дозволу, взяла багнет та перенесла з місця свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 до відділення ТОВ «Нова пошта», що розташоване за адресою: Харківська область, м. Валки, вул. Харківська, 11-А, після чого відправила багнет до відділення №39 ТОВ «Нова пошта», за адресою: м. Харків, пр-т. Гагаріна, 48, із зазначенням імені отримувача, а саме ОСОБА_9
13.12.2016 року близько 15-30 год. ОСОБА_9 , перебуваючи у відділенні № 39 ТОВ «Нова пошта», за адресою: м. Харків, пр-т Гагаріна, 48, отримав відправлений ОСОБА_8 багнет та шляхом доставки післяплатою відправив останній грошові кошти в сумі 500 грн.
13.12.2016 року ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на носіння та збут холодної зброї без передбаченого законом дозволу, прибула до відділення «Нової пошти» що розташоване за адресою: Харківська область, м. Валки, вул. Харківська, 11-А, та отримала гроші у розмірі 500 гривень за збут багнету.
Вказані дії обвинуваченої судом першої інстанції кваліфіковані за ч. 2 ст. 263 КК України, як носіння та збут холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

В апеляційних скаргах:
-прокурор просить скасувати вирок у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої; ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, і призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі, відповідно до ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати до ОСОБА_8 спеціальну конфіскацію у виді конфіскації ноутбуку ASUS у власність держави. В обґрунтування скарги вказав, що ОСОБА_8 вчинила злочин середньої тяжкості, під час досудового та судового слідства вину частково не визнавала та не розкаювалася, що свідчить про її суспільну небезпечність та унеможливлює її виправлення без ізоляції від суспільства. Вважає, що застосування до обвинуваченої положень ст. 75 КК України є неможливим. Також, зазначив, що ноутбук ASUS визнаний речовим доказом та підлягає спеціальній конфіскації, т.я. обвинувачена вчинила злочин за його допомогою (розмістила оголошення про продаж холодної зброї у мережі Інтернет);
-захисник просить скасувати вирок у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та закрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Мотивуючи скаргу вказав, що по справі відсутній об`єкт злочину, яким у даному випадку є суспільні відносини в сфері обігу зброї в Україні, адже згідно з п. 7 ст. 92 Конституції України регулювання правового режиму права на зброю повинно здійснюватися спеціальним Законом України, який на дату вчинення інкримінованого правопорушення та ухвалення судом вироку відсутній. Вказав, що на час вчинення інкримінованого правопорушення, правовідносини у сфері поводження зі зброєю регулювалися наказом МВС № 622, за порушення норм якого передбачено адміністративну відповідальність за ст. 190 КУпАП. Звертає увагу, що наказ МВС не є законом. Також, вказує на невідповідність номера кримінального провадження у підозрі, яка була вручена ОСОБА_10 , номеру провадження, за яким складено обвинувальний акт; відсутність дати складання та затвердження обвинувального акту, який було вручено його підзахисній. Вважає, що по справі було порушено право обвинуваченої на захист.

Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу державного обвинувача та заперечувала проти апеляції захисника; обвинувачену та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 та заперечували проти скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах та запереченні обвинуваченої на апеляцію прокурора, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Вироком Валківського районного суду Харківської області від 29 листопада 2017 року ОСОБА_8 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.
Висновки суду за вищенаведеним обвинуваченням засновані на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах, серед яких наступні.
Показання обвинуваченої ОСОБА_8 , яка пояснила, що одного разу під час орання огороду знайшла багнет в занедбаному ржавому виді. Не знала, що він відноситься до холодної зброї, тому продала через нестачу грошей на ліки. Просила виправдати, оскільки на даний час зрозуміла протиправність своїх дій, зобов`язалася більше не вчиняти аналогічних злочинів.
