Постанова
Іменем України
15 листопада 2018 року

м. Київ
справа № 140/2668/15-к
провадження № 51- 624 км 17
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 25 вересня 2017 року у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000592, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мухівці Немирівського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 23 грудня 2015 року ОСОБА_6 засуджено: за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік; за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком два роки. Покладено обовязки, передбачені пунктами 2,3 ч.1 ст.76 КК України.
Вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати у провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 25 вересня 2017 року вирок місцевого суду скасовано, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 закрито на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, у звязку тим, що не встановлені достатні докази для доведення його винуватості в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався у тому, що він , 16 серпня 2015 року о 20 :45 год., перебуваючи в приміщенні магазину « Грош Експрес 17», на вул. Горького, 88 у м. Немирів Вінницької області, таємно викрав один флакон місткістю 100 мл чоловічої туалетної води «Unique Suny» , вартістю 253, 33 грн.
Крім того, ОСОБА_6 , 18 серпня 2015 року о 21: 25 год., перебуваючи в приміщенні магазину «Грош Експрес 17», на вул. Горького, 88 у м. Немирів Вінницької області повторно, таємно викрав один флакон місткістю 100 мл чоловічої туалетної води «Unique Suny» , вартістю 253, 33 грн.
Вимоги касаційної скарги та доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд апеляційної інстанції безпідставно закрив кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 через не встановлення достатніх доказів для доведення його винуватості в суді та вичерпання можливостей їх отримання, при цьому, всупереч ст.404 КПК, безпосередньо не дослідив частини доказів. Зокрема: не допитав представника потерпілого ОСОБА_7 , не дослідив та не надав оцінки висновку судової товарознавчої експертизи, протоколу прийняття заяви про вчинене правопорушення від 24 вересня 2015; протоколу огляду місця події від 24 вересня 2015 року; частині відеозаписів з камер спостереження за 16 серпня 2015 року. Посилається на те, що суд не мотивував висновку про те, що відео файли з камер спостереження є неналежними доказами. Стверджує, про невідповідність ухвали вимогам ст.ст. 370,419 КПК.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор у судовому засіданні підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити.

Мотиви суду

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. При перевірці доводів, наведених у касаційній скарзі, колегія суддів виходить із фактичних обставин, встановлених місцевим та апеляційним судами.

Із будь-яких інших підстав касаційний суд не вправі втручатися у рішення судів нижчих ланок. Аргументи сторони обвинувачення щодо незгоди з даною судами оцінкою доказів стосуються по суті невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що виходячи з вимог ст. 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Разом із тим при перевірці судових рішень не встановлено обставин, які би ставили під сумнів законність і обґрунтованість висновків суду апеляційної інстанцій про невинуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вказані висновки ґрунтуються на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджені доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду й оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Положеннями статті 17 КПК України чітко визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стаття 373 КПК України передбачає, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні наряду з іншим підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до змісту ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в даному кримінальному провадженні зроблено не було.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Суд вважає, що приймаючи рішення про скасування обвинувального вироку суду першої інстанції та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, апеляційний суд дотримався зазначених вимог закону.
Апеляційний суд проаналізувавши докази, надані стороною обвинувачення в обґрунтування винуватості ОСОБА_6 у вчиненні крадіжок туалетної води з магазину, встановив, що у справі відсутні будь-які докази, які б підтверджували що згадані речі викрадені саме ОСОБА_6 .
Судом вірно зазначено, що протокол огляду місця події не може слугувати доказом крадіжки туалетної води. Так, огляд місця події проводився 24 вересня 2015 року, в той час коли згідно обвинувачення, ймовірні крадіжки були вчинені 16 та 18 серпня 2015 року. Проте, ні органами досудового розслідування, а ні судом першої інстанції не було встановлено коли саме стало відомо про крадіжку , хто був відповідальним за веденням обліку наявності чи відсутності даного виду товару. Зазначений протокол містить інформацію про відсутність двох флаконів туалетної води, однак жодним чином не підтверджує, що такий товар був у магазині.

Правильно визнано недопустимим доказом інвентаризаційну відомість ТОВ НВП «Аргон» від 03.09.2015 року, оскільки вона не відповідає вимогам офіційного документу: не підписана, не затверджена, містить зазначення іншого населеного пункту та жодним чином не підтверджує факт крадіжки із магазину двох флаконів чоловічої туалетної води.
Також, апеляційний суд обґрунтовано зазначив, що відео файли з камер спостереження в приміщенні магазину «Грош Експрес 17» від 16.08 та 18.08.2015 року, підтверджують лише перебування ОСОБА_6 в зазначений час у даному магазині, біля вітрини з парфумами, і ніяк не свідчать про викрадення ним майна з магазину. Зогляду на положення ст.ст.85, 86 КПК Українивірно суд зазначив, що відео файли є недопустимим доказом, адже вони не є оригіналом запису . Матеріали провадження містять інформацію про вилучення саме відео файлів із зображенням ОСОБА_6 , тобто фрагментів, а не усього запису.

Отже, апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку про необхідність скасування вироку суду першої інстанції та закриття кримінального провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України. При цьому, суд керувався також тим, що інших доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 орган досудового розслідування та прокурор суду не надали.
Доводи прокурора, що суд всупереч ст.404 КПК, безпосередньо не дослідив частини доказів, зокрема не допитав представника потерпілого ОСОБА_7 , не дослідив та не надав оцінки висновку судової товарознавчої експертизи, протоколу прийняття заяви про вчинене правопорушення від 24 вересня 2015, протоколу огляду місця події від 24 вересня 2015 року, частині відеозаписів з камер спостереження за 16 серпня 2015 року , не заслуговують на увагу з огляду на те, що дані докази не є прямими. Дослідження вартості майна та допит потерпілого, який не є очевидцем , не можуть вплинути на висновок суду, про не доведення винуватості особи у вчинені злочину , таким чином, щоб досягти протилежного результату.
Апеляційний суд, з дотриманням вимог ст. 419 КПК України навів у своєму рішенні переконливі доводи на обґрунтування свого висновку.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б підставами для скасування оскаржуваної ухвали апеляційного суду колегією суддів не встановлено, тому касаційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.

У зв`язку із цим та керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити судове рішення без зміни.

З цих підстав Суд ухвалив:

Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 25 вересня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_8