Справа № 202/5615/18
Провадження № 1-кс/202/4333/2019
У Х В А Л А
Іменем України

23 квітня 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі клопотання ОСОБА_3 про встановлення процесуального строку проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000327 від 23.02.2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про встановлення процесуального строку проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000327 від 23.02.2018 року.
В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, що в провадженні СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження 0000327 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 382 КК України.
Про зазначені правопорушення державним виконавцем Індустріального ВДВС повідомлено Індустріальний ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ще 29.01.2018.
З дати повідомлення сплило 438 дні, проте досі не здійснено жодної процесуальної дії і не прийнято жодного рішення, які б свідчили про проведення розслідування.
Правоохоронний орган відмовився виконувати покладені на нього державою функції і обов`язки. Про що свідчить не тільки невжиття дій, які він мав самостійно здійснювати, а й тих дій, навіть які його зобов`язувалось здійснити, а саме: не виконані вимоги ч. 1 ст. 220 КПК України - розглянути в строк не більше трьох днів клопотання потерпілого: від 20.03.2018 року щодо припинення продовження кримінального правопорушення привласнення ОСОБА_4 грошових коштів ОСОБА_3 у сумі 516970,81 грн., упередження втечі, приховування і уникнення ОСОБА_4 від слідства і суду, обрання запобіжного заходу; від 03.10.2018 року щодо обшуку приміщень і володінь ОСОБА_4 і виїмки утримуваних грошових коштів ОСОБА_3 , допиту ОСОБА_4 про точне місцезнаходження привласнених грошових коштів ОСОБА_3 , визнання грошових коштів ОСОБА_3 у сумі 516970,81 грн. речовим доказом, об`єктом кримінально-протиправних дій ОСОБА_4 , набутих ним кримінально протиправним шляхом; від 04.04.2019 року щодо проведення слідчих дій для виявлення грошових коштів ОСОБА_3 у розмірі 516970.81 грн. та негайного звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на них; від 04.04.2019 року вирішити питання щодо повідомлення ОСОБА_4 про підозру за існуванням встановленої рішенням суду підстави для її вручення. Нехтування великої кількості обов`язкових вказівок прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області, а саме від 28.02.2018 року; 13.09.2018 року; 06.11.2018 року та від 14.03.2019 року. Серійного невиконання чисельних судових рішень, у тому числі тих, якими визнавалась бездіяльність і зобов`язувалось розглянути вказані клопотання потерпілого.
Так, двічі ухвалами слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2018 року і від 08.11.2018 року визнано бездіяльність слідчого з приводу не розгляду клопотання потерпілого від 20.03.2018 року.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.09.2018 року, якою зобов`язувалось розглянути вказане клопотання - не виконано.
15.11.2018 року ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська визнано бездіяльність слідчого щодо не розгляду клопотання ОСОБА_3 від 03.10.2018 року та зобов`язано його розглянути у триденний строк. Вказану ухвалу не виконано також.
Тричі ухвалами слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.02.2018 року; від 03.05.2018 року і від 13.09.2018 року визнавалась бездіяльність і зобов`язувалось орган досудового розслідування внести відомості до ЄРДР кримінальних правопорушень ОСОБА_4 за повідомленням державного виконавця. Факт невиконання ухвали від 15.02.2018 року і ухвали від 03.05.2018 року встановлено ухвалою від 13.09.2018 року.
07.11.2018 року ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська визнано бездіяльність слідчого з приводу не розгляду клопотання ОСОБА_3 від 12.09.2018 року припинити продовження злочину привласнення і забезпечити збереження речових доказів шляхом звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на 516 970,81 грн., які належать ОСОБА_3 і утримуються ОСОБА_4 в привласненні.
Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.01.2019 року, якою слідчого зобов`язано шляхом проведення слідчих дій виявити грошові кошти ОСОБА_3 516970,81 грн. та негайно звернутися до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на них - теж не виконано і проігноровано.
Орган досудового розслідування, будучи достеменно обізнаним, усвідомлено не вживає заходів запобігання і припинення цьому кримінальному правопорушенню.
Про вищезазначене свідчить не тільки невиконання ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.01.2019 року, виконання якої припиняло продовження і тривання злочину, а також невиконання третіх обов`язкових вказівок прокурора від 06.11.2018 року, якими прямо зобов`язувалось виконати вимоги ст.2 КПК України припинити триваюче кримінальне правопорушення з незаконного утримування і володіння ОСОБА_4 грошовими коштами ОСОБА_3 шляхом направлення слідчому судді клопотання про арешт вказаних коштів; здійснити допит і обшук приміщень ОСОБА_4 .
Орган досудового розслідування навмисно і штучно не здійснив повідомлення про підозру ОСОБА_4 .
Факт привласнення і незаконного володіння ОСОБА_4 грошовими коштами встановлено рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2011 року. Більше того, як вбачається із вказаного рішення суду факт привласнення підтверджено самим ОСОБА_4 .
Прокурором вказівками Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області від 14.03.2019 року встановлено, що факт привласнення вже встановлено рішенням суду і не потребує доведення.
Клопотання потерпілого від 04.04.2019 щодо вирішення питання про підозру органом розслідування проігноровано та відкинуте.
За такий тривалий час не допитати ОСОБА_4 можливо було лише у разі умисних дій його не допитувати.
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.01.2019 року встановлено - слідчим порушено право потерпілого ОСОБА_3 на належне здійснення повного й ефективного досудового розслідування.
Листом прокурора від 15.03.2019 року № 320С18 визнано, що розслідування проводиться неефективно.
Вказівками прокурора від 14.03.2019 року слідчого зобов`язувалось для запобігання порушенню прав потерпілого та уникнення невиправданої тяганини в найкоротший строк, не пізніше 29.03.2019 року, невідкладно провести необхідні для розслідування і встановлення об`єктивної істини процесуальні та розшукові дії, однак їх не здійснено, а отже, за визначенням прокурора невиправдану тяганину продовжено.
Вказані вказівки прокурора і висновки судового рішення не дали ніякого результату. Що свідчить про єдину можливість припинення протиправного зволікання і тяганини - встановлення слідчим суддею строку розслідування.
У зв`язку з викладеним, заявник просив встановити 30 (тридцяти) денний строк для проведення всіх необхідних слідчих (розшукових) і процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування кримінального провадження № 0000327, зобов`язати слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області по кримінальному провадженню № 0000327 в 30 (тридцяти) денний строк провести всі необхідні слідчі (розшукові) і процесуальні дії, необхідні та достатні для закінчення досудового розслідування кримінального провадження, встановити слідчому СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області по кримінальному провадженню № 0000327 в 7 (семи) денний строк вирішити питання щодо повідомлення про підозру, зобов`язати слідчого Індустріального ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області по кримінальному провадженню № 0000327 в 7 (семи) денний строк вирішити питання щодо повідомлення про підозру.

