Справа № 583/1027/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" березня 2019 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря с/з ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Охтирського ВП ГУНП в Сумській області від 27.02.2019 про закриття кримінального провадження № 0000116 від 22.02.2019,
ВСТАНОВИВ:
07.03.2019 до суду надійшла скарга ОСОБА_3 про скасування постанови про закриття кримінального провадження, в якій просить скасувати постанову від 27.02.2019 про закриття кримінального провадження № 0000116 від 22.02.2019, як незаконну; визнати незаконними та протиправними дії слідчого Охтирського ВП, що полягають у прийнятті незаконної постанови від 27.02.2019 про закриття кримінального провадження № 0000116 від 22.02.2019; зобов`язати слідчого провести всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження № 0000116. Вимоги мотивує тим, що 02.03.2019 вона отримала копію постанови від 27.02.2019 про закриття кримінального провадження за № 0000116 від 19.01.2019. Вважає, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження є незаконною та протиправною, вона винесена передчасно, оскільки не було вчинено достатніх необхідних слідчих дій для прийняття рішення щодо винесення постанови про закриття кримінального провадження. В оскаржуваній постанові зазначено, що кінцеве процесуальне рішення у кримінальному провадженні № 0000409 від 25.06.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 та ст. 125 ч. 1 КК України, не прийнято і не визначено остаточний процесуальний статус особи ОСОБА_4 , то на даний час немає можливості визначитися із правдивістю його свідчень, які він надавав під час проведення його допитів у 2016 році. Саме це твердження стало підставою для винесення оскаржуваної постанови: не відсутність ознак злочину, а не визначеність остаточного статусу ОСОБА_4 . Крім того, зазначає, що 02.03.2019 її та її чоловіка ОСОБА_5 було допитано по даному кримінальному провадженні як свідків і на момент допиту жодних відомостей про існування оскаржуваної постанови не було повідомлено. Вважає, що слідчий умисно виніс незаконну постанову про закриття кримінального провадження без всебічного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження.
ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлена, в письмовій заяві просить справу розглянути у її відсутності, скаргу підтримує.
Слідчий СВ Охтирського ВП ГУНП в Сумській області в судове засідання на з`явився, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, тому слідчий суддя вважає за можливе відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювати фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000116 від 22.02.2019 року, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 303 ч. 1 п. 3 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
За приписами ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Суд вважає, що скарга подана з дотриманням процесуального строку, оскільки копія оскаржуваної постанови отримана заявником 02.03.2019.
Встановлено, що 22.02.2019 на підставі ухвали слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21.02.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за заявою ОСОБА_3 про надання завідомо неправдивих показань під час допиту 20.07.2016 ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000409 від 25.06.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК України (кримінальне провадження № 0000116 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України).
Постановою старшого слідчого Охтирського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 від 27.02.2019 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000116 від 22.01.2019 закрито у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України. Підставою для винесення такої постанови стало те, що в ході розслідування встановлено, що слідчим відділом Охтирського ВП ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000409 від 25.06.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1, ст. 125 ч. 1 КК України, за фактом спричинення ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень та спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень легкого ступеню, що мало місце у травні 2016 року. У кримінальному провадженні про спричинення ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 допитувався як свідок та надавав покази про свої дії, які в майбутньому можуть бути покладені в основу його обвинувачення за вчинення тяжкого злочину. Тому незалежно від можливого притягнення його до кримінальної відповідальності чи закриття відносно нього кримінального провадження, він не може нести відповідальність за дачу неправдивих показань. Таким чином, причетна до злочину особа в разі дачі завідомо неправдивих показань про свої дії чи інших осіб, якщо при цьому вона змушена була говорити про свої злочинні дії, не може нести відповідальність за ст. 384 КК України. Крім того, оскільки кінцеве процесуальне рішення у кримінальному провадженні № 0000409 від 25.06.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1, ст. 125 ч. 1 КК України, не прийнято та не визначено остаточний процесуальний статус особи ОСОБА_4 , то на даний час немає можливості визначитися із правдивістю його свідчень, які він давав під час проведення допитів у 2016 році, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 КК України. За таких обставин посилаючись на п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України через встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 ч.1 КК України, старшим слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження.
Вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження міститься у ст. 284 КПК України, згідно якої кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.
Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
За приписами ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування. Рішення слідчого приймається у формі постанови. Постанова слідчого складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин, зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення, так і обставин, встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи маються передбачені ст. 284 КПК України підстави для його закриття.
В постанові про закриття кримінального провадження слідчий зазначив, що згідно із статтями КПК України свідок зобов`язаний дати правдиві показання про будь-які відомі йому обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження. Свідок може бути допитаний і повинен давати правдиві показання щодо злочинів, які вчинили інші особи і до яких він особисто не причетний. ОСОБА_4 хоча і допитувався як свідок, проте давав показання про свої дії, які в майбутньому можуть бути покладені в основу його обвинувачення за вчинення тяжкого злочину. Таким чином, причетна до злочину особа в разі дачі завідомо неправдивих показань про свої дії чи інших осіб, якщо при цьому вона була змушена говорити і про свої злочинні дії, не може нести відповідальності за ст. 384 КК України. Крім того, на даний час процесуальне рішення у кримінальному провадженні за фактом спричинення ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень та спричинення ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень не прийнято та не визначено остаточний процесуальний статус особи ОСОБА_4 .
