Справа № 438/590/17
Провадження № 1-кп/438/7/2019
В И Р О К
іменем України

14 травня 2019 року Бориславський міський суд Львівської області

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Бориславі кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000405 від 16 червня 2017 року,
стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новодмитрівка Сахновщинського району Харківської області, проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, має неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дрогобицького району від 25 жовтня 2006 року обвинуваченим змінено прізвище та ім`я « ОСОБА_5 » на теперішнє ОСОБА_6 », не працюючого, зі слів обвинуваченого отримує середньомісячний дохід у розмірі 5000 гривень,
раніш судимого вироком Бориславського міського суду Львівської області від 25 червня 2014 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнений від відбуття призначеного покарання за вироком суду,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
за участі сторін судового провадження: прокурора ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_3 , -
в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи засудженим відповідно до вироку Бориславського міського суду Львівської області від 25 червня 2014 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнений від відбуття призначеного покарання за вироком суду, на шлях виправлення не став, а знову вчинив новий злочин проти власності при наступних обставинах.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 16 червня 2017 року близько 14 год. 00 хв., маючи намір на таємне викрадення чужого майна, таємно, шляхом вільного доступу, повторно, викрав з підвіконника кафе «Лілея», що розташоване за адресою: м. Борислав, вул. С.Бандери, 1Б, мобільний телефон марки «Samsung J 105» вартістю 2100 гривень з сім-картою мобільного оператора «Київстар» вартістю 10 гривень та чохол в якому знаходився вище вказаний телефон вартістю 100 гривень, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 2210 гривень.
Усудовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України у первинних показах наданим суду під час судового розгляду визнав частково. Зокрема показав, що 16 червня 2017 року близько 14 год. 00 хв., перебуваючи у нетверезому стані, проходив неподалік кафе «Лілея», що розташоване за адресою: м. Борислав, вул. С.Бандери, 1Б, де на підвіконнику вказаного кафе побачив мобільний телефон марки «Samsung J 105» у чохлі коричневого кольору. Обвинувачений подумав, що даний телефон хтось залишив. Обвинувачений забрав собі вищевказаний телефон. По дорозі обвинувачений був зупинений працівниками поліції, яким добровільно видав вищезазначений телефон.
Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду не заперечував щодо визначеного на досудовому розслідуванні розміру завданої майнової шкоди.

У подальшому, після надання показів суду потерпілою ОСОБА_8 обвинувачений ОСОБА_3 , повністю визнав винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. Просив суд суворо не карати, обрати покарання не пов`язане з реальним відбуттям покарання.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а також визнання вини обвинуваченим у подальшому, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується доказами по справі, дослідженими у судовому засіданні, зокрема:

показаннями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_8 про те, що потерпіла не знайома із обвинуваченим. 16 червня 2017 року близько 14 год. 00 хв., потерпіла перебувала у на веранді кафе «Лілея». Потерпіла сиділа за столиком. Особисті речі поклала поряд. Зокрема, мобільний телефон марки «Samsung J 105» з сім-картою мобільного оператора «Київстар» у коричневому чохлі поклала на підвіконник поруч із столом. Відразу не зауважила, як чоловік, який проходив поруч, зайшовши ззаду від потерпілої, забрав телефон. Після того, як потерпіла виявила крадіжку , побачивши обвинуваченого, який намагався залишити місце пригоди, почала кричати останньому щоб повернув викрадене. Проте останній ніяк на це не реагував. Відразу повідомила про вчинене працівників поліції телефоном. Через деякий час обвинувачений ОСОБА_3 був затриманий працівниками поліції та добровільно повернув викрадене.
Крім показів потерпілої, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується і документальними доказами, безпосередньо дослідженими в суді:

даними заяви потерпілої від 16 червня 2017 року про вчинення крадіжки невідомою особою (а.с.41);

даними заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про добровільну видачу мобільного телефону та даними протоколу огляду місця події від 16 червня 2017 року з фототаблицею, під час якого оглянуто мобільний телефон марки «Samsung J 105»(а.с.42-47);