В судовому засіданні заявник підтримав заявлене клопотання та наполягав на його задоволенні.

Слідчий у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду клопотання повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, надала заяву, в котрій просила розглянути скаргу за її відсутності.

Заслухавши заявника, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Встановлено, що в провадженні СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000327 від 23.02.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 382 КК України.
Відповідно до положень ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Відповідно до ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.
Згідно зі статтею 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.
Тобто відповідно до змісту вказаних положень КПК України слідчий суддя вправі встановлювати строки в межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом.
Стаття 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Так, практика Європейського суду з прав людини тлумачить норму ст. 6 Конвенції достатньо поширювальною і «розумні строки» розгляду справи починають відліковуватись від дати обвинувачення чи моменту, коли стало відомо, що органи державної влади сприймають особу як підозрюваного, навіть якщо офіційного повідомлення про підозру не було.
Поняття «обвинувачення» також трактується достатньо широко: як «офіційне повідомлення, виходить від компетентного державного органу та містить вказівку на вчинення кримінально-караного правопорушення». Це може бути і арешт, і початок слідства, коли особу притягують як підозрювану, і повідомлення про кримінальне переслідування.
Крім того, «у ряді випадків воно може приймати форму інших заходів, що передбачають таке твердження і що таким чином впливають на положення підозрюваного» (рішення ЄСПЛ від 27.02.1980 по справі Deweer, Series A: Judgements and Decisions, Volume 35 (1980), P.24; рішення ЄСПЛ по справі Eckle v. Germany, 1982).
У справі «Меріт проти України» (див. п.70, рішення від 30.03.2004), ЄСПЛ зазначив, що обґрунтування, надане Урядом в оцінці тривалості провадження, не відповідає прецедентній практиці Суду. Він нагадує, що у кримінальних справах «розумний строк», передбачений статтею 6 § 1 Конвенції, починається з того часу, коли особі було пред`явлено обвинувачення; це може статись як до моменту розгляду справи в суді (Deweer v. Belgium, judgemnt, p. 22, § 42), так і з дня арешту, дня, коли відповідна особа була офіційно повідомлена, що проти неї висунуте обвинувачення у справі, або з дня, коли було розпочато попереднє слідство (досудове розслідування) (рішення ЄСПЛ від 27.06.1968 по справі Wemhoff, P. 26; рішення ЄСПЛ від 27.06.1968 по справі Neumeiser, Р 41; рішення ЄСПЛ від 16.07.1974 по справі Ringesein, P.45).
З аналізу практики ЄСПЛ щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один строк у конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства").
У розумінні ЄСПЛ для визначення того, чи була тривалість певного строку розумною, передусім встановлюється початок цього строку та його закінчення. Строк, який слід брати до уваги у зазначеному відношенні, охоплює весь період провадження.
У справі «Антоненков проти України» Європейський суд наголосив, що «розумність тривалості провадження має бути оцінена в світлі конкретних обставин справи з врахуванням критеріїв, напрацьованих Європейським судом, зокрема складності справи та поведінки заявника і відповідних державних органів. Крім того, також має прийматись до уваги характер процесу та значення, яке він мав для заявника (рішення у справі «Антоненков та інші про України» від 22 листопада 2005 року, остаточне).
Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження, відповідно до ч. 3 ст. 28 КПК України, є: складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; поведінка учасників кримінального провадження; спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.
Враховуючи вищевикладене, вважаю, що відсутність проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000327 від 23.02.2018 року, не розгляд клопотань потерпілого, не виконання ухвал слідчих суддів та вказівок прокурора свідчить про нездійснення слідчим всіх необхідних дій для встановлення усіх обставин, що мають значення для кримінального провадження, а тому є достатні підстави для встановлення граничного строку в один місяць для завершення досудового розслідування.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що клопотання ОСОБА_3 є обґрунтованим, тому встановлення строку для закінчення досудового розслідування буде сприяти дотриманню загальних засад кримінального провадження, в тому числі розумних строків проведення досудового розслідування.
В той же час, враховуючи, що вирішення питання щодо повідомлення про підозру є однією з необхідних та достатніх дій для завершення досудового розслідування, приходжу до висновку, що виокремлювати зазначену дію немає необхідності.

Керуючись ст.ст. 28, 114, 369-372, 376 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_3 про встановлення процесуального строку проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000327 від 23.02.2018 року задовольнити частково.
Встановити строк в один місяць з моменту отримання органом досудового розслідування даного рішення для проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000327 від 23.02.2018 року.
В задоволенні інших вимог клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1