УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2019 року

м. Київ
справа № 590/694/17

провадження № 51-1548ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 грудня 2017 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 23 січня 2019 року,
встановив:
За вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 грудня 2017 року ОСОБА_5 засуджено до покарання за: ч. 4 ст. 187 КК у виді позбавлення на строк 12 років з конфіскацією майна, яке є його власністю; п.п. 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_5 визначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю. На підставі ч. 5 ст. 72 КК ОСОБА_5 зараховано у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 31 березня 2017 року по 18 грудня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вказаним вироком також засуджено ОСОБА_6 .
Сумський апеляційний суд ухвалою від 23 січня 2019 року залишив вирок місцевого суду без змін. На підставі ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) ОСОБА_5 зараховано у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 30 березня 2017 року по 23 січня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надану оцінку доказам, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_5 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_4 фактично зводяться до його посилань на неповноту судового розгляду, незгоду з наданою судами оцінкою доказів та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

При цьому захисник, порушуючи питання про скасування постановлених щодо ОСОБА_5 судових рішень, не зазначив порушень, допущених судами першої і апеляційної інстанцій під час розгляду кримінального провадження щодо його підзахисного, не обґрунтував у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судових рішень, і чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК і з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.

Також, касаційна скарга захисника не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі на спростування доводів апеляційної скарги захисника.
Крім того, ОСОБА_4 не навів обґрунтування щодо явної несправедливості призначеного засудженому ОСОБА_5 покарання та його невідповідності тяжкості вчиненого ним злочину, обставинам його скоєння та даним про особу засудженого внаслідок суворості, з огляду на положення статей 413, 414 КПК та приписи статей 50, 65, 69 КК у їх взаємозв`язку.

Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПКпереглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 без руху і встановити йому семиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3