КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/209/2019 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія КК: ч.2 ст.186 КК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши, у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, кримінальне провадження № 0000352 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2018 року щодо
ОСОБА_8 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Сквира, Київської області, громадянки України, з середньою освітою, не заміжньої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої, вироком Деснянського районного суду м. Києва від 18.08.2015 року за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 1020 гривень, вироком Деснянського районного суду м. Києва від 29.05.2017 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,
яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 186 КК України,-

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_9 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2018 року, ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено їй покарання у виді 4 років позбавлення волі.

В силу ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання, не відбуте за вироком Деснянського районного суду м.Києва від 29.05.2018 і остаточно за сукупністю вироків визначено ОСОБА_8 до відбуття покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку покарання ОСОБА_8 встановлено обчислювати з моменту затримання.

Вирішено питання щодо речового доказу.

Не погоджуючись з вказаним вироком, захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Деснянського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України та закрити кримінальне провадження щодо неї, з підстав не встановлення достатніх доказів для доведеності винуватості її в суді і вичерпанню можливості їх отримання.

Також апелянт заявив клопотання про повторне дослідження обставин встановлених під час судового розгляду, а саме, допитати потерпілу ОСОБА_10 , дослідити два протоколи огляду місця події від 11.01.2018 з додатками, докази відкриття сторонам показання свідка ОСОБА_11 .

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що висновок суду щодо винуватості ОСОБА_8 є не переконливий та не вмотивованим. Містить в собі суттєві суперечності та обґрунтований недопустимими доказами.

Також апелянт зазначає, що огляд місця події від 11.01.2018 під час якого вилучено викрадену річ є фактично особистим обшуком затриманої особи. Огляд проведено слідчою ОСОБА_12 , при цьому, згідно матеріалів провадження, даному слідчому не доручалося проведення досудового розслідування у вказаному провадженні. Протокол містить у собі неправдиві відомості щодо його часу проведення.

Крім того апелянт звертає увагу на те, що 23.10.2018 за клопотанням прокурора під час судового розгляду було допитано в якості свідка ОСОБА_11 при цьому, вказаний свідок під час досудового розслідування не був допитаний. Тобто прокурор зібрав додаткові докази вже під час судового розгляду без доручення суду. Наслідком чого є недопустимість показань свідка ОСОБА_11 наданих ним під час допиту в суді, у зв`язку із здобуттям їх як джерела доказів у невстановлених осіб, на що не дав оцінку суд та безпідставно визнав їх допустимими.

Щодо показань потерпілої ОСОБА_10 , апелянт зазначає, що вони є суперечливими, оскільки остання під час допиту плуталась в своїх показаннях, та їх послідовності.

Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.
В судове засідання призначене на 14.05.2019, обвинувачена ОСОБА_8 , не з`явилася, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином, клопотання про відкладання не подавала, вислухавши думку прокурора та захисника, які не заперечували, щодо проведення судового засідання у відсутність обвинуваченої ОСОБА_8 , та враховуючи, що вона висловила свою думку стосовно апеляційної скарги в попередньому засіданні, колегія суддів з урахуванням вимог ст. 405 КПК України, вирішала проводити судовий розгляд у відсутність обвинуваченої ОСОБА_8 .
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обвинувачену та її захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, частково дослідивши обставини кримінального провадження, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом визнано доведеним, що 11.01.2018 приблизно о 18.10 год. ОСОБА_8 , знаходячись у підземному переході по пр. Маяковського, 17 в м.Києві, підійшла до кіоску з продажу парфумерії, після чого у неї виник злочинний умисел, направлений на повторне, відкрите викрадення чужого майна, а саме, туалетної води «PERCEIVE DEW» AVON.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , знаходячись біля вказаного кіоску, взяла з прилавку туалетну воду «PERCEIVEDEW» AVON об`ємом 30 мл., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, тим самим повторно відкрито викрала майно, що належить ОСОБА_10 , а саме туалетну воду «PERCEIVE DEW» AVONоб`ємом 30 мл. вартістю 99 грн. (без ПДВ).

Судом першої інстанції кваліфіковано дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, а саме, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданої апеляційної скарги.
Як вбачається з вироку, свої висновки щодо доведеності винуватості обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, суд першої інстанції обґрунтував на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені сукупністю доказів, досліджених під час судового розгляду та які суд оцінив у відповідності до вимог, передбачених ст.94 КПК України, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Так, обвинувачена ОСОБА_8 в суді першої інстанції свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України не визнала тавідмовилась від дачі показань.
Незважаючи на невизнання обвинуваченою ОСОБА_8 своєї вини у вчиненні інкримінованого їй злочину, суд першої інстанції дослідив всі наявні докази, дав їм оцінку, та прийшов до висновку, що вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч.2 ст.186 КК України, у повному обсязі доводиться показаннями, допитаних під час судового розгляду, потерпілою, свідків та отриманими під час досудового розслідування і дослідженими судом письмовими та речовими доказами.
В основу обвинувального вироку судом першої інстанції покладено показання потерпілої ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_13 , оскільки останні були попередженні про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та їх показання узгоджуються між собою та іншими доказами по справі.
Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 , суду пояснила, що вона працює продавцем косметики в підземному переході по пр.Маяковського, 17 в м.Києві. Її робоче місце знаходиться в ларьку, перед яким виставлена вітрина - стіл з косметикою. В один з днів січня 2018 р. приблизно о 17-18 год. вона, сидячи в ларьку, побачила обвинувачену, яка взяла зі столу належну їй воду «PERCEIVE DEW» AVONобємом 30 мл, вартістю 99 грн., яку поклала до кишені своєї куртки, та побігла з підземного переходу. Вони з ОСОБА_14 , яка неподалік торгувала, з обох сторін вибігли з підземного переходу та наздогнали ОСОБА_8 біля ларьку, де продавалася шаурма. Вона схопила її за руку і попросила повернути воду, на що обвинувачена почала вириватися, при цьому, вдарила її ногою в живіт. Неподалік від ларька перебували працівники поліції і дружинники, всього біля 5 осіб, які затримали ОСОБА_8 .
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , який являється дільничним офіцером поліції Деснянського управління поліції ГУ НП в м.Києві суду пояснив, що в один з днів січня 2018 р. приблизно о 18 год. він зі своїми колегами знаходився біля підземного переходу неподалік будинку 17 по пр. Маяковського в м.Києві. В цей час вони почули крики жінки про допомогу, вона комусь кричала: "стій", а потім побачили як з підземного переходу вибігла обвинувачена, а за нею бігла жінка, що кричала. Вони наздогнали обвинувачену, на яку вказала потерпіла як на особу, що відкрито викрала у неї парфум (туалетну воду). Обвинувачена витягла з кишені куртки парфум, сказала, що це її і знов поклала до кишені. Потерпіла повідомила, що саме цей парфум у неї було відкрито викрадено обвинуваченою. Це підтвердила і свідок події - жінка. На місце події було викликано слідчо-оперативну групу, якою було вилучено у обвинуваченої туалетну воду.
Висновок суду першої інстанції про те, що показання потерпілої та свідка є послідовними, узгоджуються поміж собою та повністю підтверджуються іншими доказами, які не спростовані та досліджені в судовому засіданні, є обґрунтованим та спростовує доводи апелянта, що показаня потерпілої ОСОБА_10 , є суперечливими, оскільки остання під час допиту плуталась в них, та їх послідовності.
Будь-яких обставин щодо обмови обвинуваченої ОСОБА_8 вищевказаною потерпілою та свідком, як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанцій не встановлено.
Крім того суд першої інстанції поклав в основу вироку, наступні докази, процесуальними джерелами яких, крім наведених вище показань є речові докази, документи, зокрема:
- дані, які містяться в протоколах огляду місця події від 11.01.2018, відповідно до яких, навпроти будинку 17 по пр.Маяковського в м.Києві між кіосками з надписами "Білизна Конфіскат" та "Шаурма" знаходиться ОСОБА_8 , яка добровільно надала флакон духів з надписом «PERCEIVE DEW» AVON та вбачається, що в підземному переході навпроти будинку 17 по пр.Маяковського в м.Києві знаходиться торгівельний кіоск, перед яким на дерев`яному стелажі розташована різного видку косметика та парфюмерія.
- дані, які містяться в пакувальному листі, відповідно до якого вартість туалетної води «PERCEIVE DEW» AVON об`ємом 30 мл. складає 99 грн.
Також суд першої інстанції визнав недопустимими доказами показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , оскільки ці докази не були відкритті стороні захисту відповідно до вимог ст. 290 КПК України, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.
Таким чином, оцінивши досліджені в судовому засіданні вищевказані докази, суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_8 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Така кваліфікація їїдій є правильною, у відповідності до встановлених фактичних обставин, вчиненого кримінального правопорушення.
При призначенні міри та обранні строку покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, яке віднесене кримінальним законом до категорії тяжких злочинів, особу винної, яка характеризується позитивно, судима, вчинила інкримінований їй злочин під час іспитового строку, та обрав строк у виді позбавлення волі.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченій згідно ст. ст. 66, 67 КК України судом першої інстанції та апеляційної інстанції не встановлено.

