Справа № 362/794/18
Провадження № 1-кп-137/18
В И Р О К
іменем України

26 листопада 2018 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження внесеному в ЄРДР за № 0001880 від 26.10.2017 року за обвинуваченням,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Васильків Київської області, українця, громадянина України, студента КНЗ КОР «Васильківського професійного ліцею» за професією електрозварювальник ручного зварювання, водія автотранспортних засобів категорії «В», неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:
15 жовтня 2017 року, близько 19 год. 00 хв., ОСОБА_6 , відпочивав разом з друзями в ігровому клубі «Кіберлайф», що розташований по вул. Декабристів в м. Василькові Київської області. В цей час ОСОБА_6 зателефонувала його знайома, яка повідомила останньому про словесні образи на її адресу з боку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Почувши це, у ОСОБА_6 виник прямий умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , і цього ж дня, 15.10.2017 року, близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, прийшов до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_8 , та знаходячись за межами території домоволодіння разом із ОСОБА_9 , з мотиву раніше виниклих особистих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень останньому, з прямим умислом ОСОБА_6 наніс один удар своєю рукою, зібраною в кулак, в область обличчя ОСОБА_8 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №171 м/д від 27.12.2017 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, оскільки у ОСОБА_8 , мала місце травматична екстракція першого зуба верхньої щелепи справа з травматичними розривами слизової оболонки ясен, що виникла, можливо, 15.10.2017 року, внаслідок дії в центральну частину обличчя потерпілого внаслідок дії тупого предмету.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини час, місце, механізм вчинення ним злочину, як зазначено вище у вироку суду. Обвинувачений у суді зазначив про те, що він розумів, що скоював злочин, та щиро розкаявся у його вчинені, причину скоєння ним злочину пояснив як необдуманою поведінкою. При цьому обвинувачений зазначив, що конфлікт виник через бажання заступитися за дівчину, та відбувся 15.10.2017 року. Після того, як він спричинив тілесні ушкодження потерпілому, він пішов додому. Просить суворо його не карати та не позбавляти волі, обіцяє стати на шлях виправлення.

Потерпілий та законний представник потерпілого в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви, в яких просили розглядати справу у їх відсутність, претензій матеріального характеру до обвинуваченого не мають, міру покарання просили застосувати до обвинуваченого у вигляді обмеження волі.

Крім того, вина ОСОБА_6 повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, зібраними під час досудового розслідування та під час судового слідства, а саме:

- Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до якого 17.10.2017 року ОСОБА_10 звернулася до Васильківського ВП ГУНП в Київській області з заявою про нанесення її сину ОСОБА_8 , 15.10.2017 року близько 20 год. 00 хв., тілесних ушкоджень, а саме що її сину вибили зуб неповнолітні невідомі особи.

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 08.12.2017 року, в якому зазначається, що в період з 13 год. 21 хв. до 13 год. 39 хв. був проведений слідчий експеримент на території прилеглої до буд. АДРЕСА_2 , за участю потерпілого ОСОБА_8 та його законного представника ОСОБА_10 . Слідчим експериментом встановлено, що 15.10.2017 року близько 20 год. 00 хв. за вищевказаною адресою до ОСОБА_8 з правої сторони підскочив ОСОБА_6 та нічого не говорячи відразу наніс йому удар кулаком руки в обличчя, влучивши в губу, внаслідок чого в нього випав передній зуб, який впав на землю, піднявши його з землі він пішов додому.

- Відповідно до висновку експерта № 171 м/д від 27.12.2017 року, у ОСОБА_8 , 2003 року народження, мало місце травматична екстракція першого зуба верхньої щелепи, що виникла можливо 15.10.2017 року внаслідок впливу в центральну частину обличчя потерпілого тупого предмета. Зазначене тілесне ушкодження кваліфікується як легке, яке спричинило короткочасний розлад здоров`я. Можливість утворення тілесного ушкодження у потерпілого в результаті впливу кисті руки людини, зібраної в кулак, не виключається. Можливість утворення тілесного ушкодження у ОСОБА_8 за обставин, зазначених ним у протоколі допиту потерпілого, не виключається. Можливість утворення тілесного ушкодження у ОСОБА_8 за механізмом, показаному потерпілим в ході слідчого експерименту з його участю не виключається. Можливе утворення тілесного ушкодження у потерпілого в результаті його самовільного падіння з висоти власного зросту виключена. Можливість утворення тілесного ушкодження у потерпілого в результаті його падіння з висоти власного зросту після надання його тілу первинного прискорення з послідуючим зіткненням областю особи про будь-якої предмет малоймовірна.

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 25.01.2018 року, в якому зазначається, що в період з 18 год. 00 хв. до 18 год. 32 хв. був проведений слідчий експеримент біля будинку АДРЕСА_2 , за участю підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_5 та законного представника підозрюваного ОСОБА_4 . Слідчим експериментом встановлено, що в жовтні 2017 року, точної дати ОСОБА_6 не пам`ятав, у вечірній час він разом з друзями, попрямували до ОСОБА_11 , підходячи до його будинку, ОСОБА_12 вже вийшов на вулицю. Першим розмову з ОСОБА_13 почав ОСОБА_14 , який запитав його чому він разом з ОСОБА_15 ображали Владу, але ОСОБА_12 нічого не відповів. Після чого ОСОБА_6 особисто запитав ОСОБА_16 чому він мовчить та не відповідає, але ОСОБА_13 висловився на його адресу нецензурними словами та штовхнув в плече, але він не впав, а у відповідь наніс удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя ОСОБА_17 , внаслідок чого ОСОБА_12 впав, вдарившись сильно об ворота, а потім впав на землю на правий бік.

Таким чином, на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження доказів, суд вважає, що дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки він своїми умисними діями, які виразились в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки злочину, особу винного та його відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та вчинення злочину неповнолітнім. Обтяжуючих, відповідно до ст. 67 КК України, покарання обставини суд в діях обвинуваченого не вбачає.

Водночас судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».

Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю кримінального правопорушення, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинувачених, попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» від 16.04.2004 року № 5 слідує, що перелік видів покарань, визначений у ст. 98 КК України, є вичерпним. Інші основні та додаткові покарання до неповнолітніх не застосовуються, навіть якщо на час розгляду справи судом вони досягли повноліття. Крім цього, згідно до положення ч. 1 ст. 100 КК України, громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від тридцяти до ста двадцяти годин і підлягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання чи основної роботи час. Тривалість виконання даного виду покарання не може перевищувати двох годин на день.

Відповідно до положень ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Наведені у вироку декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, дають суду достатні підстави для призначення йому покарання, нижчого від найнижчої межі, що передбачена санкціями ч. 2 ст. 125 КК України. З урахуванням наведеного, суд, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_6 злочину, дані про особу винного, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України, з застосуванням вимог ст.ст. 100, 69 КК України у виді громадських робіт нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових злочинів і в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні неповнолітньому ОСОБА_6 саме такого виду покарання.

Речові докази, та процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69, ст. 100 КК України, у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Суддя: