Справа № 462/8314/15-к
У Х В А Л А

12 березня 2019 року слідчий суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , старшого слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області про закриття кримінального провадження,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить поновити строк для подання скарги на постанову слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 26 березня 2016 року про закриття кримінального провадження №0000236 та скасувати постанову слідчого СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 26 березня 2016 року про закриття кримінального провадження №0000236 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, мотивуючи свої вимоги тим, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження була винесена слідчим з порушенням вимог КПК України.

ОСОБА_3 та його представник у судовому засіданні скаргу підтримали з підстав та мотивів наведених у ній, просили скаргу задовольнити.

Слідчий проти задоволення скарги заперечив, пояснивши, що оскаржувана постанова була винесена згідно з вимогами КПК України.

Заслухавши учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали скарги та кримінального провадження, вважаю, що у задоволені скарги слід відмовити з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 08 червня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Прокуратури Львівської області із заявою, у якій вказав, що він 30.04.2015 року отримав повідомлення ДТГО «Львівська залізниця» про те, що його буде звільнено у зв`язку із скороченням штату. Вважає такі дії адміністрації незаконними та такими, що містять ознаки злочину, передбаченого ст. 172 КК України.

09 червня 2015 року слідчим ЛВ на станції Львів УМВС України на Львівській залізниці були внесені відповідні відомості до ЄРДР за № 0000236 та розпочато досудове розслідування за ч. 1 ст. 172 КК України по факту того, що посадові особи ВП «Львівська дистанція електропостачання» ДТГО «Львівська залізниця» грубо порушують законодавство про працю по відношенню до водія ОСОБА_3 , шляхом безпідставного зменшення годинної тарифної ставки.

21.10.2015 року слідчим ОСОБА_5 була винесена постанова про закриття кримінального провадження, яка скасована ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 10.12.2015 року, а матеріали кримінального провадження № 0000236 направлено до Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області для продовження досудового розслідування. Під час розгляду скарги ОСОБА_3 про скасування постанови про закриття кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до переконання, що оскаржувана постанова слідчого винесена передчасно та без належної перевірки усіх даних, які можуть вказувати на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України. Під час досудового розслідування слідчий не вчинив жодної слідчої дії щодо перевірки заяви скаржника в частині повідомлення про можливе незаконне його звільнення, зазначені факти взагалі залишилися поза увагою слідчого, що свідчить про неповноту досудового розслідування.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим були проведені всі необхідні слідчі дії щодо встановлення факту невиплати заробітної плати ОСОБА_3 або виплати їх не в повному обсязі, а саме: були проведенні допити потерпілого, свідка директора ВП «Львівська дистанція електропостачання» ДТГО «Львівська залізниця» ОСОБА_6 , а також була призначена перевірка діяльності дистанції з питань нарахування заробітної плати ОСОБА_3 . Відповідно до акту перевірки Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області № 13-01-051/0050 порушень в діяльності ВП «Львівська дистанція електропостачання» ДТГО «Львівська залізниця» в частині виплати заробітної плати виявлено не було.

Разом з тим, беручи до уваги зміст заяви ОСОБА_3 від 08.06.2015 року, в якій він окрім факту невиплати йому заробітної плати, повідомляв і про факт того, що його намагаються звільнити в незаконний спосіб, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим ОСОБА_5 до матеріалів кримінального провадження долучено копію рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17.02.2016 року у цивільній справі № 462/4950/15-ц за позовом ОСОБА_3 до Державного територіально-галузевого об`єднання «Львівська залізниця», Відокремленого підрозділу «Львівська дистанція електропостачання Державного територіально-галузевого об`єднання «Львівська залізниця» за участю третіх осіб - виконуючий обов`язки начальника Відокремленого підрозділу «Львівська дистанція електропостачання Державного територіально-галузевого об`єднання «Львівська залізниця» ОСОБА_7 , Первинна профспілкова організація Відокремленого підрозділу «Львівська дистанція електропостачання Державного територіально-галузевого об`єднання «Львівська залізниця», Дорожній комітет профспілкової організації Львівської залізниці - про скасування наказу на звільнення, поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, відповідно до якого у задоволені позову ОСОБА_3 було відмовлено за безпідставністю та необґрунтованістю.

Вказаним рішенням суду були встановлені обставини про те, що звільнення позивача було проведено з дотриманням вимог чинного трудового законодавства, а тому підстав для скасування наказу від 08.07.2015 року № 46 про звільнення ОСОБА_3 з посади водія автотранспортних засобів немає, як і відсутні підстави для поновлення позивача на зазначеній посаді.

Крім цього, слідчим суддею з`ясовано, що ухвалою апеляційного суду м. Львова від 21.04.2016 року рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17.02.2016 року залишено без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено. Постановою Верховного Суду від 20.06.2018 року, касаційну скаргу залишено без задоволення, рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17.02.2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 21.04.2016 року залишено без змін.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 року "Про незалежність судової влади" було роз`яснено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Світлана Науменко проти України» від 09.11.2004р. зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися в світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основних аспектів верховенства права є принцип правової певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Правова певність передбачає дотримання принципу остаточності рішення, неприпустимості повторного розгляду вже вирішеної справи.

Фактично ОСОБА_3 , звертаючись з даною скаргою, ставить під сумнів рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17.02.2016 року, і у такий непередбачуваний законом спосіб намагається змінити зазначене рішення суду, яке набрало законної сили.

Беручи до уваги, що слідчим були зібрані всі необхідні докази, які свідчать про те, що трудові права ОСОБА_3 не були порушені, слідчий суддя вважає, що є вірним висновок слідчого про те, що в діях службових осіб ДТГО «Львівська залізниця» відсутній склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 172 КК України.

Враховуючи наведене, проаналізувавши всі докази, слідчий суддя приходить до переконання, що у задоволенні вимог скарги про скасування постанови старшого слідчого про закриття провадження з підстав, зазначених у ній слід відмовити, оскільки оскаржувана постанова є вмотивованою та винесена слідчим відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства.

Щодо поновлення строку для подання скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого ОСОБА_5 від 26.03.2016 року про закриття кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Із огляду на те, що копію постанови про закриття кримінального провадження ОСОБА_3 отримав лише 01.03.2019 року, у матеріалах кримінального провадження відсутнє підтвердження про надсилання йому копії даної постанови, слідчий суддя приходить до переконання, що строк ним пропущений з поважних причин, а відтак такий підлягає поновленню.

Керуючись ст. 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Поновити строк для подання скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 26 березня 2016 року про закриття кримінального провадження №0000236.

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області про закриття кримінального провадження № 0000236 від 09.06.2015 року відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 5 діб з моменту її оголошення.

Слідчий суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

помічник судді: ОСОБА_8