Крім того, покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України, за своїм видом та розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчиненого та даним про особу обвинуваченої. Є необхідним і достатнім для її виправлення, перевиховання та попередження вчинення нею нових кримінально караних діянь.

Доводи апелянта, що висновок суду щодо винуватості ОСОБА_8 є непереконливий та не вмотивованим, містить в собі суттєві суперечності та обґрунтований недопустимими доказами, є безпідставними та спростовуються вище зазначеним.
Стосовно доводів апелянта про те, що огляд місця події від 11.01.2018 під час якого вилучено викрадену річ є фактично особистим обшуком затриманої особи. Огляд проведено слідчою ОСОБА_12 , якій не доручалося проведення досудового розслідування у вказаному провадженні, протокол містить у собі неправдиві відомості щодо його часу проведення, слід зазначити наступне.

Як вбачається з оскаржуваного вироку суд першої інстанції дав належну оцінку зазначеним доводам та вірно визнав, що вони є необґрунтованими, оскільки вказаний в протоколі час проведення огляду з 19.15 год. до 18 год. є, на думку суду, очевидною опискою, огляд місця події проводився черговим слідчим, що прибув на місце події в складі слідчо-оперативної групи, до внесення відомостей до ЄРДР, з чим також погоджується суд апеляційної інстанції.

Стосовно твердження апелянта про те, що огляд місця події від 11.01.2018 під час якого вилучено викрадену річ є фактично особистим обшуком затриманої особи, є безпідставними, оскільки, як вбачається із зазначеного протоколу ОСОБА_8 , добровільно надала, для вилучення флакон духів з надписом «PERCEIVE DEW» AVON, та в подальшому її було затримано, як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування в порядку ст. 208 КПК України.

Твердження апелянта, що 23.10.2018 за клопотанням прокурора під час судового розгляду було допитано в якості свідка ОСОБА_11 при цьому, вказаний свідок під час досудового розслідування не був допитаний. Тобто прокурор зібрав додаткові докази вже під час судового розгляду без доручення суду. Наслідком чого є недопустимість показань свідка ОСОБА_11 наданих ним під час допиту в суді, у зв`язку із здобуттям їх як джерела доказів у невстановлених осіб, на що не дав оцінку суд та безпідставно визнав їх допустимими, є необґрунтованими, та спростовується наступним.

Як вбачається з рапорту ДОП Деснянського УП ГУ НП у м. Києві від 11.01.2018 /а.с. 122/, свідок ОСОБА_11 був на місці вчинення злочину інкримінованого ОСОБА_8 , тобто був очевидцем події, а невстановленою особою як зазначає захисник, пояснення свідка ОСОБА_11 в порядку ч. 9 ст. 290 КПК України було відкрито ОСОБА_8 та її захиснику. Судом безпосередньо взяті до уваги не письмові пояснення ОСОБА_11 надані прокурору, а надані показання даного свідка дані безпосередньо під час судового розгляду, в суді першої інстанції.

Таким чином під час апеляційного розгляду, не встановлено порушень судом першої інстанції норм процесуального законну, висновки суду підтверджуються, належними та допустимими доказами, є обґрунтованими та вмотивованими.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду у вироку та були підставою для його скасування або зміни, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418 та 419 КПК України, колегія суддів Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2018 року, яким ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченою - в той же строк з дня вручення їй копії даної ухвали.

Судді:

_____________ ______________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4