Показання свідка ОСОБА_11 в судовому засіданні, згідно яких він займається колекціонуванням макетів малогабаритної холодної зброї. В грудні 2016 року на сайті ОLХ знайшов оголошення про продаж макету англійського штик ножа, яке розмістила продавець ОСОБА_12 , в зв`язку з чим подзвонив їй за вказаним на сайті телефоном. Обговоривши стан макету та суму продажу, домовилися купівлю-продаж здійснити за допомогою послуг Нової пошти. Був впевнений, що купує макет англійського штик ножа, оскільки колекціонує саме макети. Крім того, зберігати вдома холодну зброю незаконно та небезпечно. Отримавши повідомлення з Нової пошти про доставку, наступного дня пішов на пошту, де отримав дві посилки, одна з яких від ОСОБА_8 , за яку заплативши 500 грн., відкрив в присутності працівника пошти. Відкривши посилку, розчарувався, оскільки в ній був не макет, а справжній штик ніж. Відразу вийшов на подвір`я, зателефонував до поліції, так як знає, що збут холодної зброї не передбачено законом. Через декілька хвилин приїхали працівники поліції, які склали протокол огляду та разом попрямували до відділу поліції, де він написав заяву та надав пояснення щодо обставин придбання. Наполягав, що бачив в інтернеті лише фото, тому думав, що це макет. Навіть уявити не міг, що таким чином в Україні може продаватися холодна зброя, тому не запитував у ОСОБА_8 , чи це макет.
Показання свідка ОСОБА_13 , згідно яких він працює оператором-касиром на Новій пошті м. Валки та ОСОБА_8 є клієнтом Нової пошти. В середині грудня 2016 року вона принесла для відправки поштою якийсь невеликий предмет продовгуватої форми, загорнутий у темний папір. Огляд вмісту посилки при наданні послуг поштою не передбачений. Вміст даної посилки був заявлений, як сувенір. Записавши особисті дані відправника та отримувача, зважив посилку, запакував у фірмовий пакет НП та відправив до м. Харкова. В накладній зазначені ПІП свідка, як працівника пошти. Маса посилки становила менше 2 кг, цінність близько 500 грн. Коли працівники поліції показали фото відправника, свідок впізнав в ній ОСОБА_8 , яка вже декілька разів користувалась послугами Нової пошти. Оскільки людей на пошті багато, працівники пошти намагаються всіх швидко обслужити, тому задаються запитання лише по суті квитанції. Нічого підозрілого в поведінці ОСОБА_8 не бачив.
Протокол огляду місця події від 13.12.2016 року, згідно даних якого в цей день о 16-35 год. на території місцевості, що розташована за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 48, на відстані 15 м від входу до відділення Нової пошти № 39 у ОСОБА_9 в ході огляду вилучено 2 металеві предмети зі слідами корозії, ззовні схожі на штик-ножі часів ВВВ, які останній добровільно видав працівникам поліції.
Висновок експертизи холодної зброї № 13631 від 15.12.2016 року, відповідно до якого вилучений об`єкт відноситься до категорії військової холодної зброї колючо-ріжучої дії та є італійським багнетом М91 зразка 1891 р. заводського виготовлення до гвинтівок та карабінів Паравиччини-Каркано (Манлихер-Каркано) калібру 6,5 мм зразка 1891/24 років.
Протокол проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_8 , відповідно до якого, у вказаному помешканні виявлено та вилучено накладну про відправку через Нову Пошту відправлення ОСОБА_9 на суму 500 грн., а також ноутбук ASUS, за допомогою якого ОСОБА_8 виклала оголошення на сайті ОLХ.
Протокол проведення пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.03.2017 року, згідно якого свідок ОСОБА_13 впізнав особу, яка назвалася ОСОБА_8 та відправила посилку ОСОБА_9 .
Довідка Валківського ВП ГУНП в Харківській області № 9824/119-73/20-2017 від 25.10.2017 року, згідно якої ОСОБА_8 на обліку дозвільної системи Валківського ВП як власник гладкоствольної чи холодної зброї не перебуває. Згідно наданих списків ВКОЗ у СДС УПД ГУНП в Харківській області та даних АІПС «АРМОР» ОСОБА_8 власником нарізної зброї не являється.
Зазначені показання обвинуваченої, свідків, письмові докази по справі, висновок експерта узгоджуються між собою, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.
Наведені докази були належним чином оцінені судом першої інстанції при прийнятті рішення по справі, є належними, допустимими та у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 за вказаним обвинуваченням, а доводи апеляційної скарги захисника не спростовують висновки, що були покладені в основу обвинувального вироку за ч. 2 ст. 263 КК України.