даними постанови про визнання речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 17 червня 2017 року, відповідно якої мобільний телефон марки «Samsung J 105» з сім-картою мобільного оператора «Київстар» у коричневому чохлі визнано речовими доказами (а.с.48);
даними протоколу огляду місця події від 19 червня 2017 року з фототаблицею, де місцем огляду було місце події вчинення злочину, а саме приналежна територія кафе «Лілея» за адресою м.Борислав, вул.С.Бандери, 1 «б» (а.с.52-54);

даними довідки про вартість майна за №230 від 19 червня 2017 року, зокрема про вартість мобільного телефону марки «Samsung J 105» - 2100 гривень, сім-карта мобільного оператора «Київстар» - 10 гривень, коричневий чохол - 100 гривень, всього 2210 гривень (а.с.56);

даними протоколу проведення слідчого експерименту від 27 червня 2017 року за участі підозрюваного ОСОБА_3 з фототаблицею, під час проведення якого останній добровільно надав покази про обставини вчинення даного кримінального правопорушення, було також послідовно відтворено дії підозрюваного при вчиненні кримінального правопорушення (а.с.63-66).

Проаналізувавши та оцінивши вищевказані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема дослідивши обставини провадження, керуючись законом, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору взаємозв`язку та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення, суд уважає поза всяким розумним сумнівом доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вважає, що його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно. Обвинувачений ОСОБА_3 здійснив цілеспрямовані дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, зокрема, мобільного телефону марки «Samsung J 105» з сім-картою мобільного оператора «Київстар» у коричневому чохлі, який знаходився на підвіконнику поруч із столом, за яким сиділа потерпіла. Забравши із зазначеного підвіконника таємно від потерпілої належне останній майно, обвинувачений реально розпорядився зазначеним майном, забравши його собі, не реагуючи на вигуки потерпілої про повернення майна.

Виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, зокрема те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, законодавцем віднесено до злочинів середньої тяжкості.
Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено. Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 , є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Суд не погоджується із доводами сторони обвинувачення про наявність обставин, що пом`якшують покарання, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Зокрема, щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому злочині хоча і визнано в обвинувальному акті у даному кримінальному провадженні обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, проте така обставина носить лише формальний характер. Каяття передбачає, крім визнання особою самого факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне, визнання своєї провини, щирий осуд своєї поведінки, які мають втілюватися в намаганні компенсувати збитки, завдані таким злочином, та бажанні виправити наслідки такого злочину. Факт щирого каяття обвинуваченого у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в певних діях обвинуваченого після вчинення злочину.
Крім цього, суд вважає, що відсутня також обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, як активне сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачений під час судового розгляду змінив свої покази з метою уникнення відповідальності. Лише після наданих показів потерпілою ОСОБА_8 та документальних доказів, безпосередньо дослідженими в суді, повністю визнав винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує особу винного, раніше судимого, є особою яка раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за злочин проти власності, має високу ймовірність вчинення обвинуваченим повторних правопорушень, негативний спосіб життя обвинуваченого, не працює, має постійне місце проживання, не одружений, має неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку в Львівському обласному центрі з профілактики та боротьби зі СНІДом з 02 червня 2011 року з діагнозом правобічна н/часткова брамхопмевмонія, наявність посередньої характеристики з місця проживання, на обліку у наркологічному диспансері та на обліку у психіатричному кабінеті не перебуває, а також беручи до відома досудову доповідь Дрогобицького МРВ з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» у Львівській області з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінена органом пробації як високий, виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, думку державного обвинувачення щодо обрання покарання у виді позбавлення волі у межах мінімальної міри із звільненням від відбуття покарання, думку потерпілого щодо обрання м`якого покарання, а також відсутність важких наслідків вчинення злочину, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах мінімальної санкції та межі частини статті інкримінованого кримінального правопорушення у виді арешту, що є необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Зазначене узгоджується із положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.
При цьому, Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Майно, на яке накладено арешт, відсутнє.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -
у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новодмитрівка Сахновщинського району Харківської області винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді арешту на строк 3 (три) місяці.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати із моменту звернення вироку до виконання.
Речові докази у справі: мобільний телефон марки «Samsung J 105» з сім-картою мобільного оператора «Київстар» та коричневий чохол до мобільного телефону, переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_8 , залишити останній.

Вирок суду може бути оскаржений до Львівського Апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області протягом 30 днів з моменту проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1