КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

19 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_5 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 02 жовтня 2018 року,
за участю сторін провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7

та засудженої ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою від 02 жовтня 2018 року Дарницький районний суд м. Києва повернув ОСОБА_8 клопотання про застосування відносно неї Закону України «Про амністію у 2014 році» та розяснив їй право на звернення з відповідним клопотанням до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа, що виконує вирок суду щодо неї.
Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції послався на те, що відповідно до п. 2 ст. 539 КПК України та роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування амністії у 2014 році з урахуванням останніх законодавчих змін» від 26 травня 2014 року під час виконання вироку питання застосування Закону України «Про амністію у 2014 році», враховуючи зміст положень ч. 6 ст. 9 КПК України, мають вирішуватись у порядку, передбаченому ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році», місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України).

Крім цього, в ухвалі суду зазначено про те, що відповідно до приписів КПК України, Закону України «Про застосування амністії в Україні», Закону України «Про амністію у 2014 році», застосування Закону про амністію, зокрема, щодо засуджених, які перебувають у місцях позбавлення волі, здійснюється суддею місцевого суду за місцем відбування покарання, а місцем відбування ОСОБА_5 покарання за вироком Дарницького районного суду міста Києва від 19 червня 2014 року, є Уманська ВК № 129 Черкаської області.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, засуджена ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 02 жовтня 2018 року та застосувати відносно неї Закон України «Про амністію в 2014 році»

В поданій апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_5 зазначає про те, що на даний час вона знаходиться в Київському слідчому ізоляторі № 13 м. Києва, оскільки була етапована з Уманської ВК-129 на ознайомлення з матеріалами її кримінальної справи.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що відповідно до приписів КПК України, Закону України «Про застосування амністії в Україні», Закону України «Про амністію у 2014 році, застосування Закону про амністію здійснюється, зокрема, щодо засуджених, які перебувають у місцях позбавлення волі, суддею місцевого суду за місцем відбування покарання, і у зв`язку з тим, що вона на даний момент, перебуває в Київському слідчому ізоляторі, вважає, що місцем відбування покарання являється саме Київський слідчий ізолятор.

Заслухавши доповідь суддідоповідача; пояснення засудженої та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення скарги; вивчивши матеріали провадження за клопотанням засудженої ОСОБА_5 про її звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році», колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженої не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як обґрунтовано зазначено в оскаржуваній ухвалі суду, відповідно до вимог, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, в тому числі про застосування амністії, з яким засуджена ОСОБА_5 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва, повинно подаватись до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.
Під час вивчення матеріалів за клопотанням ОСОБА_5 встановлено, що згідно вироку Дарницького районного суду м. Києва від 19 червня 2014 року, останню засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 цього Кодексу, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років і 1місяць.
Вказаний вирок набрав законної сили 21 липня 2014 року та звернений до виконання.
За даними наведеними в оскаржуваній ухвалі даний вирок виконується в Уманській виправній колонії № 129, яка знаходиться в м. Умані Черкаської області, а згідно пояснень самої засудженої її етаповано до ДУ «Київський слідчий ізолятор» для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження щодо неї, а не для подальшого відбування покарання.
Виходячи з наведених вище вимог закону та обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що клопотання засудженої ОСОБА_5 підлягає поверненню останній, оскільки воно не підлягає розгляду в Дарницькому районному суді м. Києва, з огляду на те, що вказаний суд не є тим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок щодо ОСОБА_5 .
Більш того, навіть якщо припустити, що місцем відбування покарання ОСОБА_5 є не Уманська виправна колонія № 129, а ДУ «Київський слідчий ізолятор», то все одно її клопотання про застосування амністії не підлягає розгляду в Дарницькому районному суді м. Києва, оскільки ДУ «Київський слідчий ізолятор» знаходиться в межах територіальної юрисдикції Шевченківського, а не Дарницького районного суду м. Києва.
За таких обставин, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення про повернення ОСОБА_5 її клопотання про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки відповідно до вимог закону, таке клопотання повинно подаватись до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, тобто до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа виконання покарання, в якій ОСОБА_5 відбуває призначене їй судом покарання.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів не вбачає законних підстав для задоволення апеляційної скарги засудженої ОСОБА_5 , а тому за наслідками її розгляду вважає необхідним ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 02 жовтня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_5 без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 02 жовтня 2018 року, відповідно до якої засудженій ОСОБА_8 повернуто її клопотання про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2014 році» без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою, яка тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/824/1207/2018

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_9

Доповідач - суддя ОСОБА_1