14 листопада 2018 року м. Одеса
Установлено, що 10.09.2018 до чергової частини Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_4 , в якій він просить вжити заходів правового характеру до невстановленої особи, яка підробила договір купівлі-продажу від 06.03.2018 на квартиру АДРЕСА_1 , в якому вказано, що зазначена особа є власником вказаної квартири, хоча законним власником є заявник.
Так, у 1995 році заявник викупив квартиру АДРЕСА_1 та приблизно в 2016 році у заявника виникла необхідність у продажі даної квартири у зв`язку з чим останній попрохав свого сина ОСОБА_5 виставити квартиру у продаж, що він і зробив, розмістив оголошення стосовно продажу квартири.
Далі, на початку, серпня 2018 року заявнику повідомив його син, що після чергового показу квартири ріелтору, стало відомо, що дана квартира, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно належить зовсім іншій особі, а саме ОСОБА_6 , який заявнику та його сину невідомий.
Так, при більш детальному розгляді даної події, стало відомо, що за допомогою виготовлення підробленого договору купівлі-продажу квартири від 17.07.2003 року, який нібито укладено між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 та який нібито зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 15.10.2003, записано в реєстрову книгу №373кн. 149пр-58 та відомості про цей договір включено до Державного реєстру речових прав на нерухому майно 17.10.2017 державним реєстратором ОСОБА_8 Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації», право власності зареєстровано за №22885000, у подальшому перепродано квартиру АДРЕСА_1 .
Крім того, 07.10.2018 невстановлені особи проникли до приміщення квартири АДРЕСА_1 , при цьому замінив там замки, після чого група чоловіків почала вільно розпоряджатися майном, яке належить ОСОБА_4
Квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , є предметом вказаного кримінального правопорушення, отже згідно критеріїв, визначених ч. 2 ст. 167, ст. 170 КПК України підлягає арешту. Наразі у вказаному кримінальному провадженні проводяться слідчі дії, спрямовані на встановлення осіб, винних у скоєні вказаного кримінального правопорушення.
У зв`язку з викладеним, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладанні арешту на вищевказану квартиру.
У судовому засіданні слідчий підтримала доводи клопотання та просила його задовольнити.
Власники майна, згідно наданого слідчим рапорту, були сповіщені про день, час та місце розгляду клопотання належним чином, в судове засідання не з`явились.
Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову. стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження. Слідчий, чи прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладене арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування завданої внаслідок кримінального правопорушення шкоди, подання в подальшому цивільного позову.
Відповідно до ч.6 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Метою накладення арешту є збереження вказаного майна задля забезпечення відшкодування завданої внаслідок кримінального правопорушення шкоди, подання в подальшому цивільного позову.
Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про можливість задоволення клопотання та накладення арешту на зазначене в клопотанні слідчого майно.
Керуючись ст. ст. 167-173 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 ,- задовольнити.
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , заборонивши її використання, розпорядження та відчуження.
Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , або інших слідчих з групи у вказаному кримінальному провадженні.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1
14.11.2018