Провадження № 1-кп/734/79/19 Справа № 734/648/19
В И Р О К

іменем України

14 березня 2019 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР 15.01.2019 р. за № 0000008 у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Липин, Луцького району, Волинської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця за контрактом військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1-2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, 19.12.2018 без поважних причин та відповідного дозволу командування, самовільно залишив розташування вище зазначеної військової частини в умовах воєнного стану, та перебував поза її межами до 17.01.2019.

Отже, солдат ОСОБА_5 був незаконно відсутнім на місці служби у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 в період з 19.12.2018 року по 17.01.2019 року включно в умовах воєнного стану.

14 березня 2019 року між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності захисника ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості у відповідності ст. 472 КПК України.

Згідно вказаної угоди прокурор військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 5 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

За вказаною угодою обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене покарання з урахуванням рівня суспільної небезпечності вчиненого злочину, його особи, а саме те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, щиро кається та беззастережно визнає свою винуватість, активно сприяв розкриттю злочину, враховуючи засади гуманізму та виховної ролі кримінального судочинства, з урахуванням кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, на підставі ст. 69 КК України призначити обвинуваченому більш м`який вид покарання, що не зазначений в санкції ч. 5 ст. 407 КК України, у виді 1 року тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

В угоді викладені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 476 КПК України, та наслідки невиконання цієї угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення військової частини вчинене військовослужбовцем в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання.

Суд дійшов висновку про те, що угода про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК України і КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін або інших осіб. При цьому, сторонами угоди при узгодженні покарання враховані характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Вивчивши угоду про визнання винуватості, вислухавши думку прокурора, захисника, пояснення обвинуваченого, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 та призначення узгодженого сторонами із застосуванням ст. 69 КК України більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ч. 5 ст. 407 КК України, у виді 1 року тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_5 не застосовувати за відсутністю потреби.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 371, 373- 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 14 березня 2019 року між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_3 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_5 з іншого боку у кримінальному провадженні № 0000008 від 15.01.2019 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 року тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід до ОСОБА_5 не застосовувати.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя