Справа № 297/242/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

03.12.2018 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів:
ОСОБА_1 (головуючої),
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 в інтересах підприємства Італії "CE SRL", розглянувши апеляційну скаргуостаннього на ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду від 13.11.2018 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні внесеного в ЄРДР за №0000876 від 08.11.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України ( судове провадження № 11сс/4806/154/18).
Вказаною ухвалою клопотання старшого слідчого СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , задоволено та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: транспортний засіб марки «FIAT DUKATO» н/з НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 та технічний паспорт до нього серії НОМЕР_3 виданого 19.07.2016, які належать підприємству Італії CE SRL, тимчасовий володілець та користувач громадянин Італії ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець Італії, заборонивши розпоряджатися та користуватися арештованим майном та відчуджувати його.
Ухвала слідчого судді мотивована тим, що з метою збереження вилученого майна, як речових доказів у кримінальному провадженні, слід накласти на таке арешт.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах підприємства Італії "CE SRL", просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно. Вважає ухвалу незаконною та такою, що порушує права власника. Зазначає, що слідчий звернувся з клопотання до суду в рамках кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000585 від 08.11.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а слідчим суддею постановлено оскаржувану ухвалу за іншою правовою кваліфікацією, а саме за ст. 290 КК України у кримінальному провадженні внесеного в ЄРДР за №0000876. Стверджує, що власнику майна та чи іншій особі- водію не оголошено жодних підозр, а тому законних підстав для накладення арешту на тимчасово вилучений автомобіль, у суду першої інстанції не було. Також вказує, що відповідно до відповіді Бельгійської поліції на арештований автомобіль дійсно накладався арешт в рамках протоколу AN.20,L4.005971/2015 від 22.12.2015 за фактом перевищення повноважень та такий був знятий 15.03.2016 поліцейським управлінням Серен-Непре.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який просив залишити оскаржувану ухвалу без змін, пояснення адвоката ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до наступного.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно. Будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Зазначених вимог закону слідчий суддя в повній мірі дотримався.
Як встановлено судом першої інстанції, транспортний засіб марки «FIAT DUKATO» н/з НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 та технічний паспорт до нього серії НОМЕР_3 виданого 19.07.2016, які належать підприємству Італії CE SRL, та його тимчасовим володільцем і користувачем є громадянин Італії ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є предметом кримінального правопорушення та визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні відповідно до постанови старшого слідчого СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області від 08.11.2018. Згідно обставин події, 07.11.2018 під час проходження прикордонного та митного контролю на КПП "Лужанка", який розташований у с. Астей Берегівського району Закарпатської області на ділянці "в`їзд в Україну", відбулось спрацювання бази даних "Інтерпол" на зазначений транспортний засіб, який числиться на обліку з 22.12.2015 як викрадений у Бельгії і ініціатором розшуку є країна Бельгія.
З урахуванням зазначеного, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що стороною обвинувачення належними доказами доведено необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно, яке є предметом кримінального правопорушення та є речовим доказам у кримінальному провадженні.
Доводи апелянта про те, що достатніх доказів для накладення арешту на транспортний засіб у суду першої інстанції не було, оскільки арешт, який був підставою для розшуку автомобіля, знятий 15.03.2016 поліцейським управлінням Серен-Непре, не можуть слугувати підставою для скасування ухвали слідчого судді, так як на момент ухвалення такої, зазначених відомостей у слідчого судді не було .
Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що адвокат ОСОБА_6 , в інтересах підприємства Італії "CE SRL", не звертався до суду першої інстанції у порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту на автомобіль.
Доводи апелянта з приводу того, що клопотання слідчого подано до суду в рамках кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000585 від 08.11.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а слідчим суддею постановлено оскаржувану ухвалу за іншою правовою кваліфікацією, а саме за ст. 290 КК України та у іншому кримінальному провадженні - за №0000876, - не грунтується на фактичних обставинах.
Убачається, що клопотання слідчого заявлене у кримінальному провадженні, внесеного в ЄРДР 08.11.2018 за №0000876, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358, а також і ст. 290 КК України, торкається одного і того ж предмету, яким є транспортний засіб і такий визнаний речовим доказом. Як ствердив прокурор, щодо транспортного засобу призначено ряд судово-криміналістичних експертиз, а тому накладення арешту є необхідним.
На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання про накладення арешту на майно вирішено у відповідності до норм КПК України, ухвала суду є обгрунтованою і підстав для її скасування не вбачає

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , в інтересах підприємства Італії "CE SRL" залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду від 13.11.2018 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно залишити без змін.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: