Справа № 446/2272/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2019 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000456 від 07 жовтня 2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ременів Кам`янка-Бузького району Львівської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, який має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,

встановив:

06 жовтня 2018 року близько 22 год. 30 хв. ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи на території будівництва Народного дому с. Ремені, що розташоване по вул. Куземського в с. Ременів Кам`янка-Бузького району Львівської області, скориставшись тим, що його дії є напомітними для сторонніх, шляхом вільного доступу намагався таємно викрасти металопрокат у виді арматури в кількості 2 відрізків довжиною 12 мертів, діаметром 20 мм. кожен та 40 відрізків довжиною 1 метр, діаметром 20 мм. кожен, а в загальному 64 мерти арматури, що становить 158,08 кілограм, вартістю 3382,91 грн, яка належить Товариству з обмеженою відповідальністю ТФ "Трембіта". Однак ОСОБА_4 свого злочинного наміру не зміг довести до кінця, оскільки був виявлений ОСОБА_5 , після чого втік з місця скоєння злочину.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України - вчинення незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України визнав повністю і пояснив суду, що дійсно 06 жовтня 2018 року близько 22 год. 30 хв. перебуваючи на території будівництва Народного дому с. Ремені Кам`янка-Бузького району, він вирішив вчинити крадіжку металобрухту, а саме арматури. Однак, довести свого злочинного наміру докінця він не зміг, оскільки був помічений, а тому він втік.

Обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, просив його суворо не карати.

Представник потерпілого Товариства з обмеженою відповідальністю ТФ "Трембіта" ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, щодо міри покарання для обвинуваченого покладається на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечили щодо розгляду справи без участі представника потерпілого, суд вирішив проводити судовий розгляд без участі ОСОБА_6 .

Оскільки обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор, потерпіла також не оспорювали встановлені фактичні обставини, при яких скоєно злочин, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочину, які ніким не оспорюються.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України. Його дії вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому у відповідності до ч. 1 ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу винного, який раніше несудимий, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, непрацевлаштований, на обліку в психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання скарг на нього не надходило, відсутність претензій до нього з боку потерпілого.

При призначенні покарання суд також враховує положення ч. 3 ст. 68 КК України, відповідно до якої за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Тому виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід обрати покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді штрафу, що є достатнім для виправлення та перевиховання, запобігання вчиненню ним нових злочинів та відповідає особі винного, є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.

Підстав, передбачених ст. ст. 176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.

Цивільного позову не було пред`явлено.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів шромадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази - металопрокат у виді арматури в кількості 2 відрізків довжиною 12 мертів, діаметром 20 мм. кожен та 40 відрізків довжиною 1 метр, діаметром 20 мм. кожен - вважати повернутими за належністю Товариству з обмеженою відповідальністю ТФ "Трембіта".

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Кам`янка -Бузький районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Суддя ОСОБА_1