В И Р О К
Іменем України

05.12.2018 року м.Мостиська
єдиний унікальний номер 448/824/18
провадження № 1-кп/448/119/18
Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська матеріали кримінального провадження №0000303 від 26.05.2018 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мостиська Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації у АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, востаннє судимого 26.01.2018 року Мостиським районним судом Львівської області за ч.1 ст.126 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
Вироком Мостиського районного суду Львівської області від 26.01.2018 року ОСОБА_3 , було визнано винним та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.126 КК України до покарання у виді громадських робіт на строком 150 годин. Так, Мостиським районним сектором з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, у відповідності до вимог чинного законодавства 11 квітня 2018 року, ОСОБА_3 , було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у виді 150 годин громадських робіт.

Будучи належним чином ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, у вигляді громадських робіт, а також попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання згідно з ч.2 ст.389 КК України та отримавши направлення для відбуття призначеного вироком суду покарання, ОСОБА_3 згідно розпорядження № 04-осн від 12.04.2018 року був скерований на відпрацювання громадських робіт на територію Соколянської сільської ради по благоустрою населеного пункту. Згідно графіку роботи за квітень 2018 року ОСОБА_3 без поважних причин був відсутній на громадських роботах 12.04.2018 року, 16.04.2018 року, 18.04.2018 року, 23.04.2018 року, 27.04.2018 року, 04.05.2018 року, 05.05.2018 року, 07.05.2018 року, 08.05.2018 року, 10.05.2018 року, 11.05.2018 року, 14.05.2018 року та 15.05.2018 року у зв`язку із чим ОСОБА_3 15.05.2018 року був письмово попереджений про притягнення до кримінальної відповідальності та про недопущення в подальшому пропусків виконання робіт. ОСОБА_3 на вищевказане попередження не відреагував, та умисно ухилився від призначеного йому покарання, внаслідок чого без поважних причин був відсутній на громадських роботах 16.05.2018 року, 18.05.2018 року, 21.05.2018 року, 23.05.2018 року, 24.05.2018 року, 25.05.2018 року, 29.05.2018 року, 30.05.2018 року, 31.05.2018 року, 01.06.2018 року, 04.06.2018 року та починаючи із 12.04.2018 по 12.06.2018 року відпрацював лише 70 годин із призначених йому 150 годин громадських годин на території Соколянської сільської ради Мостиського району Львівської області.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину визнав повністю, цілковито підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті і проголошені прокурором. Зазначив, що дійсно не відпрацював у зазначені в обвинувальному акті дні, оскільки перебував на тимчасових роботах (заробітках) поза межами Мостиського району Львівської області, так як потрібні були кошти на лікування брата, котрий хворіє. У вчиненому щиро розкаявся та просив суд не застосовувати до нього суворої міри покарання.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, він та інші учасники судового провадження не оспорюють обставин, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.
Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд знаходить винність обвинуваченого ОСОБА_3 , доведеною. Вважає, що його дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.389 КК України, оскільки він ухилявся від відбування покарання у виді громадських робіт.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали) тощо.

Обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, котре згідно ст.12 КК України відноситься до кримінального правопорушення невеликої тяжкості.

Обставиною, що пом`якшує обвинуваченому покарання, є щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом враховується, що такий раніше судимий, посередньо характеризується за місцем свого проживання, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, щиро розкаявся у вчиненому, є особою молодого віку, має постійне місце проживання, його поведінку до, під час та після вчинення кримінального правопорушення.

Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 , покарання у виді арешту у межах санкції ч.2 ст.389 КК України.

Саме такий вид покарання, на думку суду, відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання і є найбільш доцільною, достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 ст.ст.69, 75 КК України, суд не вбачає.

Окрім того, при призначенні остаточного покарання, суд вважає необхідним застосувати вимоги ч.1 ст.71 КК України і за сукупністю вироків, призначаючи покарання за вчинений злочин, повністю приєднати до покарання невідбуту частину покарання призначеного за вироком Мостиського районного суду Львівської області від 26.01.2018 року.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази та процесуальні витрати - відсутні.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 необхідно рахувати з моменту (часу) звернення вироку до виконання та його затримання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , не обирався та суд не вбачає підстав такий застосовувати до вступу вироку в законну силу.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та призначити йому покарання - 2 (два) місяці арешту.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного ОСОБА_3 покарання приєднати невідбуту частину покарання згідно вироку Мостиського районного суду Львівської області від 26 січня 2018 року у виді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт, з урахуванням ст.72 КК України, за якою передбачено, що одному дню арешту відповідають всім годин громадських робіт, і остаточно призначити покарання, - 2 (два) місяці 10 (десять) днів арешту.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не застосовувати.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту звернення вироку до виконання та його затримання.

Виконання вироку у частині поміщення ОСОБА_3 , у місця позбавлення волі покласти на органи поліції.

На вирок протягом 30-ти діб з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя (підпис) ОСОБА_1

Згідно з оригіналом:

Суддя ОСОБА_1

Вирок набрав законної сили: «___» ______________ 20 __ р.

Суддя ОСОБА_1