Ухвала

Іменем України
20 листопада 2018 року

м. Київ
справа № 754/6741/17
провадження № 51-7808 км 18
Верховний Суд колегією суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора ОСОБА_8 , яка брала участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 06 червня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004431, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився, зареєстрований та проживає на АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу 26 квітня 2016 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, тривалістю 2 роки,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК,
встановив:
Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 19 грудня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2016 року ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці. На підставі ч. 5 ст. 72 КК ОСОБА_6 у строк покарання зараховано строк його попереднього ув`язнення з 07 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Прийняте рішення щодо речових доказів.
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 07 квітня 2017 року близько 16.30, знаходячись в магазині «Сільпо» на вул. Драйвера, 8 у м. Києві, діючи повторно, з метою таємного викрадення чужого майна дістав рукою з кишені куртки потерпілої ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 3420 грн. та намагався залишити місце кримінального правопорушення але злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками служби охорони магазину.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 06 червня 2018 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 змінено в частині зарахування попереднього ув`язнення до строку покарання. На підставі ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону №838-VIІІ від 26.11.2015) ОСОБА_6 зараховано до строку покарання строк попереднього ув`язнення з 07 квітня 2017 року по 06 червня 2018 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В решті вирок залишено без зміни.

У касаційному порядку ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 оскаржила прокурор ОСОБА_8 , яка брала участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції.
31 липня 2018 року Касаційним кримінальним судом Верховного Суду відкрите касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
Проте, до початку касаційного розгляду прокурор ОСОБА_8 , яка подала касаційну скаргу, відмовилась від неї.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційне провадження підлягає закриттю у зв`язку з відмовою прокурора від касаційної скарги та відсутністю касаційних скарг інших осіб, які мають право на касаційне оскарження.
Керуючись статтями 432, 403 КПК, суд
постановив:
Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_8 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 06 червня 2018 року щодо ОСОБА_6 .
Ухвала оскарженнюне підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3