Справа № 756/4840/16-к Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1073/2018 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6
із участю

прокурора ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 07 вересня 2018 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської області, тимчасово не працюючого, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 , раніше не судимого, -

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. 00 коп.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_10 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, вчиненого за наступних обставин.

Згідно наказу Управління патрульної служби у м. Києві № 3о/с від 07.07.2015 року рядового міліції ОСОБА_10 призначено старшим інспектором патрульної служби роти №5 батальйону №2.

31.08.2015 року о 09 год. 00 хв. старший інспектор патрульної служби Управління патрульної служби у м. Києві ОСОБА_10 спільно з інспектором патрульної служби ОСОБА_11 приступили до чергування у складі патруля №511 (автопатруль). Під час чергування 01.09.2015 року о 00 год. 05 хв. за спецлінією «102» до чергової частини Управління патрульної служби у м. Києві надійшов виклик про порушення громадського порядку у подвір`ї будинку № 2-а по вул. Тимошенка в м. Києві, де компанія молодих людей, катаючись на мотоциклі, пошкодила автомобіль.

За вказаним викликом на місце події прибули співробітники Управління патрульної служби ОСОБА_11 та ОСОБА_10 (автопатруль №511).

Прибувши за місцем виклику у подвір`я будинку АДРЕСА_3 , співробітниками патрульної служби від очевидців події встановлено, що власник мотоциклу дав проїхатися на ньому невстановленій особі. Не впоравшись з керуванням, останній впав та пошкодив припаркований на узбіччі автомобіль «Деу Ланос» (д.н.з. НОМЕР_2 ). Одразу після цього, власник мотоцикла підняв його та направився з ним у невідомому напрямку, залишивши на місці пригоди шолом та рукавиці. Власник автомобіля «Деу Ланос» (д.н.з. НОМЕР_2 ) від складання протоколу про дорожньо-транспортну пригоду відмовився, посилаючись на те, що йому не завдано матеріальної шкоди та в нього відсутні будь-які претензії до осіб, які пошкодили його автомобіль.

Під час огляду прилеглої території, інспектор патрульної служби ОСОБА_10 помітив біля паркану на відстані приблизно 10 метрів від автомобіля «Деу Ланос» (д.н.з. НОМЕР_2 ), мотоциклетний шолом GEON HELMETS ECER22-05 XS540 1500+-50g та тактичні рукавиці з синтетичного матеріалу чорного кольору, які були залишені власником мотоциклу ОСОБА_8 на місці події після падіння невстановленої особи з мотоциклу. Враховуючи відсутність у безпосередній близькості власника майна, у ОСОБА_10 виник умисел на його таємне викрадення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, із метою наживи, ОСОБА_10 , всупереч волі власника, шляхом вільного доступу, надаючи своїм діям законного вигляду для оточуючих, повідомляючи їм, що майно вилучається з метою подальшого документування слідів дорожньо-транспортної пригоди, таємно викрав належний ОСОБА_8 мотошолом та тактичні рукавиці, вартість яких відповідно до висновку експерта № 2148/16-53 від 24.03.2016 складає 1737 грн. та 435 грн. відповідно, на загальну суму 2172 грн. Достовірно знаючи, що зазначені речі залишені власником мотоциклу, ОСОБА_10 помістив його до поліетиленового пакету, та в подальшому до багажнику службового автомобіля.

З метою досягнення бажаного злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_10 приховав факт вилучення та утримання ним майна ОСОБА_8 від інспектора патрульної служби ОСОБА_11 та від керівництва Управління патрульної служби у м. Києві, шляхом ненадання будь-якої усної чи письмової інформації з даного приводу. Крім того, ОСОБА_10 не вжив заходів щодо пошуку власника зазначених речей та належного обліку їх у встановленому законом порядку, що підтверджує протиправність його намірів.

На момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_10 усвідомлював, що викрадені ним речі належать власнику мотоцикла, яким пошкоджено автомобіль, що останньому відоме місцезнаходження шолому та рукавиць, і що він може повернутися за вказаними речами.

