У Х В А Л А
про накладення арешту
20.11.2018 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0004914, відомості щодо якого внесені 20.05.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :
Слідчий обґрунтовує клопотання тим, що СВ Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0004914, відомості щодо якого внесені 20.05.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в ході якого встановлено, що ОСОБА_5 , 19.05.2018 року о 15 годині 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Hyundai Tucson», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у світлу пору доби, по сухому, чистому, асфальтобетонному дорожньому покриттю крайньої лівої смуги проїзної частини просп. В. Лобановського зі сторони вул. Деміївська у напрямку вул. Кайсарова у м. Києві. В цей час, наближаючись до регульованого світлофорним об`єктом перехрестя вул. Мистецька та просп. В. Лобановського у м. Києві, порушила пункти правил ПДР України а саме: будучи не уважною, не стежила за дорожньою обстановкою та не правильно зреагувала на її зміну, порушуючи вимоги пункту правил 8.7.3. ПДР України, в`їхала на вищевказане перехрестя на забороняючий червоний сигнал світлофора. У результаті чого, здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_6 лівою передньою частиною свого автомобіля, який рухався на зелений сигнал світлофора для пішоходів, зліва на право відносно руху автомобіля марки «Hyundai Tucson» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований каретою ШМД до Київської міської клінічної лікарні № 2. Згідно висновку експерта № 1112/е від 05.07.2018 року, при первинному зверненні за медичною допомогою 19.05.2018 у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мала місце: закрита травма правого плеча у вигляді перелому шийки плечової кістки зі зміщенням уламків.

Локалізація, морфологія вищевказаного ушкодження, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинене воно травмуючою дією тупого предмету, могло утворитись в термін, вказаний в ухвалі, тобто 19.05.2018 при транспортній травмі (травма внаслідок зіткнення автомобіля, що рухався, з пішоходом).

Таким чином, між подіями транспортної травми від 19.05.2018 та отриманням тілесного ушкодження ОСОБА_6 , є прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Враховуючи вищезазначене, вказана закрита травма правого плеча за ступенем тяжкості відноситься до середнього тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

25.09.2018 ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0004914, відомості щодо якого внесені 20.05.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

21.05.2018 постановою слідчого СВ Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві визнано транспортний засіб автомобіль «HYUNDAI TUCSON», номер шасі НОМЕР_2 р.н. НОМЕР_1 , 2017 року випуску, бежевого кольору, речовим доказом, який належить підозрюваній.

Слідчий вказав на те, що метою накладення арешту на вищевказаного майна є забезпечення повного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування, встановлення всіх об`єктивних обставин у кримінальному провадженні та забезпечення речових доказів, які в подальшому можуть бути використані під час судового розгляду. Для унеможливлення здійснити дії, пов`язані із здійсненням переховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження іншим способом, з метою прийняття законних процесуальних рішень, притягнення винних осіб до відповідальності необхідним заходом забезпечення кримінального провадження є накладення арешту, слідчий вважає необхідним заходом забезпечення кримінального провадження є накладення арешту, в зв`язку з цим просить подане клопотання задовольнити.

В судове засідання слідчий та власник майна не з`явились про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином.

Слідчий суддя визнав за можливе провести розгляд клопотання без участі слідчого та підозрюваної (власника майна).

За правилами ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання слідчого фіксування технічними засобами судового засідання не здійснювалось.

Слідчий суддя дослідивши клопотання та матеріали, якими воно обґрунтовується, вважає за необхідне задовольнити клопотання, виходячи з наступного.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення зокрема: збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається із матеріалів клопотання, у ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів та проведення відповідних експертиз.

У відповідності до частини 4 статті 173 КК України, заборона використання майна, а також заборона розпорядження таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до знищення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню

Слідчий суддя, дослідивши надані до клопотання матеріали, враховуючи, відповідно до вимог ст. 173 КПК України, наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, вважає можливим задовольнити клопотання про накладення арешту на майно до скасування арешту у встановленому законом порядку.

Керуючись ст. ст. 173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ :
Клопотання слідчого СВ Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на: транспортний засіб - автомобіль марки «HYUNDAI TUCSON», номер шасі НОМЕР_2 р.н. НОМЕР_1 , 2017 року випуску, бежевого кольору.

Заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будь-яким чином користуватись та розпоряджатись транспортним засобом марки «HYUNDAI TUCSON», номер шасі НОМЕР_2 р.н. НОМЕР_1 , 2017 року випуску, бежевого кольору.

Ухвала виконується негайно слідчим та прокурором.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Слідчий суддя ОСОБА_1