Житомирський апеляційний суд
Справа №274/466/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія зап .захід Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року м. Житомир
Житомирський апеляційний суд у складі суддів:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Житомирі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28 січня 2019 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рея Бердичівського району Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, у кримінальному провадженні № 0000111 від 26.01.2019,
за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28 січня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та постановити нову ухвалу, застосувавши до нього більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Посилається на те, що ухвала є незаконною, необґрунтованою.
Зазначає, що ні прокурор в судовому засіданні, ні слідчий у своєму клопотанні не навели наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які б давали підстави для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчий суддя не зважив на те, що одного лише зазначення наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, в клопотанні слідчого, які не підтверджуються відповідними доказами, недостатньо.
Вказав, що застосований запобіжний захід є занадто суворим. У слідчого судді були усі підстави для застосування іншого, альтернативного, запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.
Послався на те, що судом не взято до уваги, що ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання. В матеріалах провадження відсутні дані про те, що за місцем проживання він характеризується негативно.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28 січня 2019 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку тримання під вартою, передбаченого ч.1 ст.197 КПК України, - 60 днів.

Строк тримання під вартою обраховувати з часу затримання ОСОБА_7 - з 02 години 30 хвилин 26 січня 2019 року по 02 годину 30 хвилин 27 березня 2019 року.

Контроль за виконанням ухвали покладено на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, процесуального прокурора.

Згідно ухвали слідчого судді досудовим слідством встановлено, що 25 січня 2019 року приблизно о 23 годин ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, спільно зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_10 знаходились за місцем проживання - у будинку АДРЕСА_1 .

В цей час та місці у ОСОБА_7 на ґрунті довготривалих неприязних сімейних відносин, пов`язаних з розлученням з його ОСОБА_10 , виник умисел на вбивство останньої.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_10 , у той же час та місці, ОСОБА_7 взяв у дворі вказаного домогосподарства сокиру та зайшовши з нею до кімнати даного будинку, де на підлозі, спершись об диван, сидячи спала ОСОБА_10 , з метою умисного протиправного позбавлення життя останньої, зі значною силою прикладання наніс їй один удар металевою частиною сокири по голові.

Під час вчинення закінченого замаху на умисне вбивство ОСОБА_10 , ОСОБА_7 умисно заподіяв їй тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку перелому тім`яної кістки зліва.

Таким чином, ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

26.01.2019 року ОСОБА_7 о 02-30 год. було затримано відповідно до ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

26.01.2019 року ОСОБА_7 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

28.01.2019 року старший слідчий СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи клопотання слідчого та застосовуючи щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано виходив з доведеності підстав для застосування саме такого запобіжного заходу у зв`язку з обґрунтованою підозрою у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

З журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи перевірялись судом при його розгляді. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора та захисника, а також з`ясовані обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя повно дослідив обставини кримінального провадження, дав належну оцінку наданим доказам та обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Зокрема, обґрунтовано послався, що у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням підозрюваного під вартою, є підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст.178 КПК України слідчий суддя врахував вагомість наявних в матеріалах кримінального провадження доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

При цьому, слідчим суддею обґрунтовано прийнято до уваги, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, за яким передбачено позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, слідчим суддею обґрунтовано прийнято до уваги, що ОСОБА_7 розлучений, на утриманні дітей не має, зловживає спиртними напоями, не працює, що свідчить про відсутність в останнього міцних соціальних зав`язків, які б утримували його за місцем постійного проживання, та дійшов до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, при прийнятті оскаржуваного рішення перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.

Таким чином, суд у відповідності з вимогами ст.194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , даних про його особу, при відсутності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого.

Доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що при постановленні оскаржуваної ухвали були допущені порушення норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для зміни щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Керуючись ст.407,422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28 січня 2019 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: