Справа № 214/7569/18
1-кс/214/1980/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 14.11.2018 за кримінальним провадженням №0002332, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.11.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

14.11.2018 до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого СВ Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна.

Клопотання слідчого обґрунтовано тим, що 08.11.2018 до Саксаганського ВП КВП з письмовою заявою звернулася ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що невідома особа, в період часу з 23:00 годин 07.11.2018 по 01:40 годин 08.11.2018, таємно, шляхом підбору ключа, проникла до приміщення квартири АДРЕСА_1 , та здійснила крадіжку особистих речей належних заявниці, чим спричинила матеріальний збиток останній. Сума завданого збитку та обставини події встановлюються.

Вказані відомості, на підставі ст.214 КПК України, 08.11.2018 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002332, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

12.11.2018, в порядку ст.40 КПК, слідчим надано доручення СКП Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, про проведення необхідних слідчих (розшукових) дій, направлених на розкриття даного злочину та встановлення особи яка причетна до його скоєння, а також встановлення місцезнаходження викраденого майна.

Працівниками СКП Саксаганського ВП за вчинення даного злочину викрито громадянку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка 13.11.2018 добровільно видала працівникам поліції викрадене майно, а саме: ноутбук марки «HP» Pavilion 15-n093er, 15.6 дюймів, сріблястого кольору; годинник електронний «Cawono» Smart Watch, чорного кольору; куртку жіночу, болонєву «QLXF», розмір «L» чорного кольору; комплект із 4 ключів, з біркою червоного кольору з написом «22».

У зв`язку із вказаним вище, для досягнення об`єктивної істини у вищевказаному кримінальному провадженні, а також з метою проведення повного, об`єктивного та не упередженого досудового розслідування, встановлення винних осіб та притягнення їх до кримінальної відповідальності, виявлення, вилучення, збереження предметів злочинної діяльності, а також речових доказів, які самі по собі, або в сукупності з іншими речовими доказам будуть відігравати велике значення під час проведення подальшого досудового розслідування, виникла потреба у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, такого як арешт майна.

Враховуючи вищевказане, вказаний захід забезпечення кримінального провадження є крайнім та необхідним, а також найбільш ефективним, у зв`язку із тим, що іншими наявними заходами, окрім як накладення арешту на вказане майно, забезпечити його схоронність, не допустити його знищення, розтрату, приховування, перетворення, пересування, зникнення або ж відчуження третім особам не можливо, у зв`язку із чим, не застосування вказаного заходу, може призвести до вищевказаних ризиків.

Накладення арешту на вищевказане майно, обґрунтовується також тим, що під час проведення досудового розслідування зібрано достатньо матеріалів, на підставі яких можна було б зробити висновок, що ноутбук марки «HP» Pavilion 15-n093er, 15.6 дюймів, сріблястого кольору; годинник електронний «Cawono» Smart Watch, чорного кольору; куртка жіночу, болонєву «QLXF», розмір «L» чорного кольору; комплект із 4 ключів, з біркою червоного кольору з написом «22» - є речовими доказами та те, що їх було викрадено, що у подальшому призвело до заподіяння потерпілій майнової шкоди.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити його в повному обсязі, накласти арешт на вказані речі та майно.

Вислухавши думку слідчого, дослідивши клопотання та долучені до нього письмові матеріали, слідчий суддя, приходить до висновку про задоволення клопотання, виходячи з такого.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно з ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно з ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст.1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Згідно з п.2 ч.1 ст.170 КПУ України, завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Положеннями ч.2 ст.170 КПК України, передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як видно з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, внесено до нього 08.11.2018 за №0002332 за правовою кваліфікацією ч.3 ст.185 КК України (а.с.2).
Окрім того, в обґрунтування поданого клопотання слідчим надано до суду наступні докази: копію заяви ОСОБА_4 від 08.11.2018 про вчинене кримінальне правопорушення (а.с.3); копію протоколу допиту потерпілої ОСОБА_4 від 13.11.2018 (а.с.4-5); копії письмових пояснень ОСОБА_6 (а.с.6); копію заяви ОСОБА_6 з переліком викраденого у потерпілої майна, яке вона добровільно видала працівникам поліції (а.с.7), копію постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 13.11.2018 (а.с.8) та копією протоколу огляду речей від 13.11.2018 (а.с.9).
Так, слідчий просить накласти арешт на ноутбук марки «HP» Pavilion 15-n093er, 15.6 дюймів, сріблястого кольору; годинник електронний «Cawono» Smart Watch, чорного кольору; куртку жіночу, болонєву «QLXF», розмір «L» чорного кольору; комплект із 4 ключів, з біркою червоного кольору з написом «22» (а.с.1).
Метою накладення арешту слідчий зазначає забезпечення схоронності вказаного майна, не допущення його знищення, розтрати, приховування, перетворення, пересування, зникнення або ж відчуження третім особам.
Матеріали клопотання містять достатні відомості про те що, майно, на яке просить накласти арешт слідчий, відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст.98 КК України.
Тобто, аналіз наданих в розпорядження слідчого судді матеріалів, свідчить про те, що слідчим доведено правову підставу для арешту згаданого майна, можливість використання їх як доказу, у відповідності до ст.98 КПК України, в кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, а так само, розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.
З огляду на наведене, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність накладення арешту на майно, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на згадане майно та на цьому етапі кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження. При цьому, на даній стадії, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках цього кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є арешт, у зв`язку з чим, клопотання про накладення арешту на майно, з метою збереження речових доказів, підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.32, 110, 131, 132, 170-175, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 14.11.2018 за кримінальним провадженням №0002332, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.11.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, добровільно видане 13.11.2018 працівникам поліції ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме:

-ноутбук марки «HP» Pavilion 15-n093er, 15.6 дюймів, сріблястого кольору;

-годинник електронний «Cawono» Smart Watch, чорного кольору;

-куртку жіночу, болонєву «QLXF», розмір «L» чорного кольору;

-комплект із 4 ключів, з біркою червоного кольору з написом «22».

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 та прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 .
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1