У Х В А Л А
(про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою)
Справа № 340/190/17
Провадження № 1-кп/348/26/19

25 січня 2019 року м.Надвірна
Колегія суддів Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря: ОСОБА_4 ,

за уч.прокурора: ОСОБА_5 ,

потерпілого : ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

захисників - адвокатів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна кримінальне провадження за №0000014 від 17.01.2017 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених п.10 ч.2 ст.115, ч.4 ст.152 КК України, -

встановила:

На розгляді Надвірнянського районного суду знаходиться кримінальне провадження за №0000014 від 17.01.2017 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених п.10 ч.2 ст.115, ч.4 ст.152 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 утримується під вартою в Івано-Франківській установі виконання покарань №12. Ухвалою Надвірнянського районного суду від 20.12.2018 року обвинуваченому продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 17.02.2019 року.

В судовому засіданні 25 січня 2019 року від прокурора поступило клопотання про подальше продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , так як на даний час провадження по-суті не розглянуто, судовий розгляд відкладається після строку, на який його було продовжено попередньою ухвалою суду, ризики, встановлені при обранні запобіжного заходу на сьогоднішній день не відпали та продовжують існувати, а більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Потерпілий ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора, та просив про подальше продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заперечили проти продовження строку тримання його під вартою, просить звільнити його з-під варти та змінити йому обраний запобіжний захід на домашній арешт цілодобово, зазначили, що прокурором знову не доведено наявність обґрунтованих ризиків, які передбачені ст.177 КПК України, будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в провадженні, чи впливати на свідків, потерпілих чи експертів обвинувачений не буде. Окрім того ОСОБА_7 вже тривалий час, поза розумними строками утримується під вартою, а наявність самої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, не може слугувати підставою для тривалого його тримання під вартою.
Колегія суддів, заслухавши думку учасників судового провадження, перевіривши наявні матеріали кримінального провадження, прийшла до наступного висновку.

Згідно з положеннями ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Розглядаючи заявлене прокурором клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого, суд враховує положення ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, а також частини 2 ст. 29 Конституції України.

Згідно приписів ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів проти життя, здоров"я, статевої свободи та статевої недоторканості особи, що спричинило смерть особи. З врахуванням тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим в інкримінованих йому злочинах, а також відсутність будь-яких даних про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у суду немає обґрунтованих підстав вважати, що на даний час зникли ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.Окрім того відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд оцінює в сукупності всі обставини, зокрема тяжкість покарання, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність судимостей.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд враховує вимоги пп. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Крім цього, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою.

При вирішенні питання продовження строку дії, застосованого судом до обвинуваченого ОСОБА_7 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зазначає, що судовий розгляд не завершений, відтак ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу на даний момент продовжують існувати, оскільки з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих злочинах, в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження, з огляду на вірогідність переховування від суду чи продовження інкримінованої діяльності підтверджує наведені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги обставини, які вказують на доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд приходить до висновку про необхідність продовження відносно обвинуваченого виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним ризикам.

При цьому, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі ОСОБА_7 та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.

Інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, тож суд вважає за необхідне останній продовжити у межах двох місяців, тобто до 25 березня 2019 року включно.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 369-372 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12 строком на 60 (шістдесят) днів - до 25 березня 2019 року включно.

У задоволенні клопотання захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в зміні обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3