Справа № 159/6375/18
Провадження № 1-кс/159/1896/18
УХВАЛА
про відмову в арешті майна
07 грудня 2018 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

власників майна ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

розглянувши клопотання слідчого Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000081 від 06 грудня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 227 КК України, про арешт майна, -

в с т а н о в и в :

Вказане клопотання надійшло до суду 06 грудня 2018 року.
Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні слідчого відділення Ковельського ВП ГУНП у Волинській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 06.12.2018 року за № 0000081 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 227 КК України, про те, що 05.12.2018 року о 18 год. 39 хв., на автомобільній дорозі сполученням Ратно-Ковель, поблизу виїзду з м. Ковель Волинської області, виявлено автомобіль марки «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , що перевозив м`ясну продукцію без дозвільних та товаросупровідних документів.

В органу досудового розслідування є обґрунтована підозра, що ОСОБА_5 може бути причетним до вчинення даного злочину та зацікавленим у знищенні будь-яких доказів, що доводять його провину, а тому ненакладення арешту на автомобіль марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорні пакети з м`ясними тушами та коробки з сиром марки «Dotblu», з позбавленням права користування цим майном, може призвести до його знищення.

В своєму клопотанні слідчий вказує, щоз метою позбавлення права на пошкодження, псування, знищення зазначених речей, що мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні та відповідають критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, на них слід накласти арешт та зберігати зазначені речі до прийняття кінцевого процесуального рішення по даному кримінальному провадженню на території майданчику зберігання транспортних засобів Ковельського ВП ГУНП у Волинській області, що розташований за адресою: вул. Незалежності 119-А в м. Ковелі Волинська область.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та, дослідивши докази по вказаних матеріалах, заслухавши думку прокурора та слідчого, які підтримали клопотання, власників майна, які заперечували проти задоволення даного клопотання, дійшов таких висновків.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні органу досудового розслідування знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 06.12.2018 року за №0000081 по факту «перевезення ОСОБА_5 м`ясної продукції без дозвільних та товаросупровідних документів». Правова кваліфікація правопорушення ст. 227 КК України.

Відповідно до положень ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема, арешт майна.

Згідно вимог ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу, у якій наведено визначення речових доказів.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Перевіряючи обґрунтованість даного клопотання, як того вимагають положення ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Підставою накладення арешту на тимчасово вилучене майно у клопотанні слідчого зазначено те, що є достатні підстави вважати, що автомобіль може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розгляду кримінального провадження, а м`ясна продукція та сир, які знаходились в ньому є предметом злочинної діяльності щодо введення в обіг небезпечної продукції.

Дослідивши вказані обставини та документи, що їх підтверджують в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку, що органами досудового розслідування не наведено як в клопотанні так і при його розгляді підстав для арешту зазначених речей, а також не доведено ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст. 170 КПК України.

Станом на день розгляду клопотання, підозра будь-яким особам, в тому числі ОСОБА_5 та власникам м`ясної продукції не оголошувалась.

Таким чином, на даний час відсутня обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

В клопотанні слідчого, в порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 171 КПК України, не зазначено точну кількість (масу) м`ясних туш та сиру, на які слід накласти арешт, що в свою чергу унеможливлює ідентифікацію цих речей в майбутньому. Як вказував слідчий в судовому засіданні детальний огляд цих речей з участю відповідних спеціалістів на даний час не проводився.

Слідчим не доведено, що вилучена м`ясна та сирна продукція відноситься до вилучених з обігу предметів чи товарів, тобто є речовим доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 227 КК України. Документи на підтвердження того, що вилучене майно належить до небезпечної продукції, відсутні.

Слідчим також не доведено те, що тривале зберігання зазначеної продукції безпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля, тим більше - на території майданчику зберігання транспортних засобів Ковельського ВП ГУНП у Волинській області, який не обладнаний відповідними засобами для такого зберігання.

Стаття 227 КК України передбачає відповідальність за умисне введення в обіг (випуск на ринок України) небезпечної продукції, тобто такої продукції, що не відповідає вимогам щодо безпечності продукції, встановленим нормативно-правовими актами, якщо такі дії вчинені у великих розмірах.

Під введенням в обіг (випуском на ринок України) небезпечної продукції, вчиненим у великих розмірах, слід вважати введення в обіг продукції, загальна вартість якої перевищує п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Слідчим не доведено, що вартість тимчасово вилученої продукції перевищує п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто чи вбачається в даному випадку склад злочину за ст. 227 КК України.

Крім цього, доказів випуску на ринок України вилученого майна у матеріалах кримінального провадження немає.

В той же час, як стверджується власниками цього майна, дана м`ясна продукція була повернута їм згідно ухвал слідчого судді, які були надані в судовому засіданні. Наміру реалізовувати цю продукцію не мали, а лише перевозили її для подальшого зберігання для власних потреб.

Так само слідчий не довів наявності вагомих ризиків приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження зазначеного майна.

Аналізуючи зазначене вище в сукупності, слідчий суддя прийшов до переконливого висновку про необґрунтованість даного клопотання, а відтак про наявність підстав для відмови у його задоволенні.

В силу вимог ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова в задоволенні даного клопотання тягне за собою негайне повернення тимчасово вилученого майна його власникам.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

В задоволенні клопотання слідчого Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_4 про арешт майна, - відмовити.

Тимчасово вилучене майно: автомобіль марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорні пакети з м`ясними тушами та коробки з сиром марки «Dotblu» - негайно повернути власникам ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1