ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , самого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2018 року про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2018 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на автомобіль марки BMW 323, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , який на момент вилучення знаходився під керуванням ОСОБА_8 , шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження майном, що визнано речовим доказом у кримінальному провадженні від 17 листопада 2018 року № 0002960.
Зобов`язано слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104, визначити місце зберігання майна, що визнано речовими доказами, та повідомити про це власника арештованого майна.

Рішення слідчого судді обґрунтовано тим, що вказаний автомобіль визнано речовим доказам у кримінальному провадженні, з метою його збереження від пошкодження або переховування та настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, клопотання слідчого підлягає задоволенню.
В апеляційній скарзі:
- адвокат просить поновити строк апеляційного оскарження судового рішення, як пропущений з поважних причин, ухвалу скасувати, та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль, та зобов`язати слідчого повернути ОСОБА_10 вилучене у нього майно.
Вважає, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки в ухвалі, на його думку, відсутні відомості про те, на яких саме доказах слідчий дійшов висновку про наявність на автомобілі ознак підробки VIN-коду, що є основою для проведення досудового розслідування за ознаками ст. 290 КК України, не вказано якими доказами обгрунтовується клопотання слідчого про накладення арешту на майно ОСОБА_6 , вилученого під час проведення огляду, які є для цього правові підстави, і чи доведено слідчим, що вилучене майно є матеріальними об`єктами, які були знаряддями вчинення злочину, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Вказує, що на даний час ОСОБА_10 , або іншій особі про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст. 290 КК України, слідчим не повідомлено, ні слідчим, ні слідчим суддею не оцінено розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для ОСОБА_11 .
Вважає, що вилучене майно не відповідає критеріям, визначених в ст. 98 КПК України, відсутні докази, що майно, яке належить ОСОБА_12 . Набуте кримінально протиправним шляхом, або є предметом кримінального правопорушення.
Апелянт звертає увагу, що вилучений автомобіль тимчасово ввезено на територію України 10.02.2018 року нерезидентом України для особистого користування строком до 1 року, і обмеження права користування автомобілем призводить до унеможливлення виконання ОСОБА_13 . Вимог законодавства України, зокрема ст. 380 Митного кодексу України.
Щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали, зазначає, що про дату, час та місце проведення судового засідання його повідомлено не було, копію ухвали слідчого судді на його адресу судом не направлено.
Заслухавши доповідь судді, доводи адвоката ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які підтримали вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги та вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали за скаргою, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Вирішуючи питання про дотримання апелянтом строку на апеляційне оскарження судового рішення, колегія суддів виходить із того, що ухвала слідчого судді про арешт майна постановлена без виклику ОСОБА_11 .Тому за правилами ч. 3 ст. 395 КПК України строк для звернення до суду з апеляційною скаргою обчислюється з дня отримання скаржником копії судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає поважними причини пропуску строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді та приходить до висновку, що його слід поновити.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості оскаржуваної ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що 17 листопада 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002960, було внесено відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, визначеного ст. 290 КК України, а саме ознак підробки VIN на агрегатах транспортного засобу.
Згідно з протоколом огляду місця події від 17 листопада 2018 року автомобіль марки BMW ;323, реєстраційний номер НОМЕР_1 було вилучено та постановою слідчого від 18 листопада 2018 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0002960.
Апеляційний суд, враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що автомобіль марки BMW 323, реєстраційний номер НОМЕР_1 , єпредметом вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі сліди його вчинення, що має суттєве значення при розслідуванні кримінального провадження та встановлення всіх обставин правопорушення, приходить до висновку, що слідчим суддею обґрунтовано накладено арешт на вилучене майно.

Що стосується посилань апелянта на відсутність достатніх доказів вчинення особою чи особами кримінального правопорушення та недостатню вмотивованість оскаржуваної ухвали, то апеляційний суд оцінює ці доводи критично, оскільки за змістом ухвала суду є належно вмотивованою, та обґрунтованою.

Порушень вимог КПК України, які б слугували для скасування чи зміни ухвали, колегією суддів ,- не встановлено.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 .
Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Клопотання адвоката ОСОБА_7 про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2018 року, - задовольнити.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2018 року про накладення арешту на автомобіль марки BMW 323, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4