Вказаними діями, ОСОБА_10 позбавив власника вищезазначених речей можливості повернути контроль над мотоциклетним шоломом GEON HELMETS ECER22-05 XS540 1500+-50g та тактичними рукавицями з синтетичного матеріалу чорного кольору, оскільки останній тимчасово втратив контроль над зазначеним майном, а не загубив їх.

Так, ОСОБА_8 знав місце, де залишив речі, особу, яка знаходилась у вказаному місці та могла повернути речі власнику. Крім того, ОСОБА_8 , виявивши відсутність, одразу вжив заходи щодо пошуку та поновлення контролю над власним майном, однак, через протиправні дії ОСОБА_10 був позбавлений можливості це зробити.

У подальшому, 16.09.2015 року інспектор патрульної служби ОСОБА_10 з метою реалізації свого злочинного умислу, розмістив повідомлення на інтернет-сайті безкоштовних оголошень «OLX» про продаж вказаного шолому та тактичних рукавиць (що знаходились в середині шолома на момент його викрадення). На мобільний телефон ОСОБА_10 зателефонував ОСОБА_8 та запропонував придбати мотоциклетний шолом і рукавиці, в подальшому домовившись про зустріч з метою продажу вказаних речей.

ОСОБА_10 близько 11 год. 00 хв., перебуваючи на службі, зустрівся із раніше невідомим йому ОСОБА_8 , який виявився власником вказаного шолому та рукавиць, біля ТРЦ «Дрім Таун 1» за адресою: м. Київ, проспект Оболонський, 1-б. На місце також прибули знайомі ОСОБА_8 та викликали поліцію. У подальшому у ОСОБА_10 вилучено мотоциклетний шолом GEON HELMETS ECER22-05 XS540 1500+-50g та тактичні рукавиці з синтетичного матеріалу чорного кольору.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна - крадіжці, ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України.

Не погоджуючись із вказаним рішенням обвинуваченим ОСОБА_10 подано апеляційну скаргу, у якій він просить вирок Оболонського районного суду м. Києва від 07.09.2018 року скасувати у зв`язку з неправильним застосованням закону України про кримінальну відповідальність, істотними порушеннями норм матеріального та кримінального процесуального законодавства України, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, а кримінальне провадження №0008992 закрити на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

На думку апелянта, інкриміновані йому дії не можна кваліфікувати як крадіжку, адже потерпілий ОСОБА_8 покинув місце ДТП до приїзду поліції, сам залишив на місці шолом та рукавиці, не вживав заходів, направлених на їх повернення, тобто майно вийшло з володіння власника. Вказане повністю ґрунтується на показаннях потерпілого ОСОБА_8 від 19.09.2016 року. При цьому, жодними доказами не підтверджується висновок суду першої інстанції, що ОСОБА_8 знав місце, де залишив речі, особу, яка знайшла та могла повернути речі власнику, що потерпілий, виявивши відсутність, одразу вжив заходів щодо пошуку та поновлення контролю над власним майном, однак через протиправні дії апелянта був позбавлений можливості це зробити.

Натомість доказами, дослідженими в судовому засіданні не підтверджуються обставини, що потерпілий ОСОБА_12 є власником шолома та рукавичок; підтверджено, що на шоломі та рукавичках відсутні будь-які ідентифікуючі їх власника знаки; не встановлено осіб, які, нібито, залишилися на місці ДТП від імені потерпілого ОСОБА_8 та здійснювали контроль над речами; підтверджено, що потерпілий ОСОБА_8 не звертався до правоохоронних органів з приводу зникнення чи крадіжки його речей. Також не звертався він і до іншого учасника ДТП - ОСОБА_13 ; підтверджено показаннями свідків, що співробітники поліції запитували на місці пригоди чи знають вони кому належать шолом та рукавички, пояснювали, що можна звернутися за адресою Управління патрульної поліції в м. Києві. Тобто дії апелянта не можна розцінювати як вилучення майна із законного володіння власника чи іншої особи, у віданні якої воно знаходиться.

Висновки районного суду про наявність в діях апелянта умислу на крадіжку спростовуються показаннями свідків та самого обвинуваченого, із яких видно, що потерпілий ОСОБА_8 залишив місце ДТП, інша особа втекла з місця ДТП під час того, як патруль поліції заїхав до двору будинку, ніхто з присутніх на місці пригоди не повідомив, що знає власника або володільця речей. Тобто немає підстав вважати, що речі (шолом та рукавички) свідомо залишені у дворі жилого будинку.