При постановленні обвинувального вироку, районний суд відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку. По справі здобуто докази, що були отримані у встановленому законом порядку, є належними та допустимими, у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_8 у скоєнні злочину, за яким її засуджено, поза розумним сумнівом.
Колегією суддів ретельно перевірені доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченої про відсутність в діях ОСОБА_8 складу інкримінованого злочину через викладені у скарзі обставини, в результаті встановлено наступне.
Позиція сторони захисту про відсутність об`єкту злочину, яким у даному випадку є суспільні відносини в сфері обігу зброї в Україні та скоєння ОСОБА_8 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 190 КУпАП, відсутність закону про зброю, наслідком чого є виключення кримінальної відповідальності обвинуваченої, перевірялася судом першої інстанції, висновки районного суду та їх обґрунтування докладно та ретельно викладено в оскаржуваному вироку. З цього приводу зазначено наступне.
Об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, є суспільні відносини у сфері державного контролю за придбанням, зберіганням, передачею іншим особам або продажем вогнепальної, холодної чи пневматичної зброї, які регламентуються Законом України «Про Національну поліцію», постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 р. № 576 «Про затвердження Положення про дозвільну систему», Положенням про Міністерство внутрішніх справ України, Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 р. № 622.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 263 КК України, полягає у придбанні, зберіганні, передачі іншим особам або продажу громадянами вогнепальної мисливської чи холодної зброї, а також пневматичної зброї калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду без дозволу органів внутрішніх справ. Здійснюючи дозвільну систему, органи внутрішніх справ відповідно до законодавства України видають громадянам - дозволи на придбання, зберігання й носіння вогнепальної мисливської, холодної зброї, пневматичної зброї.
Судом встановлено, що дозволу на придбання, зберігання й носіння холодної зброї у ОСОБА_8 немає. Таким чином, холодна зброя в неї перебувала незаконно.
Таким чином, районний суд дійшов висновку про необґрунтованість позиції захисту про можливе порушення порядку обігу зброї, за що передбачена відповідальність за ст.190 КУпАП.
Стосовно відсутності Закону, який би регулював суспільні відносини в сфері обігу зброї, суд першої інстанції зазначив наступне.
Стаття 23 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що до повноважень поліції належить здійснення контролю за дотриманням фізичними та юридичними особами спеціальних правил та порядку зберігання і використання зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, вибухових речовин і матеріалів, інших предметів, матеріалів та речовин, на які поширюється дозвільна система органів внутрішніх справ.
Безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ст. 263 КК України є громадська безпека в частині забезпечення від порушення правил обороту (користування населенням) вогнепальної і холодної зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв. Загальнонебезпечні предмети при їх неконтрольованому поширенні становлять підвищену загрозу для суспільства, тому встановлені спеціальні правила поводження зі зброєю, боєприпасами, вибухівкою, та визначено, з якими з цих предметів громадяни взагалі не вправі вчиняти будь-яких дій, а які дії можна виконувати на підставі спеціального дозволу.
Відповідно до ст. 68 Конституції України, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Колегія суддів погоджується з вищевказаними висновками районного суду та обґрунтуванням на їх підтвердження, зазначені обставини та положення нормативно-правових актів спростовують доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності в діях ОСОБА_8 складу передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України кримінального правопорушення.
Крім цього, колегія суддів зазначає, що відповідно до правового висновку Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду, викладеного у постанові від 31.05.2018 року по справі № 127/27182/15-к, норма ст. 263 КК України є субсидіарною і для розуміння незаконності поводження зі зброєю, вимагає аналізу відповідного закону. При цьому поняття «закон», яке використав законодавець, має розширене тлумачення і включає в себе законодавство у цілому, в тому числі нормативні акти, що регулюють відповідні правовідносини, порушення яких утворює об`єктивну сторону складу злочину, передбаченого ст. 263 КК України.
Посилання захисника про невідповідність номера кримінального провадження у повідомленні про підозру номеру кримінального провадження, за яким щодо ОСОБА_8 складено обвинувальний акт, а також відсутність дати складення та затвердження обвинувального акту, що був вручений його підзахисній не свідчить про наявність істотних порушень кримінального процесуального закону під час досудового розслідування, порушень прав обвинуваченої на захист, які б тягнули безумовне скасування прийнятого судового рішення. Зазначені неточності не дають підстав для сумніву у тому, що досудове розслідування проводилося в межах одного й того ж кримінального провадження, за яким обвинуваченій було оголошено про підозру, складено та вручено обвинувальний акт.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення районного суду про визнання ОСОБА_8 винною у вчиненні інкримінованого їй злочину є законним та обгрунтованим, прийнятим за результатами повного та об`єктивного судового розгляду із дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає.
