Справа № 761/6315/19
Провадження № 1-кс/761/4565/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0005585 від 22.06.2018 року за ознаками злочину, передбаченого п.6 ч.2 ст.115 КК України,

В С Т А Н О В И В :

14 лютого 2019 року в провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СУ ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0005585 від 22.06.2018 року за ознаками злочину, передбаченого п.6 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає про те, що СУ ГУ НП України в м. Києві здійснюється досудове розслідування, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0005585 від 22.06.2018 року за ознаками злочину, передбаченого п.6 ч.2 ст.115 КК України.

Зі змісту клопотання вбачається, в ході досудового розслідування встановлено, що 22.06.2018 р. приблизно о 04.50 год. за адресою: м. Київ, вул. Привокзальна, 8, під`їзд №1, виявлено труп ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з тілесними ушкодження в області голови. Відповідно до повідомлення Київського міського клінічного бюро судово медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України основною причиною смерті ОСОБА_4 є відкритий перелом склепіння та основ черепу та кісток обличчя, категорія смерті насильницька, є наявні тілесні ушкодження, які могли сприяти настанню смерті.

Також, встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 являється власником об`єкту нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно інформації приватного нотаріуса ОСОБА_5 13.06.2016 останнім посвідчено заповіт ОСОБА_4 , а 29.05.2018 засвідчено справжність його підпису на заяві про скасування заповіту. Тобто, ОСОБА_4 напередодні вбивства скасовано раніше складений ним заповіт.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6 повідомила, що її чоловік ОСОБА_4 протягом усього свого життя зловживав алкогольним напоями та вів себе агресивно у зв`язку із цим вона вигнала його із дому. Після цього ОСОБА_4 проживав у дочки і зятя, однак останні, також, його вигнали із дому. Крім того, в травні 2018 року, вона проходячи у парку «Інтернаціоналістів» у м.Києві, побачила як на одній із лавок сидів її колишній чоловік у стані алкогольного сп`яніння та у неохайному вигляді.

З викладеного вбачається, що у ОСОБА_4 за життя не було можливості самостійно набути у власність вищезазначений об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до показів ОСОБА_7 власниками квартири за адресою АДРЕСА_1 являються вони із чоловіком ОСОБА_8 , але квартира зареєстрована на батька у зв`язку із тим, що її чоловік займався підприємницькою діяльністю та хотів щоб про право власності на вказану квартиру ніхто не знав. Батько з травня 2016 року проживав із ними. ОСОБА_4 останнім часом часто зловживав алкогольними напоями.

Під час допиту ОСОБА_8 від запитання на предмет наявності у нього у власності нерухомого майна покази надавати відмовився. Повідомив, що ОСОБА_7 у 2016 році склав заповіт на свою дочку ОСОБА_7 .

У зв`язку із тим, що у власності у ОСОБА_4 перебувала велика кількість цінних об`єктів нерухомості, на які згідно отриманої інформації право власності він самостійно набути не міг, фактично перебував у конфліктних стосунках із своїми родичами, основною версією вчинення вказаного злочину є вбивство з корисливих мотивів, з метою унеможливлення самостійно розпорядитися ОСОБА_4 вказаними квартирами та подальшого оформлення права власності родичами ОСОБА_4 в порядку спадкування чи іншим шляхом. Крім того, вище зазначенні квартири згідно вимог п.6 ч.2 ст.115 КК України виступають додатковим об`єктом кримінально протиправних дій.

02.01.2019 р. вказану квартиру визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

З метою забезпечення всебічного розслідування даного кримінального провадження, встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, оскільки вказана квартира має значення речового доказу у вказаному кримінальному провадженні, та існує ризик того, що вказане майно може бути відчужене в порядку отримання спадщини, з метою унеможливлення відчуження, слідчий звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним клопотанням.

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час і дату розгляду клопотання повідомлялася належним чином.

Перевіривши матеріали клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.ст.131,132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Клопотання про арешт майна щодо змісту відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Ч.2 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п. 1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п. 3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Згідно з вимогами ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, те, що об`єктом злочинного посягання у кримінальному провадженні, є квартира, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту майна, зазначеного в клопотанні слідчого.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що існують обґрунтовані підстави вважати, що право власності на вказане майно є об`єктом кримінально-протиправного посягання, може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів, унеможливлення їх відчуження.

За таких обставин, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого про необхідність накладення арешту із забороною відчуження на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Підстав сумніватись в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.

Керуючись ст.ст.131,132; 170 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СУ ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні №0005585 від 22.06.2018 року за ознаками злочину, передбаченого п.6 ч. 2 ст. 115 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною відчуження.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст.174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя