Провадження № 1-кс/170/358/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 грудня 2018 року смт. Шацьк
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву про відвід судді ОСОБА_6 підтримав, просив задовольнити.
Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив у задоволенні заяви прокурора ОСОБА_7 про відвід судді ОСОБА_6 відмовити за безпідставністю і відсутністю мотивації.
Суддя ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомив, що дійсно працював разом з обвинуваченим в системі державної виконавчої служби, зокрема він у Луцькому районному управлінні юстиції Волинської області протягом 2005-2006 років, а ОСОБА_4 працював в ДВС в м. Луцьку, через що особисто знайомий з ОСОБА_4 , спілкувалися по роботі.
Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились, хоча про час і місце розгляду заяви були повідомлені належним чином. Про причини неприбуття суд не повідомили.
Заслухавши пояснення прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_5 , судді ОСОБА_6 , дослідивши письмові докази, суддя дійшов висновку, що заява про відвід судді є підставною. Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Частиною 6 вказаної статті регламентовано, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.
Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно д ост. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження.
Відповідно до п. 4 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Таким чином законодавцем не встановлено вичерпний перелік підстав для відводу судді та надано можливість у кожному окремому випадку вирішувати питання про об`єктивність і неупередженість судді. В судовому засіданні встановлено, що головуючий у справі суддя ОСОБА_6 працював державним виконавцем державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області в період з 21.12.2005 року по 22.11.2006 року. В цей же період обвинувачений ОСОБА_4 перебував на посаді державного виконавця у м. Луцьку, в зв`язку з чим вони спілкувалися по роботі.
З усталеної практики Європейського суду з прав людини вбачається, що довіра до державних інститутів і до правосуддя ґрунтується на суворому додержанні процесуальних норм. При цьому суд не може встановлювати обставини, які свідчать про упередженість судді, та оцінювати ці обставини за своїм внутрішнім переконанням. Суд зобов`язаний надати оцінку сумніву заявника, та, відповідно, встановити факт його існування. Сам факт наявності інших обставин, поєднаний із сумнівом особи, і заява про це є підставою для відведення судді від розгляду обвинувального акту у конкретному провадженні.
У п.2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, схвалених Резолюцією Економічної та соціальної Ради ООН №2006/23від 27 липня 2006 року, зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи втому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
В той же час, відповідно до Висновку № 1 Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01.01.2001 року, суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він повинен бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.
Перевіривши доводи прокурора щодо відводу судді ОСОБА_6 за наявними доказами, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та суддя ОСОБА_6 особисто знайомі, працювали в системі органів ДВС, з метою виключення будь-яких сумнівів щодо об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_6 при розгляді вказаного кримінального провадження,заяву прокурора ОСОБА_7 про відвід судді ОСОБА_6 слід задовольнити. Керуючись статтями 75, 81,372,376 КПК України, суддя
П О С Т А Н О В И В:
Суддя /підпис/ ОСОБА_1 Згідно з оригіналом Суддя Шацького районного суду Волинської області ОСОБА_1