Справа № 242/3526/15-к
Провадження № 1-кс/242/387/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2015 року Селидівський міський суд Донецької області у складі слідчого судді Хацько Н.О., при секретарі Дуровій Н.Г., за участі прокурора Анищенко О.А., слідчого Желтухіна А.О., розглянувши клопотання слідчого СВ Селидівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, погодженого з прокурором, про проведення огляду,-

В С Т А Н О В И В:

28 серпня 2015 року слідчий СВ Селидівського МВ ГУМВС України в Донецькій області звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, який призначений в даному кримінальному провадженні, про проведення огляду.

В обґрунтування доводів органами досудового розслідування вказано, що з метою виявлення, вилучення та фіксації речей і документів, які матимуть значення для досудового розслідування, та в подальшому можуть бути доказами під час судового розгляду необхідно здійснити огляд у державній установі Селидівського МВ ГУ ДМС України в Донецькій області, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. Пушкіна, 7.

Судом встановлено, що досудове розслідування розпочате на підставі повідомлення до чергової частини Селидівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, та відповідно до ст. 214 КПК України та слідчим внесено відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 12.05.2015 року, за ст. 368 ч. 3 КК України.

Суд, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку слідчого, прокурора, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до вимог ст. 234 ч. 2 КПК України обшук проводиться відповідно до ухвали слідчого судді, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Але, у відповідності до ст. 233 ч. 1 КПК України ніхто не може проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якої метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 234 КПК України у разі необхідності провести обшук слідчий за погодженням з прокурором або прокурор звертається до слідчого судді з відповідним клопотанням, яке повинно містити відомості про:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв’язку з розслідуванням якого подається клопотання;
3) правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;
4) підстави для обшуку;
5) житло чи інше володіння особи або частину житла чи іншого володіння особи, де планується проведення обшуку;
6) особу, якій належить житло чи інше володіння, та особу, у фактичному володінні якої воно знаходиться;
7) речі, документи або осіб, яких планується відшукати.

Натомість, в клопотанні не конкретизовано, яке саме приміщення чи то кабінет в державній установі Селидівського МВ ГУ ДМС України в Донецькій області підлягає огляду.

Крім того, не зазначено перелік речей, документів або осіб, яких планується відшукати, що в свою чергу позбавляє можливості встановити факт того, що відшукувані речі, документи або особи знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі чи іншому володінні особи.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні від 7 липня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» вказав, що невизначене формулювання обсягу обшуку дало органу влади на власний розсуд вирішувати, які матеріали підлягають вилученню, що призвело до вилучення, крім документів, які стосуються справи, деяких особистих речей. ЄСПЛ зазначив, що відсутність вказівки на конкретну мету обшуку є порушенням ст. 6 Конвенції.

Аналогічна позиція ЄСПЛ міститься в рішенні від 15 липня 2003 року у справі «Ернст та інші проти Бельгії», де вказано, що ордер на проведення обшуку не містив інформації щодо мети проведення обшуку та про предмети, що підлягають вилученню. Таким чином, слідчих було наділено широкими повноваженнями, обшуки не були пропорційними.

Згідно ч. 5 ст. 234 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про обшук, якщо прокурор, слідчий не доведе наявність достатніх підстав вважати, що:
1) було вчинено кримінальне правопорушення;
2) відшукувані речі і документи мають значення для досудового розслідування;
3) відомості, які містяться у відшукуваних речах і документах, можуть бути доказами під час судового розгляду;
4) відшукувані речі, документи або особи знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі чи іншому володінні особи.

В зв’язку з чим, суд вважає, що клопотання слідчого СВ Селидівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, погодженого з прокурором, про проведення огляду задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 233, 234, 237, 309, 372, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Селидівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, погодженого з прокурором, про проведення обшуку у державній установі Селидівського МВ ГУ ДМС України в Донецькій області – відмовити.

Ухвала слідчого судді в порядку ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її оголошення. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Слідчий суддя