Постанова
Іменем України

05 грудня 2018 року

м. Київ
справа № 740/1213/17
провадження № 51-3260 км 18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 25 липня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000051, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 Кримінального кодексу України (далі КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 травня 2017 року ОСОБА_7 засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк:
за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК 15 років з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла;

за ч. 4 ст. 187 КК 9 років з конфіскацією частини всього належного йому майна, крім житла.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суровим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла.

Постановлено стягнути із ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 18 420,40 грн та 500 000,00 грн у рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди відповідно.
Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
За обставин, установлених судом та детально викладених у вироку, 12 січня 2017 року близько 04:00 ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з метою незаконного збагачення, проник на територію фермерського господарства «Липоворізьке», розташованого на вул. Чернігівській, 110 у м. Ніжин, яке охороняв ОСОБА_9 . Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заволодіння чужим майном та заподіяння смерті потерпілого, він умисно завдав сокирою, яку відшукав на місці вчинення злочину, ОСОБА_9 численних ударів у голову, заподіявши потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, у результаті яких ОСОБА_9 помер на місці події.

Після цього ОСОБА_7 незаконно проник до приміщення цеху напівфабрикатів, розташованого на вказаній території, де заволодів грошима потерпілого ОСОБА_10 в загальній сумі 800 грн, та з місця вчинення злочину зник, задавши потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.
Апеляційний суд Чернігівської області ухвалою від 25 липня 2017 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 залишив без змін. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК ОСОБА_7 додатково зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 23 травня по 20 червня 2017 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ставить питання про зміну постановлених судових рішень та призначення покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 11 років з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла. Вважає, що суд призначив його підзахисному суворе покарання, не врахував визнання засудженим своєї вини та щирого каяття, а також того, що останній раніше до кримінальної та адміністративної відповідальностей не притягувався.
Позиції інших учасників судового провадження
Захисник підтримавкасаційну скаргу та просив пом`якшити засудженому ОСОБА_7 покарання.
Прокурор вважав, що касаційна скарга захисника задоволенню не підлягає, а судові рішення стосовно ОСОБА_7 мають бути залишені без зміни.
Мотиви Суду
Як убачається зі змісту касаційної скарги, доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та кваліфікація його дій за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК захисником у касаційному порядку не оспорюються.
Щодо призначеного покарання, яке, на думку захисника, є суворим, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ст. 65 КК при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Зазначених вимог закону суд дотримався.
Зокрема, при призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції згідно з вимогами ст. 65 КК достатньою мірою врахував характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК відносяться до особливо тяжких злочинів, дані про особу ОСОБА_7 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, його вік та сімейний стан, позитивну характеристику, обставини які пом`якшують покарання - щире каяття і сприяння розкриттю злочину, та відсутність обставин які обтяжуючих покарання

Пом`якшуючі покарання обставини, про які зазначає у касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , суд першої інстанції в сукупності з іншими відомостями врахував при визначенні виду та розміру покарання ОСОБА_7 .
З урахуванням всіх обставин справи суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_7 лише в умовах ізоляції від суспільства та призначив покарання у межах санкції, яку визначено частинами статей за інкриміновані кримінальні правопорушення, та остаточне покарання призначив відповідно до вимог ст. 70 КК.
З висновками місцевого суду погоджується й колегія суддів касаційного суду та вважає призначене ОСОБА_7 покарання необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом з тим, колегія суддів Верховного Суду, як й суди першої та апеляційної інстанцій, звертає увагу й на конкретні обставини кримінального правопорушення, а саме те, що ОСОБА_7 умисно сокирою, яку відшукав на місці вчинення злочину, завдав потерпілому ОСОБА_9 , який спав, численних ударів у голову, чим заподіяв тяжких тілесних ушкоджень у вигляді: відкритої внутрішньочерепної травми голови з численними переломами кісток склепіння та основи черепа, у результаті яких ОСОБА_9 помер на місці події. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 9 від 07 лютого 2017 року тілесні ушкодження, виявлені на тілі постраждалого. виникли не менше ніж від 22 травматичних дій.
Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 викликав таксі та знову поїхав у ігровий зал, де програв 800 грн, які викрав у потерпілого ОСОБА_10 .
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, аналогічні доводи щодо суворості призначеного покарання було наведено в апеляційній скарзі захисника та перевірялися судом апеляційної інстанції, який обґрунтовано визнав їх безпідставними, зазначивши, що покарання, призначене ОСОБА_7 , є необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховання, з чим погоджується і колегія суддів.
Апеляційний суд, залишаючи без зміни вирок суду першої інстанції, відповідно до ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) належним чином мотивував прийняте рішення.
Покарання, призначене ОСОБА_7 , відповідає загальним засадам призначення покарання, є достатнім і справедливим, а тому підстави для зміни оскаржуваних судових рішень з мотивів, наведених у касаційній скарзі захисника, відсутні.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б впливали на обґрунтованість судових рішень щодо ОСОБА_7 , судами першої та апеляційної інстанцій у кримінальному провадженні допущено не було. Тому підстав для задоволення касаційної скарги захисника немає.
Водночас колегія суддів вважає за необхідне змінити ухвалу суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_7 в порядку ч. 2 ст. 433 КПК, якою передбачено, що суд касаційної інстанції вправі вийти за межі касаційних вимог, якщо цим не погіршується становище засудженого.
Суд апеляційної інстанції на підставі ч. 5 ст. 72 КК зарахував ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 23 травня по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Враховуючи правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 29 серпня 2018 року № 13-31кс18, про те, що якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII).
Згідно з матеріалами кримінального провадження ОСОБА_7 вчинив злочини до 20 червня 2017 року і щодо нього продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року. Тому колегія суддів вважає за необхідне змінити ухвалу суду апеляційної інстанції, зарахувавши на підставі ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIII ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року до дня вступу вироку в законну силу із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, пунктами 11, 15 розділу XI «Перехідні положення» КПК та § 3 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргузахисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.
Ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 25 липня 2017 щодо ОСОБА_7 змінити в порядку ч. 2 ст. 433 КПК. На підставі ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIII зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 21 червня по 25 липня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В іншій частині ухвалу апеляційного суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3