Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/6102/18
Провадження № 1-кп/490/725/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2019 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вознесенську Миколаївської області, є українцем, громадянином України, здобув середню спеціальну освіту, є одруженим, має сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_7 , працює експедитором на підприємстві "Диамант", мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв злочинів та не судився,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1. З 17 березня 2014 року на Україні триває особливий період.

З 28 жовтня 2016 року ОСОБА_4 проходив військову службу за контрактом у військовому званні "матрос".

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09 грудня 2016 року № 270 він був зарахований до списків особового складу цієї частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду стрільця-санітара 3 відділення 1 взводу 1 роти 2 батальйону морської піхоти.

Проте, 31 жовтня 2017 року о 08 годині 00 хвилин він не з`явився вчасно на службу без поважних причин та був відсутній у місці служби до 17 липня 2018 року без поважних причин.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнаються обвинувачені

2. Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України - як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

3. Під час судового розгляду справи обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнав, підтвердив усі викладені вище обставини.
При цьому він зазначив, що не з`являвся до військової частини через сімейні обставини, а саме - через зраду дружини, яка зрадила йому у той період, коли він безпосередньо виконував бойове завдання.
Обвинувачений також зазначив, що у содіяному кається

Оскільки обставини та причини відсутності обвинуваченого за місця служби протягом періоду з 09 грудня 2016 року по 31 жовтня 2017 року сторонами кримінального провадження не оспорюються, суд, керуючись приписами частини 3 статті 349 КПК України, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого, визнав недоцільним подальше дослідження доказів щодо цих обставин.

З урахуванням цього суд вважає вину обвинуваченого у вчиненні злочину за встановлених судом обставинами доведеною.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

4. Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд, відповідно до частини 1 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує його щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та судовому розгляді кримінального провадження.
Ту обставину, що обвинувачений добровільно з`явився до органів прокуратури, у розшуку не перебував суд розцінює, як його з`явлення із зізнанням, та таке також враховує, як обставину, що пом`якшує його покарання.

5. До того ж, ту обставину, що під час виконання ним обов`язків у бойовій обстановці ОСОБА_4 покинула дружина суд враховує, як збіг тяжких особистих та сімейних обставин, та відповідно до пункту 5 частини 1 статті 66 Кримінального Кодексу України розцінює цю обставину, як таку, що пом`якшує покарання обвинуваченого.

6. Окрім того, суд враховує, що ОСОБА_4 до відсутності на території військової частини брав безпосередню участь у проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, при цьому - брав безпосередню участь у бойових діях.
Цю обставину суд враховує таким чином.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" військовий обов`язок громадян полягає ні в чому інакшому, як у захисті Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
Військова служба ж відповідно до частини 3 статті 1 цього Закону є лише одним з елементів військового обов`язку.
ОСОБА_4 ж вчинив злочин проти порядку проходження військової служби.
З огляду на таке суд вважає, що попри те, що ОСОБА_4 грубо порушив військовий порядок, свій військовий обов`язок по суті він виконав.
В зв`язку із цим факт його участі у бойових діях суд на підставі частини 2 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує, як обставину, що пом`якшує його покарання.

7. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, під час судового розгляду кримінального провадження не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 , суд, керуючись приписами статті 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції частини 4 статті 407 Кримінального Кодексу України, враховує ступень тяжкості вчиненого ним злочину, обставини, що пом`якшують його відповідальність, а також особу винного.

В зв`язку із цим суд враховує таке.

Щодо ступеня тяжкості вчиненого злочину

8. В цьому випадку ОСОБА_4 був вчинений злочин, який відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України є тяжким.

В той же час суд враховує, що порядок проходження військової служби обвинуваченим був порушений не в період його участі у бойових діях або в період участі у таких діях підрозділу, у якому він проходив службу, а внаслідок його вчинення жодних істотних наслідків не настало. Таке певною мірою зменшує суспільну небезпеку цього злочину порівняно з іншими злочинами цієї категорії.

Щодо особи винного.

9. ОСОБА_4 на обліках в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, проходе військову службу, має стійкі соціально корисні зв`язки.

10. Залучену до матеріалів справи характеристику на ОСОБА_4 суд вважає такою, що не відповідає дійсності, оскільки викладені у ній відомості не відповідають дійсним обставинам проходження ним військової служби.

Визначення виду та міри покарання.

11. Частина 4 статті 407 Кримінального Кодексу України передбачає один вид основного покарання - позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

12. Але наведені вище обставини у їх сукупності, а саме

-наявність встановлених судом обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , зокрема, те, що:

1.обвинувачений брав участь в бойових діях та по суті свій військовий обов`язок виконує

2.вчинив злочин лише внаслідок збігу тяжких сімейних та особистих обставин;

3.щиро покаявся у скоєному, з`явився із зізнанням та сприяв кримінальному провадженню.

-наведені вище обставини що свідчать про істотне зниження характеру та ступеню тяжкості вчиненого ним злочину;

у їх сукупності свідчать про істотне зниження суспільної небезпеки особи обвинуваченого та вчиненого ним злочину.

У своїй сукупності ці обставини, сукупно з висновками за матеріалами досудової доповіді про недоцільність позбавлення волі обвинуваченого дозволяють на підставі частини 1 статті 69 Кримінального Кодексу України призначити ОСОБА_4 більш м`який вид основного покарання, не зазначений в санкції частини 4 статті 407 Кримінального Кодексу України.

13. При цьому зважаючи, що перевиховання обвинуваченого є можливим без його ізоляції від суспільства, суд вважає за можливе обрати йому покарання у вигляді штрафу. Суд враховує також, що покарання саме такого виду є домірним сутності умов проходження військової служби за контрактом.

При визначенні розміру штрафу, який слід стягнути з обвинуваченого, суд враховує вимоги статті 53 Кримінального Кодексу України щодо розмірів штрафів, які можуть бути призначені за вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, його кваліфікуючі ознаки, матеріальне становище обвинуваченого.

Виходячи з цього суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у сумі 850 грн.

14. Прокурор пропонує призначити обвинуваченому покарання без урахування наведеного вище та виходячи лише з необхідності підтримання військової дисципліни.

Але відповідно до статті 3 Дисциплінарного Статуту Збройних Силу України військова дисципліна досягається не шляхом застосування кари та залякування військовослужбовців, але шляхом поєднання, зокрема:

-особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів;

-умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу;

-зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих;
Та призначене судом покарання, на відміну від запропонованого прокурором, повністю відповідає цим вимогам.

Судові витрати та речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374, 474 - 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу та призначити йому покарання із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України у вигляді штрафу у розмірі 50 /ста/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян /у сумі 850 грн./
Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_8 =

18.03.2019