Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року

м. Київ
справа № 710/1022/14-к
провадження № 51-4020км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 05 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 26 грудня 2018 року в межах кримінального провадження № 0000182 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК.
Встановлені обставини
За вироком Ватутінського міського суду Черкаської області від 05 серпня 2016 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, за ч. 2 ст. 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією частини майна, яке є його особистою власністю.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 за сукупністю злочинів остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією у власність держави частини майна, яке є його особистою власністю.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_6 321 589 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 30 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.
Вирішено питання щодо речових доказів. Залишено попередню міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Строк відбування покарання визначено обчислювати з 25 квітня 2014 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК засудженому ОСОБА_5 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 25 квітня 2014 року по 17 травня

2016 року, з 22 липня по 05 серпня 2016 року, з урахуванням часу фактичного його затримання з 02 по 08 квітня 2014 року та з 24 по 25 квітня 2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 11 квітня 2017 року задоволено клопотання захисника та змінено ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 14 квітня 2017 року вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 05 серпня 2016 року щодо

ОСОБА_5 змінено в частині призначеного покарання. Постановлено вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 4 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, за ч. 2 ст. 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з конфіскацією частини майна, яке є його особистою власністю.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 за сукупністю злочинів остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з конфіскацією у власність держави частини майна, яке є його особистою власністю.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК засудженому ОСОБА_5 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 02 по 08 квітня 2014 року, з 24 квітня 2014 року по 17 травня 2016 року, з 22 липня 2016 року по 11 квітня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У решті вирок міського суду залишено без змін.
Постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 червня

2018 року частково задоволено касаційну скаргу прокурора. Відповідно до вимог пунктів 2, 3 ч. 1 ст. 438 КПКухвалу Апеляційного суду Черкаської області

від 14 квітня 2017 року щодо засудженого ОСОБА_5 скасовано через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 26 грудня 2018 року апеляційну скаргу обвинуваченого зі змінами залишено без задоволення, а вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 05 серпня 2016 року щодо ОСОБА_5 без змін.
На підставі ч.5 ст.72 КК зараховано ОСОБА_5 у строк відбутого покарання у виді позбавлення волі термін його попереднього ув`язнення з 06 серпня 2016 року

по 11 квітня 2017 включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Суть питання
У касаційній скарзі захисник просить скасувати рішення місцевого й апеляційного судів через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону захисник

у касаційній скарзі не зазначає, яких конкретно порушень матеріального і поцесуального закону допущено судами першої й апеляційної інстанцій, як ці порушення вплинули на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень та чому їх (ці порушення) слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироку місцевого суду й ухвали суду апеляційної інстанції відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК з огляду на положення статей 370, 374, 404, 412,

419 цього Кодексу.
У касаційній скарзі захисник вказує на погіршення апеляційним судом становища обвинуваченого, проте не зазначає, у чому воно полягає із урахуванням того, що апеляційний розгляд відбувся за апеляційною скаргою ОСОБА_5 .
Касаційна скарга не містить доводів щодо порушення апеляційним судом положень частин 1 та 4 ст. 405 КПК у їх взаємозв`язку.
Також захисник у касаційній скарзі не зазначила, чи були заявлені стороною захисту в апеляційному суді клопотання, які всупереч ч. 3 ст. 404 КПК цей суд безпідставно не задовольнив, а також, які конкретно доводи апеляційної скарги зі змінами обвинуваченого в порушення ст. 419 цього Кодексу суд апеляційної інстанції не дослідив, не перевірив та не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Також формальним є посилання захисника на недотримання апеляційним судом положень ч. 3 ст. 403 КПК, оскільки захисник у касаційній скарзі не вказала, у чому конкретно воно полягає, та яким чином апеляційний суд на стадії апеляційного розгляду порушив диспозитивне право особи, яка подала апеляційну скаргу щодо зміни та/або доповнення своєї скарги.
Вказуючи на незаконність затримання ОСОБА_5 , захисник у касаційній скарзі формально посилається на існування судового рішення, яким, на її думку, встановлено зазначений факт. У той же час не долучає до касаційної скарги копії такого рішення та не зазначає його реквізитів. Також захисник з цього приводу

не навела у касаційній скарзі доводів, які би спростовували висновки апеляційного суду, викладені в його рішенні, щодо наявності в матеріалах кримінального провадження даних, про відсутність таких порушень.
Крім того, усупереч ч. 4 ст. 427 КПК захисником до касаційної скарги не додано оформлених належним чином документів, що підтверджують повноваження захисника, які мають відповідати вимогам цього Кодексу та включені до вичерпного переліку, передбаченого ч. 1 ст. 50 цього Кодексу.
Відсутність у касаційній скарзі згаданих обґрунтувань та недотримання положень ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 05 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 26 грудня 2018 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3