н/п 1-кс/490/8472/2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 розглянувши клопотання слідчого про накладення арешту у кримінальному провадженні №000055 відомості про яке внесено 27.02.2018 до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України, -

Учасники судового провадження

слідчий ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

Слідчим управлінням ГУНП у Миколаївській області здійснюється досудове розслідування обставин кримінального правопорушення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000055 від 27.02.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України за фактом придбання, зберігання, перевезення, з метою використання при продажі товарів, підроблених марок акцизного податку.

21 грудня 2018 року слідчий ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з погодженим із прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 клопотанням про арешт майна вилученого вході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_6 , а саме: блокнот із чорновими записами у обкладинці чорного кольору, лист формату А4 із інформацією щодо розташування складів різноманітних підприємств, проведеного слідчим на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.12.2018р.

Необхідність накладення арешту на вилучене майно слідчий обґрунтовував тим, що в матеріалах провадження містяться дані, які дають достатні підстави вважати, що зазначені речі відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України - є матеріальним об`єктом, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, містять відомості, які використовуються як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набуті кримінально протравним шляхом.
Вивчивши зазначене клопотання та надані матеріали кримінального провадження, вислухавши доводи слідчого, приходжу до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України до такого майна закон, крім іншого, відносить речі, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

Разом з цим, зі змісту ч. 2 ст. 131 КПК України випливає, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, а тому до його застосування застосовуються правила, визначені ст. 132 КПК України.

Частиною 3 ст. 132 КПК України встановлено три групи обставин, недоведеність яких усуває застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення.

Беззаперечним є, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення тяжкого, за ступеням тяжкості кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України, за викладених у клопотанні обставин, однак підстави для застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на майно, та можливість виконання завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням підлягає додатковому доказуванню, тягар доказування перед слідчим суддею покладається на слідчого, у зв`язку з чим вони мають обґрунтувати необхідність застосування заходів його забезпечення.

У своєму клопотанні слідчий посилається на те, що вилучені 20.12.2018 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_6 , де виявлено та вилучено блокнот із чорновими записами у обкладинці чорного кольору, лист формату А4 із інформацією щодо розташування складів різноманітних підприємств, є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, містять відомості, які використовуються як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набуті кримінально протравним шляхом.
Разом із цим, слідчим не надано жодного доказу на підтвердження своїх припущень, що вилучене вищевказане майно є матеріальними об`єктами злочину передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України, що полягає у придбанні, зберіганні, перевезенні, з метою використання при продажі товарів, підроблених марок акцизного податку, і не застосування арешту може призвести до наслідків, які негативно відобразяться на результатах досудового розслідування обставин кримінального провадження.
Відповідно, слідчим під час розгляду клопотання не доведено що вилучені під час обшуку - речі є предметом цього кримінального правопорушення, а отже й необхідність накладення арешту на вказане майно.

Згідно ж ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо сторона, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 170 - 173 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У накладенні арешту на вилучені 20.12.2018 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_6 , де виявлено та вилучено блокнот із чорновими записами у обкладинці чорного кольору, лист формату А4 із інформацією щодо розташування складів різноманітних підприємств - відмовити.

Вилучені речі в арешті яких відмовлено негайно повернути особі, в якої її було вилучено, або іншому законному володільцю чи власнику цього майна.

На ухвалу протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подано апеляцію до Миколаївського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1