ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000127 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2019 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Геокчаї Азербайджанської республіки, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при повідомленні про підозру і обранні запобіжного заходу слідчим та слідчим суддею не були дотриманні вимоги Закону щодо прав підозрюваного, зокрема права підозрюваного користуватися рідною мовою.
Вказує на те, що слідчим, за клопотанням захисника, було залучено перекладача, яка здійснила переклад тексту повідомлення про підозру, однак текст цього повідомлення ОСОБА_8 прочитати не зміг, оскільки він викладений сучасним латинським шрифтом, яким підозрюваний не володіє.
Також зазначає, що переклад цього повідомлення було здійснено не фаховим перекладачем, а жінкою азербайджанської національності, яка згідно диплому має середньо-педагогічну освіту за спеціальністю викладач початкових класів.
На підставі цього, ним було подано клопотання на залучення до провадження фахового перекладача та перекладу тексту ОСОБА_8 на зрозумілий йому шрифт, однак вказане клопотання слідчим розглянуто не було.
Під час судового розгляду з`ясувалось, що залучений судом перекладач ОСОБА_9 з ОСОБА_8 знаходиться в приятельських стосунках, у зв`язку з чим ним був заявлений самовідвід, який судом задоволений не був.
Також, посилається на те, що слідчий суддя не звернув увагу на доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_9 за фахом є юристом, а не перекладачем, тому, лише як носій мови, не може вважатись перекладачем у розумінні ст.68 КПК України.
Зазначає, що слідчим суддею не були дотриманні вимоги ч.3 ст.29 КПК України, чим було порушено право ОСОБА_8 на захист.
Отже, ОСОБА_8 не повідомлено про підозру, у передбачений законом порядок, внаслідок чого, доводи прокурора та суду про наявність обгрунтованої підозри є помилковими, оскільки відсутність належним чином здійсненого повідомлення про підозру унеможливлює здійснення слідчим суддею оцінки об`єктивності твердження про обгрунтованість підозри, якою обумовлюється необхідність застосування запобіжного заходу, адже ОСОБА_8 фактично не мав статусу особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, не мав статусу підозрюваного.
Крім того, при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею взагалі не досліджувались будь-які матеріали провадження, на які посилався прокурор, тобто обгрунтованість доводів сторони обвинувачення ніяким чином не перевірялась.
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2019 рокубуло частково задоволено клопотання слідчого СВ ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_10 та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 17.30 годин 15.02.2019 року, з покладанням на нього обов`язків: - не залишати місце фактичного мешкання - кв. АДРЕСА_2 , у період часу з 13 години до 10 години наступного дня, окрім, як за дозволом слідчого, у провадженні якого перебуватиме справа, прокурора чи суду, в залежності від стадії кримінального провадження; - заборонити спілкування у будь-якій формі із будь-яким учасником кримінального провадження № 0000127, окрім слідчого, прокурора, захисника чи суду в залежності від стадії кримінального провадження.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що враховуючи існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме, можливість підозрюваним незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні з метою уникнення від кримінальної відповідальності, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які до теперішнього часу ще не вилучені слідством, а також враховуючи, що ОСОБА_8 самостійно виховував трьох дітей, тому до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на період часу з 13 години до 10 години наступного дня.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, та просила ухвалу суду залишити без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Частина 2 статті 177 КПК України передбачає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями частини 1 та 2 статті 181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, та може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі.

На думку колегії суддів, при обрані запобіжного заходу ОСОБА_8 ці вимоги закону були дотримані.

Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі«Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема: - протоколами допиту та додаткового допиту потерпілої ОСОБА_11 ; - протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; - протоколами тимчасового доступу до речей та документів; - іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Таким чином, доводи захисника щодо недоведеності обґрунтованості підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_8 злочину, не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним. Також, приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Твердження захисника про те, що ОСОБА_8 не було належним чином повідомлено про підозру, оскільки було порушено його право на захист, у зв`язку з ненаданням належного перекладача, колегія суддів вважає необгрунтованими, адже в повідомленні про підозру ОСОБА_8 від 18.12.2018 року (а.п. 71-76), відсутні заперечення підозрюваного щодо такого повідомлення та порушення будь-яких його прав.
Також посилання захисника на те, що перекладач ОСОБА_9 знаходиться в приятельських стосунках з ОСОБА_8 , на підставі чого ОСОБА_9 було подано заяву про самовідвід, в задоволенні якої слідчим суддею було відмовлено, не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки слідчий суддя у своїй ухвалі обгрунтовано зазначив, що наявність приятельських стосунків між підозрюваним та перекладачем, не є тією обставиною, яка викликає сумнів у неупередженості перекладача.
Крім того, із наявних в матеріалах судових рішень вбачається, що ОСОБА_8 приймав участь в судових засіданнях без перекладача, і з договорів купівлі-продажу слідує, що ОСОБА_8 підтверджує те, що він розуміє українську мову, що засвідчує своїм власним підписом, також те, що ОСОБА_8 зрозуміла суть підозри свідчать його заперечення в суді апеляційної інстанції щодо відсутності в його діях складу злочину.
Також, колегія суддів враховує те, що ОСОБА_8 є громадянином України, тривалий час проживає на території України.
Заперечення ОСОБА_8 , що він не розуміє юридичних термінів не заслуговує на увагу, оскільки його інтереси представляє захисник, а тому порушення права на захист не встановлено.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Так, слідчий суддя врахував існування ризиків, що перебуваючи на свободі підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні з метою уникнення від кримінальної відповідальності, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які до теперішнього часу ще не вилучені слідством, у зв`язку з чим обґрунтовано дійшов висновку про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки саме такий запобіжний захід може забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків..
При цьому, відповідно до клопотання слідчого ризик знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів підозрюваним обгрунтований тим, що в ході досудового розслідування встановлено те, що ОСОБА_8 умисно, з метою перешкоджання виконання рішення суду у цивільній справі створено умови, які перешкодили державному виконавцю, під час використання покладених на нього державою повноважень реалізувати майно підозрюваного. Так, підозрюваним з метою перешкоджання виконанню рішення суду у цивільній справі було укладено договори купівлі-продажу всього належного йому майна, нікчемність яких встановлена судом.
Ризик незаконно впливу на потерпілу та свідків у клопотанні слідчого обгрунтований тим, що під час допиту потерпілої ОСОБА_11 встановлено, що ОСОБА_8 неодноразово погрожував їй, шляхом надсилання на адресу потерпілої листів з погрозами вчинення фізичної розправи щодо неї та членів її сім`ї.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики вказані у клопотанні слідчого та встановлені в ухвалі слідчого судді.
Відповідно до положень чинного Кримінального процесуального кодексу України, запобіжний захід застосовується з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням існуючим ризикам. Запобіжний захід має відповідати тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого особа підозрюється, а також бути співмірним з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваного.
При обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий суддя врахував особу підозрюваного, який має постійне місце мешкання, постійну, хоча й неофіційну роботу, трьох дітей на утриманні, що свідчить про наявність у останнього певних соціальних зв`язків.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 181 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги захисника слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2019 року - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2019 рокущодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4