21.11.2018
Справа № 359/8820/18
Провадження № 1-кп/359/614/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2018 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією кримінальне провадження №0001911, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.09.2018, що надійшло до суду з обвинувальним актом по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дударків Бориспільського району Київської області, українця, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Бориспільським МВ ГУМВС України в Київській області 04.11.2010, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в:

Судом встановлено, що приблизно о 23 годин 05.09.2018 ОСОБА_5 знаходився по місцю свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де між ним та його співмешканкою ОСОБА_7 відбулася сварка, під час якої ОСОБА_5 штовхнув ОСОБА_7 , а потім вийшов з будинку на вулицю.
Під час того, як ОСОБА_5 знаходився надворі поблизу будинків АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , до нього підійшов син його цивільної дружини ОСОБА_4 з метою з`ясувати причини суперечки між ним та ОСОБА_7 .
Під час розмови ОСОБА_4 з ОСОБА_5 останній знову штовхнув ОСОБА_7 та ОСОБА_4 припинив його дії.
У зв`язку з цим, у ОСОБА_5 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 за допомогою наявного у нього розкладного ножа. Реалізуючи свій умисел, приблизно о 23.30 год. 05.09.2018 ОСОБА_5 дістав з кишені своїх шортів вказаний розкладний ніж та наніс ним один удар ОСОБА_4 у тулуб.
Після цього, ОСОБА_4 намагався припинити злочинні дії ОСОБА_5 та почав чинити опір, але ОСОБА_5 , тримаючи вказаний розкладний ніж у правій руці, наніс ОСОБА_4 ще два удари в лівий бік тулубу.
Вказаними діями ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_4 наступні тілесні ушкодження: колото - різану рану грудної клітки, колото - різану рану лівої бокової ділянки, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; проникаюче колото-різане поранення черевної стінки без ушкодження внутрішніх органів, яке має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся, фактичні обставини справи не оспорює та пояснив, що 05.09.2018 приблизно о 23.00 годин він знаходився по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де між ним та його співмешканкою ОСОБА_7 відбулася сварка, під час якої він був розгніваний та штовхнув свою співмешканку, а потім вийшов з будинку на вулицю, щоб заспокоїтися. Однак коли він знаходився надворі поблизу будинків, до нього підійшов син його співмешканки ОСОБА_4 з метою з`ясувати причини суперечки між ним та його матір`ю. Під час їхньої розмови з ОСОБА_4 , останній вдарив його кулаком в обличчя. Будучи в гніві, за допомогою наявного у нього розкладного ножа, якого він дістав з кишені своїх шортів з попередженням наніс ним один удар ОСОБА_4 у тулуб. Після цього, ОСОБА_4 почав чинити опір, але він тримаючи вказаний розкладний ніж у правій руці, знову наніс ОСОБА_4 ще два удари в лівий бік тулубу. Він жалкує про вчиненні дії та просив вибачення у потерпілого оскільки зробив для себе належні висновки. Вони примирилися та зазначив, що це сталося через сімейні непорозуміння, які він у майбутньому хотів би виправити.
У зв`язку з тим, що обвинувачуваний та інші учасники кримінального провадження не оспорювали фактичні обставини вчинення злочину, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин та обмежується допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, досліджує документи з вирішенням питання речових доказів, роз`яснивши сторонам, що у такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Судом з`ясовано, що обвинувачуваний та інші учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.
При цьому розгляд кримінального провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 , у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисні дії, які виразилися у нанесенні умисних тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.
Таку кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_5 суд вважає правильною.
Так, ОСОБА_5 здійснив умисні дії, небезпечні для життя в момент заподіяння, а саме розкладним ножем наніс один удар потерпілому ОСОБА_4 у тулуб та під час опору ОСОБА_4 , обвинувачуваний тримаючи даний розкладний ніж у правій руці, наніс потерпілому ОСОБА_4 ще два удари в лівий бік тулубу. Внаслідок заподіяних ударів розкладним ножем, потерпілий зазнав тілесні ушкодження, а саме: колото - різану рану грудної клітки, колото - різану рану лівої бокової ділянки, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; проникаюче колото-різане поранення черевної стінки без ушкодження внутрішніх органів, яке має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя. В момент заподіяння ударів вони були небезпечними для життя потерпілого. За цією ознакою тілесне ушкодження вважається тяжким. Між діями обвинуваченого та наслідками, спричиненими ОСОБА_4 , існує безпосередній причинно-наслідковий зв`язок.
Обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер вчинених ним дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання. Це свідчить про наявність в діях обвинуваченого прямого умислу. Удари наносилися з попередженням, характер і локалізація поранення свідчать про те, що у ОСОБА_5 не було умислу, спрямованого на заподіяння потерпілому смерті. Тілесне ушкодження він заподіяв на ґрунті сварки. Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є закінченим. Обвинувачуваний досяг віку з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Згідно ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд вважає повне визнання вини, його щире каяття та те, що своїми послідовними показаннями сприяв судовому слідству.

Обставиною, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

При вивченні особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий. На даний час не працює. Офіційно неодружений. По місцю проживання характеризується з позитивної сторони, заяв та скарг від жителів села не надходило. Громадського порядку не порушує, до адміністративної відповідальності не притягувався. На обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває. Малолітні особи та інваліди на його утриманні не перебувають.

Призначаючи вид і міру покарання для обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує те, що він вчинив тяжкий злочин, відповідно до ст. 12 КК України.
З урахуванням викладеного, тяжкості скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, правову позицію прокурора та захисника, думку потерпілого викладено у формі заяви, який просив суд не застосовувати до обвинувачуваного покарання у виді реального позбавлення волі, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та з огляду на всі обставини в цілому, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_5 за вчинення тяжкого злочину належить призначити покарання у виді позбавлення волі, на певний строк.
Разом з тим, його перевиховання та виправлення залишається можливим без ізоляції від суспільства. На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_5 допустимо звільнити від відбування покарання з випробуванням, йому доцільно встановити іспитовий строк певної тривалості та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Строк запобіжного заходу у виді домашнього арешту без застосування засобів електронного контролю відповідно до ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.09.2018 закінчився. Підстави для обрання запобіжного заходу відсутні.
Суд вважає, що дана міра покарання відносно обвинуваченого є достатньою для виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого, пом`якшуючи обставини.
Цивільний позов по справі не заявлено.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись: ст.ст. 100, 318, 322, 342-351, 358, 363-368 КПК України, ст.ст. 12, 50, 65-67, 75-76, ч. 1 ст. 121 КК України суд,

п р и с у д и в:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від основного покарання у виді позбавлення волі та призначити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації .

Строк запобіжного заходу у виді домашнього арешту без застосування засобів електронного контролю відповідно до ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.09.2018 закінчився. Підстави для обрання запобіжного заходу відсутні.
Цивільний позов у справі не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту накладеного згідно ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.09.2018 на металевий розкладний ніж сірого кольору з надписом на лезі «STAINLESS STIL» - скасувати.

Речовий доказ, після набрання вироком суду законної сили, що знаходяться на зберіганні в матеріалах кримінального провадження №0001911 від 06.09.2018, металевий розкладний ніж сірого кольору з надписом на лезі «STAINLESS STIL» - знищити.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Засудженим ОСОБА_5 в той же строк та в такому ж порядку з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинувачуваному та прокурору.

Суддя ОСОБА_1