Дата документу 22.11.2018 Справа № 332/3678/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/3678/18 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/187/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.ст. 170-173 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою власника майна, на яке накладено арешт ТОВ «Розвиток-СВ» на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Запоріжжя від 24 жовтня 2018 року, якою

задоволено клопотання слідчого ОСОБА_8 про арешт майна.

Накладено арешт на вантажний автомобіль DAF д/н НОМЕР_1 із спеціалізованим напівпричепом марки д/н НОМЕР_2 , вантаж - металобрухт, який знаходиться в ньому, та які поставлені на спеціалізовану охоронювану промислову площадку; товарно-транспортна накладні від 23.10.2018 р., видані на автомобіль та напівпричеп на ім`я водія ОСОБА_9 , в яких вказана вага брутто 39,7 тон; договір поставки № 18/02403 від 01.02.2018 між ПАТ «Інтерпайп Дніпропетровський втормет» та ТОВ «Розвиток -СВ» на 3 аркушах; акт обстеження № 79-17 від 19.12.2017 на 2 аркушах; копія свідоцтва про присвоєння робітничої кваліфікації № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_10 від 23.09.2016; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 на спеціалізований напівпричеп д/н НОМЕР_2 ; ключі від автомобілю DAF д/н НОМЕР_1 та заборонено використання та розпорядження арештованим майном.

Згідно з ухвалою, 26 жовтня 2018 року до Заводського районного суду м. Запоріжжя звернувся слідчі слідчого відділення Заводського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головно управління Національної поліції в Запорізькій області лейтенант поліції ОСОБА_8 клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання зазначено, що в провадженні слідчого відділення Заводського відділення поліції ДВП ГУНП в Запорізькій області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР за №00002212 від 24.10.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.10.2018 до Заводського ВП надійшло повідомлення про те, що на перехресті вул. Північне шосе та вул. Фінальна в м. Запоріжжі зупинено транспортний засіб DAF д/н НОМЕР_1 з напівпричепом д/н НОМЕР_2 , заповнений різним металобрухтом без відповідних документів. Водій вказаного автомобілю надав працівникам поліції товарно-транспортну накладну, відповідно до якої ТОВ «Розвиток відвантажило брухт загальною масою 39,7 тонн.

23.10.2018 під час огляду місця події було виявлено та вилучено: вантажний автомобіль DAF д/н НОМЕР_1 із спеціалізованим напівпричепом марки KELBERG д/н НОМЕР_2 , вантаж - металобрухт, який знаходиться в ньому, та які поставлені на спеціалізовану охороню промислову площадку; дві товарно-транспортні накладні від 23.10.2018, видані на автомобіль та напівпричеп на ім`я водія ОСОБА_9 , в якій вказана вага брутто 39,7 тон, договір поставки № 18/02403 від 01.02.2018 між ПАТ «Інтерпайп Дніпропетровський втормет» та ТОВ «Розвиток -СВ» на 3 аркушах; акт обстеження № 79-17 від 19.12.2017 на 2 аркушах; копія свідоцтва про присвоєння робітничої кваліфікації № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_10 від 23.09.2016; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 на спеціалізований напівпричеп KELBERG д/н НОМЕР_2 ; ключі від автомобілю DAF д/н НОМЕР_5 - поміщенні у прозорий файл та опечатаний биркою з пояснювальним написом, підписами понятих, спеціаліста та слідчого.

Під час огляду документів, а саме товарно-транспортної накладної № Р23/10/1 від 23.10.2018, вантажовідправником є ТОВ «Розвиток- СВ», вантажоодержувачем - ПАТ «Інтерпайп Дніпропетровський втормет», пунктом навантаження є: м. Запоріжжя, вулиця Північне шосе, 22д, пунктом розвантаження є: м. Дніпро, вул. Липова, 1.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_9 пояснив, що вказаний металобрухт, який знаходиться в напівпричепі д/н НОМЕР_2 , приєднаному до автомобіля DAF д/н НОМЕР_1 був завантажений 23.10.2018 на території ПАТ «ЗЗБК № 1».

Разом з цим, до Заводського ВП надійшла заява від представника ТОВ «Компанія з управління активами «Капітал груп» ОСОБА_11 , відповідно до якої встановлено, що ухвалою господарського суду Запорізької області від 08.08.2012 прийнято об`єднань заяву ПП «Соколенко-Екскавація» та ТОВ «Променергоресурси» до розгляду та порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ «Завод залізобетонних конструкцій № 1», введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого ОСОБА_12 .

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 29.01.2014, яка постановою суду апеляційної інстанції від 26.02.2014 та постановою Вищого господарського суду України від 04.06.2014 залишені без змін, визнано конкурсними кредиторами: ПП «Соколенко-Екскавація»; ТОВ «Променергоресурси», ТОВ «Метінвест-СМЦ», ТОВ «Компанія з управління активами «Капітал груп»; ДП «Запорізький виробничий комбінат «Спецгазпром»; визнано забезпеченим кредитором ТОВ «Ікос Фінанс».

