Справа № 461/9100/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2018 суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву слідчого судді ОСОБА_2 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора (керівника) Прокуратури Львівської області щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:
20 грудня 2018 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_2 подав до канцелярії суду заяву про самовідвід. Мотивуючи заяву тим, що обмежена на даний момент кількість суддів з повноваженнями на розгляд даної скарги, той факт, що по справі заявлено і задоволено два самовідводи, а скарга серед іншого стосується суддів Галицького районного суду м. Львова може викликати в скаржника сумнів в проведенні неупередженого розгляду та недотриманні ст. 35 КПК України, просить задовольнити заяву та відвести його від розгляду скарги.

Приписами статті 75 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Статтею 80 КПК України визначено, що заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід подаються одразу після встановлення підстав такого відводу. Відвід повинен бути вмотивований.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини /рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України», рішення від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії, важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві, а також те, що судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Зі змісту статті 6 Конвенції та практики Європейського Суду з питань неупередженості суду вбачається, що правосуддя має не тільки здійснюватись, а повинно також демонструватись. Поза сумнівом - довіра до суду, яку суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві. Як правило, неупередженість означає відсутність упереджень або упередженості, при цьому її наявність або відсутність можуть бути перевірені різними способами (Кіпріану проти Кіпру, п. 118; Мікаллеф проти Мальти, п. 93). ЄСПЛ у своїй практиці проводить відмінність між суб`єктивним підходом, тобто прагненням переконатися в суб`єктивному обвинуваченні або інтересі певного судді у конкретній справі та об`єктивним підходом, тобто визначенням, чи були судді надані достатні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви в цьому відношенні (Кіпріану проти Кіпру, п. 118; П`єрсак проти Бельгії, п. 30; Грівз проти Сполученого Королівства, п. 69). Разом з тим, чітка відмінність між цими поняттями відсутня, оскільки поведінка судді може не тільки об`єктивно викликати сумніви в його неупередженості з точки зору зовнішнього спостерігача (об`єктивний тест), але мова може також йти про його або її особисте переконання (суб`єктивний тест). Виходячи з наведеного, практика ЄСПЛ говорить про те, що кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи (Мікалефф проти Мальти).

Сторони мають право на судовий процес із достатньою впевненістю в безсторонності суду, який вирішує його справу, забезпечує не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається, де суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Враховуючи викладене, з метою об`єктивності розгляду та усунення всіх сумнівів щодо неупередженості суду, будь-яких сумнівів щодо прямої чи побічної зацікавленості у результатах розгляду скарги, та з етичних міркувань, суд приходить до висновку, що заяву слідчого судді ОСОБА_2 слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 75-82, 372 КПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:
Заяву слідчого судді ОСОБА_2 про самовідвід задовольнити.

Відвести слідчого суддю Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_2 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора (керівника) Прокуратури Львівської області щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (провадження № 1-кс/461/10478/18).

Ухвала є остаточною і апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1