Справа №590/1626/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/40/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Клопотання слідчого, прокурора, сторони кримінального провадження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 590/1626/18 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ямпільського районного суду Сумської області від 20 грудня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна та зобов`язання вчинити дії,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подане клопотання про арешт майна, оскільки власник автомобільного газозаправного пункту (далі АГП) ТОВ «Кане» ухиляється від виконання ухвали слідчого судді про надання дозволу на тимчасовий доступ до документів, товариство в повній мірі здійснює господарську діяльність, що створює загрозу гибелі людей, а його устаткування визнане речовим доказом. Вважає, що незастосування арешту майна шляхом заборони його використання може призвести до його перетворення або знищення, що може перешкодити кримінальному провадженню.

18.12.2018 до Ямпільського районного суду Сумської області з клопотанням про арешт майна, погодженим начальником Ямпільського відділу Шосткинської місцевої прокуратури, звернувся заступник начальника СВ Ямпільського ВП Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, АГП ТОВ «Кане» здійснює господарську діяльність з роздрібної торгівлі скрапленим газом з порушенням норм техногенної безпеки, що створює загрозу гибелі людей чи настання інших тяжких наслідків.

20.11.2018 до ЄРДР за № 0000096 внесені відомості про злочин, передбачений ч.1 ст.272 КК.

Зважаючи на те, що власник АГП ТОВ «Кане» ОСОБА_9 свідомо перешкоджає органу досудового розслідування в отриманні тимчасового доступу до документів, що підтверджує здійснення ним господарської діяльності з порушенням норм техногенної безпеки та створює загрозу загибелі людей, то слідчий просив накласти арешт на майно товариства шляхом заборони його використання та зобов`язати власника вчинити дії щодо демонтажу газозаправного модуля АГП ТОВ «Кане».

Ухвалою слідчого судді Ямпільського районного суду Сумської області від 20.12.2018 відмовлено в задоволенні клопотання слідчого. Своє рішення слідчий суддя суду першої інстанції вмотивував тим, що під час розгляду клопотання не встановлено, що АГП ТОВ «Кане» є майном набутим в результаті вчинення злочину та на яке було спрямоване вчинення даного кримінального правопорушення. Також слідчий не довів необхідності вчинення дій щодо демонтажу газозаправного модуля АГП ТОВ «Кане».

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу, просила скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу та задовольнити клопотання слідчого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

У відповідності до вимог ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним в ст.98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

У випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Розглянувши клопотання слідчого та відмовивши в його задоволенні, слідчий суддя, на думку колегії суддів, дійшов цілком правильного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно.

Зазначені висновки слідчого судді відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, належним чином вмотивовані і ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Зокрема, при вирішенні зазначеного вище питання про арешт вилученого майна слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог ст.ст.170-173 КПК України, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а саме правову підставу для арешту вилученого майна та можливість використання цього майна як доказу у кримінальному провадженні і для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження слідчим СВ Ямпільського ВП Шосткинського ВП здійснюється досудове розслідування за фактом здійснення АГП ТОВ «Кане» господарської діяльності з роздрібної торгівлі скрапленим газом з порушенням норм техногенної безпеки, що створює загрозу гибелі людей чи настання інших тяжких наслідків у кримінальному провадженні, відомості про яке були внесені до ЄРДР за № 0000096 від 20.11.2018 за ч.1 ст.272 КК на підставі даних про самостійне виявлення прокурором злочину. При цьому, не можливо встановити, на підставі яких відомостей прокурор дійшов висновку про наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення злочину, які дії АГП ТОВ «Кане» могли спричинити порушення норм техногенної безпеки та яким нормативним актом така діяльність регламентується.

Факт внесення АГП ТОВ «Кане» до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки жодним чином не свідчить про наявність підстав вважати, що на цьому об`єкті здійснюється порушення вимог техногенної безпеки. Так само не свідчить про такі порушення і тривале невиконання власником цього об`єкта ухвали слідчого судді про доступ до документів, якщо такі дії відбуваються.

Колегія суддів приходить до висновку, що в даному конкретному випадку матеріали кримінального провадження не містять доказів, які б свідчили як про наявність правової підстави для арешту майна, так і про існування сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що вказане у клопотанні слідчого майно є доказом вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.272 КК, що повністю узгоджується з приписами ч.1 ст.170 КПК.

Вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, колегія суддів враховує і усталену прецедентну практику ЄСПЛ на предмет відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Протокол і Конвенція), згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: 1) чи є втручання законним; 2) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; 3) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, хоча втручання держави в право володіння майном у даному кримінальному провадженні й здійснено на підставі КПК, однак без достатніх на те підстав та у спосіб, що суттєво обмежує права власника цього майна, а тому таке втручання не є виправданим, так як воно хоча і було здійснене з метою задоволення «суспільного інтересу» (перевірки відомостей прокурором про вчинення злочину), але за відсутності об`єктивної необхідності в цьому.

Крім того, втручання у право власності здійснено слідчим суддею без дотриманням принципу «пропорційності» «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами власника майна, який так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.

Оцінюючи пропорційність, враховуючи відсутність даних про факт порушення правил техногенної безпеки, зважаючи, що накладення арешту на майно у спосіб, зазначений в клопотанні слідчого зупинить господарську діяльність зазначеного об`єкта, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що досягти легітимної мети за допомогою інших заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, ніж арешт її майна, цілком можливо, а пропоновані слідчим обмеження стосовно вказаного майна є занадто надмірними і більшими, ніж це необхідно для реалізації поставленої мети.

Також слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що слідчим не доведено необхідності демонтажу газозаправного модуля АГП ТОВ «Кане», а в апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні вказаний висновок слідчого судді не оспорюється.

На підставі викладеного, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для її скасування, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Ямпільського районного суду Сумської області від 20 грудня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна та зобов`язання вчинити дії залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4