Справа № 567/88/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.03.2019 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за №0000453 від 25 грудня 2018 року

по обвинуваченню ОСОБА_3 , уродженця м.Шевченко Мангишлакської області Казахстан, фактично проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, не працюючого, раніше судимого 28.10.1998 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч.2 ст.229-1, ч.2 ст.229-4, ст. 42 КК України (ред. 1960р.) до покарання у виді семи років позбавлення волі, 22.03.2011 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч.1 ст. 187, ч.1 ст. 185, ч.1 ст.70 КК України, до покарання у виді трьох років позбавлення волі, звільнений по відбуттю покарання 15 жовтня 2013 року,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.357 КК України,

сторонами кримінального провадження є:

прокурор ОСОБА_4

потерпіла ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

встановив

відповідно до обвинувального акту від 26.12.2018, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що будучи раніше судимим: 28.10.1998 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч.2 ст.229-1, ч.2 ст.229-4,ст42КК України (ред. 1960р.) до покарання у виді семи років позбавлення волі, 22.03.2011 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч.1 ст. 187, ч.1 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, звільнений по відбуттю покарання 15.10.2013, до погашення судимості у встановлений законом строк, на шлях виправлення не став, а продовжив свою злочинну діяльність та повторно вчинив умисний злочин проти власності.

Так, 21.11.2018, близько 09 год. ОСОБА_3 перебуваючи за місцем проживання потерпілої ОСОБА_5 , а саме в будинку АДРЕСА_1 , керуючись раптово виниклим умислом, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, скориставшись неуважністю потерпілої, з метою подальшого зняття коштів, таємно викрав пластикову банківську розрахункову картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 відкриту на ім`я ОСОБА_5 , яка перебувала в постійному користуванні останньої та на момент викрадення зберігалася на тумбочці однієї із кімнат, за місцем проживання ОСОБА_5 , яка у вартісному вираженні ніякої матеріальної цінності для потерпілого не представляє, але є важливим офіційним особистим документом майнового характеру, що надає право особі одержання, зберігання та використання інформації про розрахункові кошти та інші грошові надходження на рахунок та забезпечує користувачеві доступ до банківського рахунку з метою отримання грошових коштів.

Викрадену банківську картку ОСОБА_6 помістив у предмети свого одягу та в подальшому безперешкодно покинув домоволодіння ОСОБА_5 .

В подальшому, 21.11.2018 в період час із 10:50 по 21:44 год. ОСОБА_3 , повторно, відчуваючи безкарність за раніше вчинене ним кримінальне правопорушення, а саме таємне викрадення банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , продовжуючи свою злочинну діяльність, реалізуючи свій єдиний злочинний умисел на таємне викрадення грошових коштів, використовуючи викрадену напередодні банківську картку, за допомогою РОS-терміналів розрахунків в торгово-сервісних мережах у с. Бадівка Острозького району Рівненської області, вул. Ватутіна, 22 та м. Нетішин Хмельницької області, вул. Курчатова, достеменно знаючи пін-код доступу до картки, дев`ятнадцятьма ттанзакціями, розрахувався за продукти харчування та спиртні напої, таким чином таємно викрав грошові кошти на загальну суму 1003,54 грн., що перебували на особовому рахунку та належали потерпілій ОСОБА_5 . Продовжуючи свою злочинну діяльність, реалізуючи свій єдиний злочинний умисел на таємне викрадення грошових коштів, ОСОБА_3 , 21.11.2018, о 18 год. 09 хв., за допомогою банкомату 7309 АТМ «Райффайзен банк Аваль», що розташований в м. Нетішин Хмельницької області, вул. Курчатова, 2, використовуючи викрадену напередодні банківську картку в потерпілої ОСОБА_5 , однією транзакцією таємно викрав грошові кошти в сумі 400 грн., що перебували на особистому рахунку останньої.

Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.185, ч.3 ст.357 КК України, тобто таємне викрадення та привласнення офіційного важливого особистого документа, вчинене з корисливих мотивів та таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.

26.12.2018, під час досудового розслідування, між потерпілою ОСОБА_5 , якій на підставі ч.4 ст.56 КПК України на всіх стадіях кримінального провадження надано право примиритися з підозрюваним, обвинуваченим і укласти угоду про примирення у даному кримінальному провадженні за №0000453 та ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Згідно з даною угодою потерпіла ОСОБА_5 , та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.357 КК України. Так, обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушень, погоджується з тим, що завдані в результаті вчинених ним кримінальних правопорушень збитки, відшкодовані в повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_5 , зобов`язується погодитись з тим, що завдані в результаті вчинених кримінальних правопорушень збитки, відшкодовані в повному обсязі.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинення кримінальних правопорушень, а саме: за ч.2 ст.185 КК України у виді двох років обмеження волі, за ч.3 ст.357 КК України у виді одного року обмеження волі, із застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Прокурор в підготовчому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, сама угода сторонами виконана, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене в угоді покарання.

Потерпіла ОСОБА_5 в підготовче засідання не з`явилася, подала заяву у якій вказала, що вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші передбачені угодою заходи, а справу розглядати без її участі.

Обвинувачений в підготовчому засіданні також просив вказану угоду з потерпілою затвердити і призначити узгоджене покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.357 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочини, передбачені ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 357 КК України, у вчиненні яких ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ч.3 ст.12 КК України є злочинами невеликої та середньої тяжкості.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.2 ст.185, ч.3 ст.357 КК України.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілою угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом з`ясовано, що потерпіла ОСОБА_5 , повністю усвідомлює зміст укладеної з обвинуваченим ОСОБА_3 угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого ОСОБА_3 визнає себе винуватим, цілком розуміє наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п.2 ч.1 ст. 473 КПК України та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення.

Також, судом встановлено, що умови угоди про примирення відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок, постільки умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. Крім того, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і розміру покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та характеристиці особи обвинуваченого.

Разом з тим суд враховує, що завдана матеріальна шкода відшкодована повністю.

За таких обставин, суд вважає доведеним в підготовчому засіданні те, що ОСОБА_3 повторно вчинив умисне таємне викрадення та привласнення офіційного важливого особистого документа, вчинене з корисливих мотивів та таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, а тому кваліфікує його дії за ч.2 ст.185, ч.3 ст.357 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди про примирення покарання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 314, 373, 374, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив

затвердити угоду від 26 грудня 2018 року про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.357 КК України, за якими призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 26 грудня 2018 року покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді обмеження волі строком на один рік;

- за ч. 3 ст. 357 КК України у вигляді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробовуванням, призначивши іспитовий строк один рік.

Покласти на ОСОБА_3 , відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1