Стосовно доводів апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_8 покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченої, безпідставне застосування до обвинуваченої положень ст. 75 КК України, слід зазначити наступне.
При призначенні покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , врахував тяжкість вчиненого злочину, який належить до категорії середньої тяжкості, прийняв до уваги, дані про її особу, а саме те, що ОСОБА_10 має постійне місце проживання, за яким зарекомендувала себе з позитивного боку, спиртними напоями не зловживає, громадський спокій не порушує. Зі слів, одружена, разом з чоловіком виховують трьох дітей, двоє з яких неповнолітні, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не судима.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, відповідності до ст.66 КК України, суд визнав щире каяття у вчиненому.
Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.
Прийнято до уваги висновок органу пробації, згідно якого, беручи до уваги відсутність історії правопорушень, інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої, спосіб життя, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. Враховуючи відсутність професійної освіти, потребу в додаткових коштах, обвинувачена має плани на майбутнє, бажає виправитися та не вчиняти злочинних правопорушень.
Таким чином, районний суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.263 КК України.
Разом з тим, врахувавши обставини кримінального провадження, мету і мотиви дій обвинуваченої, її поведінку під час і після вчинення злочину та відношення до наслідків вчиненого, дані про особу ОСОБА_8 , наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність таких, що його обтяжують, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства з застосуванням положень ст.75 КК України на умовах контролю за її поведінкою відповідно до положень ст.76 КК України.
Колегія суддів погоджується з вказаним рішенням суду першої інстанції.
При цьому апеляційний суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Сукупність наведених даних свідчать про те, що обвинувачена заслуговує на довіру суду та отримання шансу на виправлення без ізоляції від суспільства.
Таким чином, суд першої інстанції при звільненні ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком та покладенням обов`язків відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України, дотримався вимог закону України про кримінальну відповідальність та прийняв обґрунтоване, законне рішення.
Призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України відповідає вимогам ст.65 КК України, а саме: ступеню суспільної небезпечності, особі обвинуваченого та принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації; є достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів.
Посилання прокурора на невизнання ОСОБА_8 своєї вини та відсутність, на його думку, каяття обвинуваченої, як на підставу для призначення покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами кримінального провадження, позицією обвинуваченої. ОСОБА_8 під час розгляду справи не оспорювала обставини кримінального правопорушення, проте, не погоджувалася з юридичною кваліфікацією її дій як кримінального правопорушення, що не свідчить про відсутність у неї каяття з приводу вчиненого. До того ж слід зазначити, що право особи на захист є невід`ємним та його використання у будь-якому разі не може ставитися в вину, погіршувати становище обвинуваченого.
Таким чином, доводи апеляції прокурора про неправильне застосування до обвинуваченої положень ст.75 КК України є непереконливими, спростовуються викладеними у вироку районного суду та даній ухвалі обставинами, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.
Щодо апеляційної вимоги прокурора про застосування по справі спеціальної конфіскації ноутбука, апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст.96-2 КК України , спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом злочину, були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
За обставинами кримінального провадження ноутбук ASUS не є предметом злочину.

При розгляді кримінального провадження в апеляційному суді обвинувачена пояснила, що ноутбук належить її родичу (племіннику), який надав його їй у тимчасове користування та не знав про те, що вона за допомогою цього пристрою розмістила оголошення про продаж багмету.

Сторона обвинувачення вищевказані обвинуваченою дані не спростувала.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора в даній частині колегія суддів не вбачає.

Наведені обставини свідчать про те, що судовий розгляд проведено повно, всебічно, об`єктивно, із додержанням вимог закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону, за результатами судового розгляду постановлено законне й обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його змін або скасування, задоволення апеляційних скарг прокурора та захисника - немає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора та захисника-адвоката залишити без задоволення, а вирок Валківського районного суду Харківської області від 29 листопада 2017 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя

Судді: