Номер провадження: 11-сс/813/275/19
Номер справи місцевого суду: 520/2043/19 1-кс/520/1504/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,
перекладача ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.02.2019 р., якою відносно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Узбекистані, громадянина респ. Греції, приватного підприємця, одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Ухвалою слідчого судді в рамках кримінального провадження №0000847 від 18.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України було задоволено клопотання ст. слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 01.04.2019 року із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 153680 гривень та покладенням у разі внесення застави на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України; в зазначеному кримінальному провадженні, враховуючи обґрунтованість підозри, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні такого кримінального правопорушення, за яке передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років, ту обставину, що ОСОБА_11 являється громадянином іноземної держави та останнього було затримано фактично на кордоні території України в той час, коли підозрюваний мав намір покинути її, а також те, що підозрюваному відомі анкетні та контактні дані потерпілих, органом досудового розслідування були доведені існуючі ризики можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу підозрюваного на потерпілих та можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурорзазначив, що вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою та постановленою із порушенням норм чинного кримінального процесуального законодавства з огляду на те, що, не зважаючи на наявність в зазначеному кримінальному провадженні наведених в ухвалі слідчого судді ризиків, обумовлених тяжкістю злочину, в якому підозрюється ОСОБА_11 , відсутністю постійного місця проживання та роботи на території України, відсутністю стійких соціальних зв`язків, слідчим суддею було визначено мінімальний розмір застави, передбачений п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, який не здатен забезпечити виконання підозрюваним передбачених КПК України обов`язків.
Посилаючись на вищевикладене, прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , а також визначити йому заставу в розмірі 600 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги; підозрюваного та захисника, які заперечували проти її задоволення; перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повній мірі та врахував їх при постановленні ухвали.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_12 01.02.2019 року було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України (а.с. 51-54), а санкція зазначеної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Органами досудового розслідування ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, а саме в тому, що він протягом грудня 2018 січня 2019 року, маючи умисел на здійснення вербування кількох осіб з метою подальшого їх переміщення за межі України для сексуальної експлуатації за грошову винагороду, з корисливих мотивів, повідомив невстановлених слідством осіб на ім`я « ОСОБА_13 » та « ОСОБА_14 », що має можливість працевлаштувати кількох молодих дівчат на території м. Салоніки Республіки Греції на високооплачувану роботу, та передав номер свого мобільного телефону НОМЕР_1 , щоб при нагоді вони могли передати його дівчатам, які будуть шукати роботу, після чого, знайшовши за допомогою вищевказаних осіб на ім`я « ОСОБА_13 » та « ОСОБА_14 » потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , зустрівшись із ними в торгівельному центрі «Афіна» та дізнавшись, що вони зазнають матеріальних труднощів, запропонував їм роботу повіями на території м. Салоніки, респ. Греція, тим самим здійснивши вербування зазначених осіб з метою сексуальної експлуатації.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України не є предметом оскарження та повністю підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколами допиту потерпілих ОСОБА_17 від 21.01.2019 року (а.с. 15-18), потерпілої ОСОБА_16 від 10.01.2019 року (а.с. 23-26), потерпілої ОСОБА_15 від 19.12.2018 року (а.с. 31-34); протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.12.2018 року та довідкою до нього (а.с. 35-37); протоколом огляду місця події від 31.01.2019 року (а.с. 45-50) та іншими матеріалами.

Колегія суддів враховує в даному випадку судову практику Європейського суду з прав людини, який у п. 48-719 рішення у справі «Cebotari v. Moldova» зазначив, що для ухвалення рішення про арешт особи на підставі обґрунтованої підозри, згідно з п. 1 (с) статті 5 Конвенції, на момент взяття особи під варту або під час її затримання необов`язково мати достатні докази винності цієї особи. Так само не є обов`язковим, щоб затриманій особі було в подальшому висунуто обвинувачення або щоб справа проти особи була надіслана до суду. Проте вимога щодо підозри повинна мати обґрунтовані підстави, що становить суттєве частину механізму захисту від свавільного арешту або затримання.
Так, погоджуючись із висновками слідчого судді, викладеними в мотивувальній частині ухвали (а.с. 80), апеляційний суд зазначає, що в даному провадженні існують доведені органом досудового розслідування ризики того, що підозрюваний:
-може здійснити спроби переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років; являється громадянином іншої держави, зокрема, респ. Греція, та постійно там проживає; постійного місця проживання та роботи на території України не має; був затриманий на кордоні України з наміром покинути її територію;

- може здійснити незаконний вплив на потерпілих в зазначеному кримінальному провадженні, враховуючи специфіку інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та його зухвалість, а також те, що анкетні відомості потерпілих відомі підозрюваному.

З огляду на викладені ризики, слідчий суддя дійшов обґрунтованого ризику про необхідність застосування в даному випадку відносно підозрюваного ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Разом із тим, колегія суддів не погоджується із доводами прокурора про те, що суддя безпідставно визначив найменший розмір застави та вважає такі доводи необґрунтованими з огляду на наступне.

Частина 3 ст. 183 КПК України встановлює, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно ж до ч. 4 зазначеної ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Як вбачається із вищевказаного повідомлення про підозру, ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні злочину, не пов`язаного із застосуванням насильства або погрозою його застосування; вказаний злочин не спричинив загибель людини та відносно підозрюваного раніше не застосовувався запобіжний захід у виді застави.

Згідно п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як вбачається із мотивувальної частини ухвали (а.с. 80), при визначенні застави саме у мінімальному розмірі у 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 153680 грн., слідчий суддя врахував майновий та сімейний стан підозрюваного, який є працевлаштованим, одруженим, є громадянином іноземної держави; прийняв до уваги наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та те, що органами досудового розслідування не було доведено існування виняткових обставин, які б свідчили про необхідність виходу за межі, передбачені ч. 5 ст. 182 КПК України.

Водночас, погоджуючись із вказаним вище висновком слідчого судді, колегія суддів наголошує на тому, що підозрюваний ОСОБА_11 умови встановленого відносно нього альтернативного запобіжного заходу у виді застави не порушує, оскільки з`явився в судове засідання апеляційного суду з розгляду апеляційної скарги прокурора, що свідчить про належну процесуальну поведінку підозрюваного та намір останнього дотримуватися встановлених судом обмежень; надав договір оренди квартири строком на 2 місяці в м. Одесі за адресою: АДРЕСА_2 , що свідчить про наявність у підозрюваного на строк проведення досудового розслідування в зазначеному кримінальному провадженні місця постійного проживання на території м. Одеси.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора немає, оскільки слідчий суддя дійшов цілком обґрунтованого та законного висновку про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням мінімального розміру застави, який зможе забезпечити запобігання названим вище ризикам, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.02.2019 р., якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01.04.2019 року із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 153 680 (сто п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4