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.09.2014 припинено процедуру розпорядження майном ПАТ «ЗЗБК № 1», повноваження розпорядника майна боржника ОСОБА_12 , введено процедуру санації ПАТ «ЗЗБК № 1», керуючим санації призначено арбітражного керуючого ОСОБА_12 , якого зобов`язано до 11.09.2015 провести санацію підприємства боржника згідно з вимогами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та інше, якого було замінено на керуючого санацією ОСОБА_13 .

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 25.05.2016 звільнено керуючого санацією ОСОБА_13 та призначено керуючим санацією арбітражного керуючого ОСОБА_14 .

Відповідно до плану санації ПАТ «ЗЗБК№ 1», затвердженого ухвалою Господарського суду Запорізької області від 21.04.2015, зі змінами затвердженими ухвалою Господарського суду Запорізької області у справі від 16.01.2017 обміну підлягає частина вимог кредитора першої черги «Ікос Фінанс» в сумі 15 367 727,20 грн., забезпечені заставою майна боржника - ПАТ «ЗЗБК № 1», на активи боржника, які є предметом застави за цими вимогами.

Таким чином, досудовим слідством встановлено, що посадові особи ПАТ «ЗЗБК № 1» діючи умисно, зловживаючи службовим становищем, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та юридичної особи ТОВ «Ікос Фінанс», в подальшому «Розвиток -СВ» та ПАТ «Інтерпайп Дніпропетровський втормет» проводять незаконні дії щодо вирізання обладнання та подальшої реалізації в якості металобрухту без погодження з комітетом кредиторів та належно оформлених документів щодо права на відчуження цього майна.

За наслідком розгляду клопотання слідчим суддею було зроблено висновок про його обґрунтованість, внаслідок чого прийнято рішення про задоволення клопотання і накладення арешт на майно яке у ньому (клопотанні) зазначено.

В апеляційній скарзі власника майна, на яке накладено арешт ТОВ «Розвиток-СВ», вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та безпідставною, оскільки винесена з грубим порушенням норм як матеріального, так і процесуального права. Апелянт вважає, що клопотання було розглянуто із порушенням строків, передбачених ч.1 ст.172, ч.6 ст.173 КПК України. Вважає що саме клопотання слідчого було складено із порушенням вимог ч.2 ст.171 КПК України тому слідчий суддя мусила постановити ухвалу про його повернення. Крім того вважає що висновки слідчого судді на предмет незаконності набуття права власності на металобрухт і його перевезення є хибними і такими які дробленні без з`ясування усіх обставин провадження які маються суттєве значення для прийняття законного, обґрунтованого і вмотивованого рішення. На думку апелянта майно яке в подальшому було арештовано, слідчим було оглянуто, вилучено і визнано речовими доказами в порушення вимог КПК України, тому мета накладення арешту збереження речових доказів є безпідставною. На думку апелянта слідчим суддею при постановленні ухвала не враховані положення п.6 ч.2 ст.173 КПК України наслідки арешту майна для як для власника майна, так в для третіх осіб.

На підставі викладеного просить скасувати ухвалу слідчого судді від 24.10.2018, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши доповідь судді; представника власника майна, на яке накладено арешт; думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала, що ухвала слідчого судді законна та обґрунтована, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга власника майна, на яке накладено арешт ТОВ «Розвиток-СВ» задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.7 ст.173 КПК України, право оскаржити судове рішення щодо арешту майна мають підозрюваний, обвинувачений, треті особи.

В цьому контексті, згідно з положеннями КПК України, третьою особою виступає власник майна, або особа інтереси якої стосується рішення слідчого судді (суду).

Апелянтом не надано доказів на предмет того, що ТОВ «Розвиток-СВ» є власником арештованих: вантажного автомобілю DAF д/н НОМЕР_1 із спеціалізованим напівпричепом марки д/н НОМЕР_2 ; копії свідоцтва про присвоєння робітничої кваліфікації № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_10 від 23.09.2016; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 на спеціалізований напівпричеп д/н НОМЕР_2 ; ключів від автомобілю DAF д/н НОМЕР_1 Доказів, що арешт цього майна стосується інтересів ТОВ «Розвиток-СВ», апелянтом також суду не надано. Відтак апеляційна скарга в частині оскарження рішення щодо арешту вищевказаного майна не підлягає розгляду.
Щодо решти доводів апелянта колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Колегія суддів погоджується, що зазначене в клопотанні майно за сукупністю ознак, підпадає під ознаки майна передбаченого ст.98 КПК України, відповідно до тієї фабули яка зазначена у витягу з ЄРДР у кримінальному проваджені №0002022, відтак існували реальні підстави для накладення арешту на нього відповідно до ч.3 ст.170 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчий суддя зазначила, що майно яке під час огляду місця події 23.10.2018, на підставі п.1 ч.2 ст.167 КПК України, було використано як засіб і знаряддя вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.364 КК України, а також зберегли на собі його (кримінального правопорушення) сліди, і металобрухт до цього ж, набутий в результаті вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Доводи апелянта на предмет того, що слідчим суддею, не перевірено правомірність звернення з заявою про злочин представника «КУА «Капітал Груп» ОСОБА_11 , є безпідставними, оскільки вчинення такої перевірки не передбачено КПК України. До того ж відповідно положень ст.60 КПК України заявником є фізична чи юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про вчинення кримінального правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим. З цієї процесуальної норми випливає що заявником може бути будь-яка фізична чи юридична особа. Та обставина що ОСОБА_11 є одночасно представником «КУА «Капітал Груп» і виконавчим директором ПАТ «ЗЗБК №1» не свідчить про те що він не мав звертатися із заявою про вчинення злочину.

