Справа № 636/987/17
Провадження № 1-кп/636/5/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , при секретарі судового засідання ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду об`єднані кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 від 03.01.2017 року та №0001420 від 05.10.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мосьпанове Чугуївського району Харківської області, громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, розлученого, тимчасово не працюючого, раніше судимого за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 14.11.2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Чугуївського міського суду Харківської області перебували об`єднані кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 від 03.01.2017 року та за №0001420 від 05.10.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 125 КК України.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2018 року, у зв`язку з самовідводом головуючого судді ОСОБА_6 , справа розподілена судді ОСОБА_1 та зареєстрована в контрольному журналі судових справ та інших матеріалів, переданих для розгляду судді 18.12.2018 року.
Ухвалою від 21.12.2018 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 прийнято суддею ОСОБА_1 до свого провадження і призначено підготовче судове засідання, під час якого учасники судового провадження проти призначення справи до судового розгляду не заперечували.
Відповідно до ст. 315 КПК України, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених п. п. 1-4 ч. 3 ст. 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду. З метою підготовки до судового розгляду суд: визначає дату та місце проведення судового розгляду; з`ясовує, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд; з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді; розглядає клопотання учасників судового провадження про: здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту; витребування певних речей чи документів; вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав:
Кримінальне провадження підсудне Чугуївському міському суду Харківської області. Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст. ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.
Крім того прокурором заявлене клопотання щодо обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, з тих підстав, що обвинувачений під час дії стосовно нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту згідно ухвали суду від 05.09.2018 року обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, який він вчинив у період відсутності за місцем мешкання 02.10.2018 року. Таким чином, на думку прокурора наявні ризики, передбачені ст. 177 ч. 1 п. п. 1, 2, 3 КПК України, а відтак, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, останньому потрібно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений та його захисник проти такого клопотання прокурора категорично заперечували, посилаючись на те, що дійсно 02.10.2018 року обвинувачений залишив своє місце проживання, але з усного дозволу дільничного інспектора, якому ОСОБА_4 телефонував та попереджував, що в нього хвора мати і він має намір її відвідати.
Відповідно до вимог ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом 2 цього Кодексу (Заходи забезпечення кримінального провадження).
Зі змісту ст. 177 КПК України слідує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зокрема спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті зазначено в частині 2 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог, передбачених в ст. 178 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 цього кодексу, повинен оцінити в сукупності й всі обставини перелічені цією статтею.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу. Частина 2 цієї статті наголошує на тому, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований зокрема, окрім як до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою 05.09.2018 року був змінений ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області на цілодобовий домашній арешт, дія якого потім неодноразово продовжувалась, останній раз до 18.12.2018 року.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті. Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання, продовження строку дії запобіжного заходу повинен врахувати всі обставини, які можуть вплинути на вид обраного запобіжного заходу.

Із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст. 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності як обґрунтованої підозри, так і вищенаведених ризиків.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

За правовими позиціями ЕСПЛ «обґрунтована підозра» це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Суд вважає, що на момент розгляду клопотання прокурора існує обґрунтована підозра та ризики переховуватися від суду і вчинити інше кримінальне правопорушення. На підтвердження зазначеного свідчить тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, той факт, що обвинувачений має не погашену судимість.

Про існування ризиків, передбачених п. 1, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: перехуватися від органу досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, свідчать: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується; характер та суспільна небезпека вчинених кримінальних правопорушень, наявність судимості.
Доводи прокурора про те, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цих кримінальних провадженнях не знайшли свого підтвердження під час розгляду цього клопотання.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч. 3, ст. 309 ч. 1, ст. 125 ч. 1 КК України, які відповідно до ст. 12 цього кодексу є злочинами невеликої тяжкості, середнім та тяжким злочином. Але на думку суду навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочинів в даному випадку не може бути єдиним виправданням обрання вказаного прокурором запобіжного заходу, а тому при вирішенні клопотання, крім наявності ризиків, передбачених п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих матеріалів, оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі і: той факт, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не працює, але в той же час має постійне місце реєстрації та проживання, мешкає разом з цивільною дружиною, виховує неповнолітніх дітей, піклується про матір похилого віку.

Зі змісту ст. 194 КПК України слідує, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд повинен встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним в клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.1 та п. 2 частини 1 цієї статті, але не доведе обставин, передбачених п. 3 частини 1 цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання, передбачено ст. 194 КПК України.
Так, відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
На думку суду обвинувачений на даній стадії не є особою, яку потрібно ізолювати від суспільства для забезпечення виконання нею, покладених процесуальних обов`язків, враховуючи його особу та обставини, встановлені при розгляді клопотання. Прокурор у поданому клопотанні про існування обставин, що виключають застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_4 , окрім тримання під вартою також, не довів а, в порушення вимог п.6 ч.1 ст.184 КПК України, обмежився лише загальними положеннями щодо порядку розгляду таких клопотань, та зазначив, що застосування більш м"яких запобіжних заходів не зможе забезпечити запобігання встановленим ризикам.
Положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлюють, що законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.
Таким чином, враховуючи вище приведене, суд вважає, що вданому випадку прокурором не доведено обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме - недостатності застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні, а відтак, керуючись ч. 4 ст. 194 КПК України, вважає за необхідне застосувати ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, ніж той, що зазначений в клопотання, а саме цілодобовий домашній арешт.
Будь-яких інших клопотань від учасників судового провадження не надійшло, проти відкритого судового розгляду учасники судового провадження не заперечували, у зв`язку з чим суд вважає, що наявні достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.
Керуючись ст. ст. 314-316 КПК України суд, -
У Х В А Л И В:
Призначити об`єднані кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 від 03.01.2017 року та №0001420 від 05.10.2018 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 125 КК України, до відкритого судового розгляду о 13 годині 00 хвилин 21 січня 2019 року в приміщенні Чугуївського міського суду Харківської області за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, площа Соборна, 2.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу прокурора або суду цілодобово.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 :

1) прибувати до визначеної службової особи за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

Строк дії ухвали про тримання ОСОБА_4 під цілодобовим домашнім арештом не може перевищувати двох місяців, тобто по 12.03.2019 року включно. Вказані вище обов`язки діють протягом 2 місяців з дня застосування домашнього арешту, тобто теж по 12.03.2019 року включно.

Ухвала про тримання ОСОБА_4 під домашнім арештом підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити начальнику Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області за місцем проживання обвинуваченого, на якого покласти контроль за поведінкою ОСОБА_4 під час дії відносно нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Роз`яснити обвинуваченому що працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло підозрюваного, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Судовий розгляд проводити суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.
В судове засідання викликати учасників судового провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча ОСОБА_1