КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 - ОСОБА_3
за участю секретаря - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0002026 за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_5 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 8 травня 2018 року, яким
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Звенигородка, Черкаської області, навчається в магістратурі НУБІП, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України, у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень в дохід держави,
за участю сторін судового провадження:
прокурора - ОСОБА_7
обвинуваченого - ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим в тому, що 8 березня 2018 року приблизно о 14:30 год., перебуваючи в приміщенні ТЦ «Океан Плаза», а саме у магазині «Сгорр», за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 176, маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, що належить ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП», перебуваючи у вище вказаному магазині, взяв з прилавку речі та попрямував до примірочної. Перебуваючи в примірочній ОСОБА_6 впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, зірвав з светру чоловічого «ТD836» рожевого кольору, вартістю 582,50 грн., бірку та поклав його до свого рюкзака, який був на ньому.
Після чого, ОСОБА_6 з викраденим майном направився до виходу з магазину «Сгорр», проте, пройшовши з викраденим майном зону рамок, які розміщені в кінці торгівельної зали, був зупинений працівниками даного магазину на виході. Своїми злочинними діями ОСОБА_6 мав намір завдати матеріальних збитків ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» на загальну суму 582 грн. 50 коп.

Не погоджуючись з вироком суду, заступник прокурора м. Києва ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В решті вирок суду залишити без змін.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що судом першої інстанції застосовано до обвинуваченого положення ст. 69 КК України, але суд не вказав мотивів, у зв`язку з чим дійшов до такого висновку, оскільки повинен належним чином мотивувати рішення про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.
Апелянт зазначає, що суд, призначаючи покарання обвинуваченому, врахував дані про особу обвинуваченого,який раніше не судимий, тимчасово не працює, має постійно місце проживання та реєстрації, навчається, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, є сиротою, а також наявність пом`якшуючих обставин, які в свій сукупності, на думку суду, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину,а також факт повернення викраденого майна потерпілому та відсутність у останнього претензій до обвинуваченого. Однак, як вказує апелянт, таке рішення є необґрунтованим та незаконним, оскільки у вироку суду не наведено фактів на підтвердження такої пом`якшуючої обставини, як активне сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинуваченим жодних дій, направлених на відвернення, зменшення чи відшкодування злочинних наслідків своєї діяльності, вчинено не було. Як зазначає апелянт, така обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченого, як активне сприяння розкриттю злочину, взагалі є надуманою.
За таких обставин заступник прокурора м. Києва ОСОБА_5 вважає, що вирок щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши за клопотанням прокурора докази, які характеризують особу обвинуваченого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та журналу судового засідання, фактичні обставини кримінального правопорушення ніким не оспорювалися і докази відносно них, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися, а тому висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин, згідно до положень ч. 2 ст. 394 КПК України перевірці апеляційним судом не підлягають.

Дії обвинуваченого за визнаних судом першої інстанції встановленими фактичних обставин кримінального правопорушення правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Фактичні обставини кримінального правопорушення, як і кваліфікація дій обвинуваченого, прокурором в апеляційній скарзі не заперечується.

Що стосується доводів прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_6 покарання внаслідок неправильного застосування ст. 69 КК України та неврахування даних про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі , яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд врахував тяжкість вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочинів середньої тяжкості, обставини вчинення злочину, відсутність тяжких наслідків від вчиненого та будь-яких претензій з боку власників майна, у зв`язку із поверненням майна, дані про особу підсудного, який раніше не судимий, тимчасово не працює, має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується з позитивної сторони, навчається, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, є сиротою, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття у вчиненому, активне сприяння в розкритті злочину, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Окрім того, враховуючи дані про особу обвинуваченого, зокрема, його молодий вік, те, що він є сиротою, навчається, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, наявність двох обставин, що пом`якшують його покарання, що у своїй сукупності істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також факт повернення викраденого майна потерпілому, відсутність у останнього претензій до обвинуваченого, суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу в розмірі, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 185 КК України, застосувавши ст. 69 КК України, а саме 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень в дохід держави.

Прокурор в апеляційній скарзі, не оспорюючи вид покарання, призначеного ОСОБА_6 , просить призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,посилаючись на те, що судом обвинуваченому призначено покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Разом з тим, як вбачається зі змісту вироку, судом при призначенні покарання ОСОБА_6 враховані обставини справи, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, та дані про особу обвинуваченого.

При цьому апеляційна скарга прокурора не містить будь-якого обґрунтування того, що саме не враховано судом першої інстанції з даних, що характеризують особу обвинуваченого, а тим більше які можуть вплинути на розмір призначеного ОСОБА_6 покарання. Таке обґрунтування не було надано й прокурором під час апеляційного розгляду.

Що стосується доводів прокурора про те, що судом безпідставно визнано обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, - активне сприяння розкриттю злочину, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при проведенні досудового слідства обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, та відповідно до змісту обвинувального акту слідчий під час досудового розслідування дійшов висновку, що обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, може бути визнано щире каяття (ас. 2). Будь-яких даних про те, що обвинувачений не сприяв розкриттю злочину, ухилявся від слідства, матеріали справи не містять, що, на думку колегії суддів, як раз і свідчить про активне сприяння розкриттю злочину з боку обвинуваченого.
При допиті в суді першої та апеляційної інстанцій обвинувачений також визнав вину повністю, підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим суд першої інстанції під час дослідження доказів у справі обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують його особу, критично оцінював свою протиправну поведінку, засуджував свої дії, висловлював готовність понести покарання, що в сукупності свідчить про його щире каяття.
За таких обставин колегія суддів вважає, що наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обґрунтовано взяті судом першої інстанції до уваги при призначенні покарання обвинуваченому та застосуванні до нього положень ст. 69 КК України.

З огляду на викладене, доводи прокурора про те, що судом при призначенні покарання обвинуваченому належним чином не врахована тяжкість скоєного злочину, а також безпідставно застосована ст. 69 КК України, є необґрунтованими.

Окрім того, колегія суддів враховує положення ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду обставини, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції, врахувавши характер, тяжкість та суспільну небезпеку скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, характер дій обвинуваченого та спосіб вчинення злочину, особу обвинуваченого, та інші наявні у провадженні дані, які його характеризують, обставини, що пом`якшують покарання, за відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, та вмотивовано призначив ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень в дохід держави, і з таким висновком місцевого суду погоджується і колегія суддів.

Колегія суддів також враховує, що обвинуваченим штраф сплачений.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин, колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора не вбачає.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 8 травня 2018 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, - залишити без змін, апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3 місяців з дня її оголошення.

Судді:

___________________________ ____________________________ _____________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3