Доводи апелянта що автомобіль з вищевказаним металобрухтом було випущено з території ПАТ «ЗЗБК №1» з дозволу ОСОБА_11 матеріалами провадження не підтверджені, адже з показів ОСОБА_15 (охоронця) випливало, що дії щодо запуску автомобілю DAF д/н НОМЕР_1 на територію ПАТ «ЗЗБК №1» і його випуску звідти, він погоджував із старшим зміни ОСОБА_16 .

Доводи апелянта щодо порушення слідчим суддею вимог ч.1 ст.172 КПК України (строк 2 робочі дні з моменту надходження клопотання) є безпідставними, оскільки слідчим суддею розглядалося клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, що регулюється спеціальною процесуально нормою (ч.6 ст.173 КПК України). Посилання апелянта на те, що клопотання не було розглянуто у строк передбачений ч.6 ст.173 КПК України є обґрунтованими, однак ця обставина не свідчить про хибність висновків слідчого судді на предмет вирішення клопотання по суті. Той факт, що клопотання про арешт тимчасового майна найшло до суду 26.10.2018 о 17-08 год., а було розглянуто 29.10.2018, на переконання колегії суддів не може бути визнане істотним процесуальним порушенням, яке тягне за собою скасування ухвали слідчого судді. Так, положенням ч.6 ст.173 КПК України передбачено, що ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено. Ця процесуальна норма не містить заборону щодо розгляду клопотання про арешт майна після закінчення відповідного строку і в тому разі якщо тимчасове вилучене майно було повернуто особі у якої воно було вилучено. До того ж, колегія суддів вважає, що у випадку аналогічному цьому, питання про повернення тимчасово вилученого майна має вирішуватися особою, на зберіганні якої це майно перебуває. В матеріалах же провадження відсутні будь-які відомості про те, що власники майна зверталися до слідчого чи прокурора із клопотанням про повернення майна.

Доводи апелянта на предмет того, що арештоване майно відходи чорних металів, на який накладено арешт належить не ПАТ «ЗЗБК №1» а належить ТОВ «Розвиток-СВ» не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки арешт накладався з метою збереження речових доказів, а в цьому випадку арешт може бути накладений на майно будь-якої особи. Крім того, правомірність набуття права власності на металобрухт (з урахуванням обставин кримінального провадження), також є предметом перевірки під час досудового розслідування.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею за наслідками розгляду клопотання обґрунтовано встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, враховано правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказували на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, встановлено, що арешт вказаного майна не призведе до зупинення та надмірного обмеження правомірної цивільної діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (принаймні докази зворотного відсутні), прийнято до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів на втручання в право власності.

Матеріали кримінального провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків слідчого суді не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу власника майна на яке накладено арешт ТОВ «Розвиток-СВ» залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Запоріжжя від 24 жовтня 2018 року, задоволено клопотання слідчого ОСОБА_8 про арешт майна, та накладено арешт на вантажний автомобіль DAF д/н НОМЕР_1 із спеціалізованим напівпричепом марки д/н НОМЕР_2 , вантаж - металобрухт, який знаходиться в ньому, та які поставлені на спеціалізовану охоронювану промислову площадку; товарно-транспортна накладні від 23.10.2018 р., видані на автомобіль та напівпричеп на ім`я водія ОСОБА_9 , в яких вказана вага брутто 39,7 тон; договір поставки № 18/02403 від 01.02.2018 між ПАТ «Інтерпайп Дніпропетровський втормет» та ТОВ «Розвиток -СВ» на 3 аркушах; акт обстеження № 79-17 від 19.12.2017 на 2 аркушах; копія свідоцтва про присвоєння робітничої кваліфікації № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_10 від 23.09.2016; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 на спеціалізований напівпричеп д/н НОМЕР_2 ; ключі від автомобілю DAF д/н НОМЕР_1 та заборонено використання та розпорядження арештованим майном, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4