Справа № 184/44/19
Номер провадження 1-кп/184/84/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000951 від 11.12.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южно-Сахалінськ, Сахалінської області, РФ, громадянина України, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

учасники кримінального провадження: - прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :

В кінці липня на початку серпня 2018 року (точної дати встановити не надалось можливим) ОСОБА_3 , знаходячись на ґрунтовій дорозі, що йде з м. Покров до с. Перевізькі Хутори Дніпропетровської області через колишню територію Олександрівського кар`єру АТ «Покровський ГЗК», розташованого поблизу вул. Північнопромислова м. Покров Дніпропетровської області, де на землі побачив пакет, в якому знаходився предмет, за зовнішніми ознаками схожий на корпус гранати РГД-5 та предмет, який за зовнішніми ознаками схожий на запал до гранати. Зрозумівши, що дані предмети є корпусом гранати РГД-5 та запалом до неї, у ОСОБА_3 , виник злочинний намір, спрямований на незаконне зберігання, придбання вказаної вибухової речовини та вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.

В той же час, знаходячись там же, ОСОБА_3 реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне зберігання, придбання вибухової речовини та вибухового пристрою, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, привласнив знайдений ним корпус гранати РГД-5 та запал до неї, чим незаконно придбав вибухову речовину та вибуховий пристрій без передбаченого законом дозволу.

Після чого, в той же ж день та час ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, знайдений ним корпус гранати РГД-5 та запал до неї поклав у кишеню своєї куртки та приніс до місця свого мешкання за адресою АДРЕСА_1 , де поклав у відоме лише йому місце, а саме у нішу дивана, чим незаконно став зберігати вибухову речовину та вибуховий пристрій без передбаченого законом дозволу.

11.12.2018 у ОСОБА_3 виник злочинний намір, спрямований на незаконне носіння вибухової речовини та вибухового пристрою, знайдених ним на прикінці липня - серпня 2018 року. В той же день приблизно об 11:00 годині ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне носіння вибухової речовини та вибухового пристрою, взяв корпус гранати РГД - 5 та запал до неї та з метою незаконного носіння поклав до правого зовнішнього карману своєї куртки, після чого вийшов з квартири та направився по вул.Центральна м.Покров Дніпропетровської області, з метою зустріти знайомих, котрі допоможуть йому розібратися з гранатою.

11.12.2018 об 11 годині 50 хвилин в парковій зоні між Будинком культури по вул. Центральна, 49 м. Покров Дніпропетровської області та буд. АДРЕСА_2 працівниками Покровського ВП Нікопольського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області на підставі ст. 263 КУпАП затримано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 178 КУпАП. Під час особистого огляду ОСОБА_3 у правій зовнішній кишені одягненої на ньому куртки виявлено та вилучено предмет, схожий на корпус гранати РГД-5 та запал до неї. Згідно висновку експерта №33/5.2/531 від 26.12.2018 вилучені у ОСОБА_3 предмети є:

- одним конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом ручної, осколкової, наступальної гранати РГД-5, який відноситься до категорії вибухових речовин, який виготовлений промисловим способом та придатний для здійснення вибуху;

- одним уніфікованим запалом ручних гранат модернізований типу УЗРГМ-2, який відноситься до категорії вибухових пристроїв, який виготовлений промисловим способом та придатний для здійснення вибуху, які ОСОБА_3 носив, зберігав та придбав без передбаченого законом дозволу.

Під час судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та надав показання, що в серпні 2018 року його попросила знайома допомогти викопати картоплю на городі. До городу він йшов через кар`єр в Перевізьких Хуторах, що знаходяться в м.Покров, і побачив в ямі прозорий пакет з зеленим металевим тяжким предметом, який взяв із собою, для того щоб в наступному здати на метал. Коли повернувся з городу додому, розвернув знайдений пакет та побачив, що його вмістом є граната (колба і стержень). Знайдену гранату з запалом він вирішив залишити у себе та зберігав її в своїй квартирі в дивані з метою в наступному продати на метал. В грудні 2018 він взяв з дивану зазначену гранату із запалом, поклав до кишені та пішов на вулицю з наміром знайти знайомого, який би підказав, що з нею робити: викинути або віднести до поліції. Того ж дня його було затримано працівниками поліції за вживання алкоголю в громадському місці та вилучено корпус гранати з запалом до неї. Дозволу на носіння гранати в нього не було, про кримінальну відповідальність за вищезазначені дії він знав, оскільки раніше притягувався до відповідальності за ст. 263 КК України. Щиро розкаявся у вчиненому.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, судом з`ясовано добровільність позиції обвинуваченого у визнанні вказаних обставин, а відтак у суду відсутні будь-які сумніви з цього приводу, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився допитом обвинуваченого, та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визначивши відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно з ч. 5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, доходить висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» у незаконному носінні, зберіганні, придбанні вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином; наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, без міцних соціальних зв`язків, офіційно не працюючий, характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра, нарколога та фтизіатра не перебуває, перебуває на обліку в кімнаті довіри.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі № 1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 1 ст.263 КК України, що буде необхідним та достатнім для попередження вчинення нових злочинів і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.

Приймаючи до уваги принципи справедливості, домірності та індивідуалізації покарання, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винуватого, заслухавши думку прокурора, який вважав, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без його ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, що буде домірним покаранням вчиненому злочину, відповідати превентивним цілям кримінального Закону, а тому вважає за можливе застосувати до обвинуваченого норми ст.75 КК України та звільнити від відбуття покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст.76 КК України.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 КПК України вважає, що витрати на залучення експерта, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази відсутні внаслідок знищення корпусу гранати РГД-5 та запалу типу УЗРГМ.

Цивільний позов не заявлений.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженні запобіжний захід не застосовувався. Підстав для його обрання та застосування суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази відсутні.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 00 коп.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню не застосовувався.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1