Справа № 159/428/19
Провадження № 1-кп/159/132/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл. в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілої ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. кримінальне провадження № 120 180 301 100 024 14 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, з освітою середньою спеціальною, не працюючого, одруженого, має на утримані 2 неповнолітніх дітей, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, а саме:

1. 21.04.05 р. за вироком Ковельського міськрайсуду Волинської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 р. з іспитовим строком 1 р. 06 міс.,

2. 11.08.06 р. за вироком Турійського райсуду Волинської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 296 КК України із застосуванням ст. ст. 70, 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 р. 01 міс.,

3. 18.10.06 р. за вироком Ковельського міськрайсуду Волинської області за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 р. 06 міс.,

4. 09.02.09 р. за вироком Маневицького райсуду Волинської області за ч. 1 ст. 393 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 5 р. 06 міс.,

5. 23.11.18 р. за вироком Ковельського міськрайсуду Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК України до арешту на строк 3 міс.,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 190 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 о 04 год. 25 хв. 15.11.18 р., знаходячись біля супермаркету «Слайга», розташованого по вул. Петра Могили у м. Ковелі Волинської області, маючи умисел на заволодіння шахрайським шляхом мобільним телефоном марки «Xiomi Redmi3», якого він побачив у потерпілої ОСОБА_3 , з корисливих спонукань, шляхом зловживання довірою останньої, що полягала у використанні довірливих відносин, заснованих на знайомстві, під приводом того, що йому потрібно зателефонувати, попросив у потерпілої належний їй мобільний телефон марки «Xiomi Redmi3» та отримавши її згоду, повторно заволодів мобільним телефоном марки «Xiomi Redmi3» (ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ), ринкова вартість якого складає 1 710 грн, з чохлом типу «бампер» з квітковим орнаментом, ринкова вартість якого складає 83 грн 33 коп.; у якому знаходились сім картки мобільного оператора ПрАТ «Київстар» вартістю 25 грн, на рахунку якої було 20 грн. Після цього, обвинувачений ОСОБА_4 з місця злочину зник і розпорядився мобільним телефоном, чохлом, сім картками з грошовими коштами на рахунку на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1 863 грн 33 коп..

Вказане вище обвинувачення пред`явлено обвинуваченому ОСОБА_4 згідно з обвинувальним актом, складеним 15.01.19 р. ст. слідчим Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області, що затверджений тоді ж прокурором Ковельської місцевої прокуратури Волинської області. Обвинувальний акт надійшов до суду 22.01.19 р..

Своїми умисними діями, що виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайстві), вчиненому повторно, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 190 КК України.

Під час досудового розслідування між обвинуваченим та потерпілою 15.01.19 р. укладена угода про примирення, що надійшла до суду разом з обвинувальним актом.

За умовами угоди про примирення обвинувачений беззастережно та у повному обсязі підозри визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України у обсязі пред`явленого йому обвинувачення; щиро розкаюється. Потерпілій повністю відшкодовано завдані збитки шляхом повернення викраденого майна. Сторонами узгоджено міру покарання для обвинуваченого в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 грн.

Потерпілою підтверджено в суді повне відшкодування їй заподіяних злочином збитків шляхом повернення викраденого майна.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468, ч. 3 ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо злочинів середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена угода про примирення.

Судом встановлено, що наявні підстави для твердження про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Покарання, узгоджене сторонами для обвинуваченого, відповідає положенням загальним правилами призначення покарання, передбаченим КК України, зокрема, п. п. 1 - 2 ч. 1 ст. 65 КК України та положенням Загальної частини КК України.

Суд прийшов до переконання, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді; обвинувачений цілком усвідомлює свої права, розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані в разі затвердження угоди судом, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України.

Потерпіла також розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

На переконання суду, умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам сторін та суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для затвердження такої. Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені доказами, оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується обвинувачений.

Виходячи з викладеного, угода про примирення підлягає затвердженню як така, що відповідає вимогам закону.

Оскільки щодо обвинуваченого у розглядуваному кримінальному провадженні за ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайсуду Волинської області від 10.01.19 р. застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, обвинуваченого слід звільнити з під варти негайно в залі суду, з врахуванням того, що він є особою, яка в даний час є такою, яка відбуває покарання у виді арешту за вироком Ковельського міськрайсуду Волинської області від 23.11.18 р., що набрав законної сили 27.12.18 р. і підлягає до виконання.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Є підстави для зняття арешту, накладеного на майно.

Процесуальні витрати у справі слід покласти на обвинуваченого у повному обсязі.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Керуючись ст. ст. 468, 469, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Угоду про примирення від 15 січня 2019 року у кримінальному провадженні № 120 180 301 100 024 14 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 190 КК України, укладену між потерпілою ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, призначивши покарання у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 (одну тисячу сімсот) грн.

Обвинуваченого ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні звільнити з під варти негайно у залі суду.

Стягнути із ОСОБА_4 на доход держави процесуальні витрати, а саме: 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн за проведення експертизи (висновок № 709 від 06.12.18 р.).

Речові докази у справі:

мобільний телефон марки «Xiomi Redmi3», із чохлом та сім картками, що переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області, повернути потерпілій ОСОБА_3 , скасувавши арешт, накладений на це майно за ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайсуду Волинської області від 22.11.18 р.;

оптичний диск з відеозаписом від 15.11.18 р. залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий:ОСОБА_1