За ч. 1 ст. 384 КК України кримінальна відповідальність настає за завідомо неправдиве показання свідка, потерпілого, завідомо неправдивий висновок експерта, складені для надання або надані органу, що здійснює досудове розслідування, виконавче провадження, суду, Вищій раді правосуддя, тимчасовій слідчій чи спеціальній тимчасовій слідчій комісії Верховної Ради України, подання завідомо недостовірних або підроблених доказів, завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна, а також завідомо неправильний переклад, зроблений перекладачем у таких самих випадках.
Суб`єкт злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України є спеціальний - свідок, потерпілий, експерт, оцінювач майна або перекладач у кримінальному, цивільному, адміністративному провадженні чи при здійсненні виконавчого провадження, які у встановленому законом порядку попереджені про кримінальну відповідальність за вчинення дій, зазначених у ст. 384 КК.
Якщо дії, зазначені в ст. 384 КК України, вчиняються з метою приховання тяжкого чи особливо тяжкого злочину, раніше вчиненого членом сімї, близьким родичем або самою особою, яка дає неправдиві показання, вчинене на підставі ч. 2 ст. 385 КК України не містить ознак складу злочину, передбаченого ст.384 КК України.
Згідно ч.2 ст. 385 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа за відмову давати показання під час провадження досудового розслідування або в суді щодо себе, а також членів її сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.
Відповідно до ст. 65 КПК України, свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань.
Права та обов`язки свідка визначені у статті 66 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 66 КПК України свідок має право:відмовитися давати показання щодо себе, близьких родичів та членів своєї сім`ї, що можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні ним, близькими родичами чи членами його сім`ї кримінального правопорушення, а також показання щодо відомостей, які згідно з положеннями статті 65 цього Кодексу не підлягають розголошенню.
Відповідальність свідка передбачена в статті 67 КПК України, зокрема, за завідомо неправдиві показання слідчому, прокурору, слідчому судді чи суду або за відмову від давання показань слідчому, прокурору, слідчому судді чи суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, свідок несе кримінальну відповідальність
Порядок проведення допиту, зокрема, і свідка встановлений статтею 224 КПК України. Згідно ч.3 ст. 224 КПК України перед допитом встановлюється особа, роз`яснюються її права, а також порядок проведення допиту. У разі допиту свідка він попереджається про кримінальну відповідальність за відмову давати показання і за давання завідомо неправдивих показань.
Свідок зобов`язаний давати показання слідчому в установленому цим Кодексом порядку, що слідує зі змісту ч. 3 ст. 95 КПК України.
ОСОБА_3 в своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення від 18.02.2019 року, відомості про яке були внесені в ЄРДР за № 0000116 від 22.02.2019 за ч.1 ст. 384 КК України, повідомляє, що ОСОБА_4 під час одночасного допиту 20.07.2016 року були дані завідомо неправдиві свідчення щодо нанесення ним ( ОСОБА_4 ) потерпілому по кримінальній справі № 0000409 від 25.06.2016 ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень.
Слідчим після дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів було встановлено, що у своїх заявах по кримінальному провадженню № 0000409 від 25.06.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1, ст. 125 ч. 1 КК України, потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_3 вказують, що тілесні ушкодження їм були заподіяні ОСОБА_4 .
Крім того, слідчим встановлено, що 20.07.2016 року під час провадження досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000409 від 25.06.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1, ст. 125 ч. 1 КК України, свідок ОСОБА_4 давав показання щодо себе, та слідчим зроблено висновок, що свідок ОСОБА_4 у зв`язку з цим не може нести відповідальності за дачу неправдивих показань.
Крім того, за ст. 384 КК України не можуть нести відповідальність особи, які давали завідомо неправдиві показання з тієї справи, за якою вони надалі були притягнуті до кримінальної відповідальності як обвинувачені.
На даний час кінцеве процесуальне рішення у кримінальному провадженні № 0000409 від 25.06.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1, ст. 125 ч. 1 КК України, не прийнято та не визначено остаточний процесуальний статус особи ОСОБА_4 .
Тобто ОСОБА_4 надавались пояснення під час досудового розслідування кримінального провадження, розпочатого за заявами ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про вчинення ним ( ОСОБА_4 ) кримінальних правопорушень, передбачених ст. 121 ч. 1, ст. 125 ч. 1 КК України за фактом спричинення ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень та спричинення ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень, а відтак, якщо його процесуальний статус змінювався б, то в напрямку набуття статусу підозрюваного, а за ст. 384 КК України не можуть нести відповідальність підозрюваний, обвинувачений, а також особи, які давали завідомо неправдиві показання із такої справи, за якою вони надалі притягнуті до кримінальної відповідальності як обвинувачені.
Крім того, суд не бере до уваги доводи заяви ОСОБА_3 про неповноту досудового розслідування, оскільки після встановлення, що особа, стосовно якої внесено відомості до ЄРДР, не є суб`єктом злочину, необхідність проводити інші слідчі дії у слідчого відпала.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято слідчим на підставі дослідження усіх фактичних обставин кримінального провадження, тому постанова про закриття кримінального провадження є законною та обґрунтованою, слідчим був наданий аналіз тих обставин, на які посилається заявник, надано їм належну правову оцінку.
В зв`язку з наведеним скарга ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 110, 303, 304, 306, 307 КПК України, суд -
УХВАЛИВ :
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Охтирського ВП ГУНП в Сумській області від 27.02.2019 про закриття кримінального провадження № 0000116 від 22.02.2019 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Охтирського міськрайсуду
Сумської області ОСОБА_1