Як зазначає обвинувачений, його напарнику ОСОБА_11 було відомо про те, що шолом та рукавички він забрав для передачі до відділу адмінпрактики на базі УПП. Також, він повідомив про вказану обставину свого безпосереднього керівника ОСОБА_14 ; після чергування 01.09.2018 року його бачив з вказаними речами інспектор патрульної служби ОСОБА_15 , коли він намагався їх здати до відділу адмінпрактики, але оскільки документи з приводу ДТП не оформлювалися через відсутність у власника претензій до особи, що пошкодила його автомобіль та до працівників поліції, вказані речі він не зміг здати через відсутність законодавчої процедури з цього приводу. ОСОБА_10 неодноразово шукав на байкерських форумах інформацію щодо власника цих речей. Під час зустрічі з ОСОБА_8 19.09.2015 року пропонував їх йому віддати, але той відмовився. Тобто жодного умислу в діях ОСОБА_10 на крадіжку не було.

При цьому, сторона захисту зверталася як до слідчого з клопотанням про проведення слідчого експерименту у відтворенні обставин ДТП по вул. Тимошенка 01.09.2015 року за участю потерпілого, обвинуваченого, свідків для встановлення обстави кримінального правопорушення. У задоволенні вказаного клопотання було відмовлено як слідчим, так і судом першої інстанції в порядку ст.333 КПК України, що свідчить про неповноту судового розгляду.

Окрім того, при винесенні вироку суд першої інстанції взяв за основу показання свідка ОСОБА_11 , які він надавав на стадії досудового розслідування 19.09.2015 року, що суперечить загальним засадам кримінального провадження, передбаченим ст.ст.7, 23, 95 КПК України щодо безпосередності дослідження доказів судом.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_9 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора та потерпілого ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставами для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з ст.412 КПК України істотними порушення вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

У відповідності до п.14 ст.3 КПК України притягнення до кримінальної відповідальності це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Зі змісту ст.ст.276, 277, 283 КПК України випливає, що здійснення письмового повідомлення про підозру є передумовою для проведення процесуальних дій під час досудового розслідування щодо особи, яка після відповідного повідомлення набуває процесуального статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, що прямо пов`язано із реалізацією загальної засади змагальності сторін у кримінальному провадженні, забезпечення права на захист тощо.

Відповідно до ст.278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб,передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. Уразі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Проаналізувавши матеріали кримінального провадження, колегією суддів встановлено, що в матеріалах провадження відсутні документи, які б свідчили про те, що ОСОБА_10 у порядку, передбаченому КПК України, було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, що є істотним порушенням кримінального процесуального закону.

Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Як видно із матеріалів провадження, при винесенні оскаржуваного вироку суд першої інстанції взяв за основу показання свідка ОСОБА_11 , які він надавав на стадії досудового розслідування 19.09.2015 року, що суперечить загальним засадам кримінального провадження, передбаченим ст.ст.7, 23, 95 КПК України щодо безпосередності дослідження доказів судом.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив вирок щодо ОСОБА_10 із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Наведені порушення чинного законодавства колегія суддів вважає такими, що істотно вплинули на правильність прийняття рішення у справі, що є безумовною підставою для скасування вироку.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до переконання, що вирок Оболонського районного суду м. Києва від 07 вересня 2018 року щодо ОСОБА_10 підлягає скасуванню.

Відповідно до положень ч.1 ст.412 КПК України та ст.9 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції зі стадії судового розгляду для виконання вимог ст.416 КПК України.

При новому судовому розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_10 суду першої інстанції необхідно прийняти міри до всебічного, повного та об`єктивного розгляду кримінального провадження, ретельно перевірити зібрані докази, дати їм належну оцінку, у разі доведеності винуватості ОСОБА_10 призначити йому покарання з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, постановити законний та обґрунтований вирок.

Враховуючи вказані порушення кримінального процесуального закону, вирок суду залишатися в силі не може, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 07 вересня 2018 року щодо ОСОБА_10 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадженні в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Головуючий :

Судді :