Справа №№ 148/1172/18
В И Р О К
Іменем України

26 березня 2019 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тульчина матеріали кримінального провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000258 від 31.05.2018 та за № 0000280 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.06.2018 відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, гр. України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працює, не являється депутатом, судимий

26.08.2016, Тульчинським р/с за ст. 185 ч.1 КК України до сплати штрафу в сумі 850 грн., який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. 185 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_9 , будучи засудженим Тульчинським районним судом Вінницької області 26.08.2016 за вчинення злочину передбаченого ст. 185 ч.1 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (850 грн.), а також стосовно якого проводиться судовий розгляд кримінального провадження №0000097 за ч. 2 ст. 186 КК України, та кримінального провадження № 0000140 за ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України на шлях виправлення не став та скоїв нові умисні корисливі злочини за наступних обставин:
29.05.2018, близько 15:00 год., ОСОБА_9 , перебуваючи по вул. Суворова, м. Тульчин, Вінницької області, підійшов до незамкнутого автомобіля марки ВАЗ 2115 д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , в якому було опущено скло на водійські дверці, з метою крадіжки чужого майна.

В цей час ОСОБА_9 , з метою протиправного заволодіння чужим майном, яке з законних підстав належить іншій особі, переконавшись у відсутності власника та осіб, які б усвідомлювали факт викрадення майна та скориставшись цим, переслідуючи мету власного збагачення за рахунок інших осіб діючи умисно, протиправно, таємно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, черезопущено скло на водійські дверці вказаного автомобіля, протиправно заволодів чоловічою сумкою марки «Langsa» із салону вказаного автомобіля в середині якої перебували, грошові кошти в сумі 3 000 грн. та 950 Євро.
Відповідно до довідки виданої Тульчинським ТВБВ №10001/03 курс 1 «Євро» станом на 29.05.2018 становить 30.52 грн., та відповідно до довідки виданої ПМ «Умілець», вартість чоловічої сумки марки «Langsa» становить 250.00 грн.
Вказаними діями ОСОБА_9 заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 32244 грн.
Окрім цього, ОСОБА_9 , 13.06.2018 близько 08:30 год., перебуваючи на території Тульчинського техніку ветеринарної медицини БНАУ, що знаходиться за адресою: Вінницька область, м. Тульчин, вул. М.Леонтовича 54, на одній із лавочок побачив, жіночу сумку чорного кольору марки «Batty WXF-051», що належить ОСОБА_14 , та в нього виник умисел на крадіжку чужого майна.

Підійшовши до лавочки, ОСОБА_9 , з метою протиправного заволодіння чужим майном, яке з законних підстав належить іншій особі, переконавшись у відсутності власника та осіб, які б усвідомлювали факт викрадення майна та скориставшись цим, переслідуючи мету власного збагачення за рахунок інших осіб діючи умисно, протиправно, таємно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, протиправно заволодів жіночою сумкою марки «Batty WXF-051» в середині якої перебували, грошові кошти в сумі 200 грн.
Відповідно до висновку експерта № 490 від 21.06.2018 року, ринкова вартість жіночої сумки марки «Batty WXF-051» становить 1 135,80 грн.
Вказаними діями ОСОБА_9 заподіяв потерпілій ОСОБА_14 матеріального збитку на загальну суму 1335,80 грн.
Обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень передбачених ст. 185 ч.2 КК України визнав частково. Зокрема ним повністю визнано вину по епізоду крадіжки майна у потерпілого ОСОБА_14 , за обставин, які вказані в обвинувальному акті.

За фактом вчинення крадіжки чоловічої сумки з грішми у потерпілого ОСОБА_8 свою вину визнав частково. В своїх показах зазначив, що він дійсно вчинив крадіжку сумки потерпілого із автомобіля, який знаходився біля магазину «Торт» в м. Тульчині. Однак, в сумочці були лише кошти в сумі 250 євро, які він забрав і помінявши в м. Вінниці на гривні, витратив на власні потреби. Інших коштів він в сумці не знайшов. Також не пам`ятає, щоб вказаній сумці були документи, так як перебував в стані алкогольного сп`яніння. Забравши кошти в сумі 250 євро, він сумку викинув. В зв`язку з цим і цивільний позов визнає на суму еквівалентну тим грошовим коштам, якими він заволодів.

Що стосується епізоду крадіжки мобільного телефону в потерпілого ОСОБА_7 , то вказаного злочину він не вчиняв, і нікому мобільний телефон не продавав. Покази свідка ОСОБА_11 вважає не правдивими. У вчинених кримінальних правопорушеннях, в яких визнає вину він кається, просить суд суворо не карати.

Не зважаючи на ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. 185 ч.2 КК України, по епізоду крадіжки грошових коштів в потерпілого ОСОБА_8 визнає частково, його вина підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема показами потерпілого та дослідженими матеріалами кримінального провадження.

Так, по епізоду крадіжки коштів в потерпілого ОСОБА_8 :

- показами самого потерпілого ОСОБА_8 , який суду показав, що 29.05.2018, близько 15:00 год., він залишив автомобіль біля магазину «Торт», що в м. Тульчині, а сам пішов в магазин. Коли він повернувся через декілька хвилин, то сів в автомобіль і поїхав додому в с. Нестерварку. Ввечері цього ж дня він виявив пропажу його сумки (барсетки), в якій знаходились грошові кошти в сумі 950 євро та 3000 грн. і документи. Наступного дня він прийшов до магазину і йому показали відео з камер спостереження, де він побачив, що до автомобіля проникав чоловік, який викрав сумочку. Після цього він звернувся до поліції із відповідною заявою. Через декілька днів працівники поліції повідомили, що знайшли сумочку із документами, однак грошових коштів там не було. Він стверджує, що на час викрадення в сумочці були грошові кошти в сумі 950 євро, які йому було необхідні для відкриття візи та поїздки до республіки Польща, а також гривні біля 3000, які він мав витрачати на купівлю продуктів харчування. Ним також подано цивільний позов, який він повністю підтримує та просить його задоволити;

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_8 вказує на крадіжку коштів в сумі 950 євро та 3000 грн.;

- протоколом огляду місця події від 02.06.2018, відповідно до якого по вул. Суворова м. Тульчина, неподалік будинку № 19, в траві виявлено чоловічу сумку в якій знаходились документи на ім`я ОСОБА_8 ;

- протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 08.06.2018, відповідно до якого в приміщенні магазину «Торт» м. Тульчина було вилучено CD-R диск із записом з камер спостереження в період з 15:00 год. до 15:12 год. 29.05.2018 та диском із вказаним відеозаписом.:

- довідкою ТВБВ № 10001/03 від 11.06.2018 Ощадбанку про курс євро по відношенню до національної валюти.;

- довідкою МП «Умілець» про вартість чоловічої сумочки.

Судом враховано, що у сторін не виникло сумнівів, клопотань та заперечень щодо належності та допустимості письмових доказів наданих стороною обвинувачення.

Дослідивши матеріали кримінального провадження в їх сукупності, оцінюючи доводи обвинуваченого про те, що він не викрадав кошти в сумі 950 євро та 3000 грн., суд вважає, що вони в повній мірі спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку відповідно до вимог ст. 370 КПК України. За вказаних обставин, суд вважає, що доводи обвинуваченого ОСОБА_9 , не знайшли свого об`єктивного підтвердження, є одним із способів його захисту для уникнення стягнення коштів за цивільним позовом.

Так, в своїх показах обвинувачений ОСОБА_9 , на доведення обставин, що у викраденій ним сумочці знаходились лише кошти в сумі 250 євро зазначає, що коли він викрав сумочку з автомобіля, то відкривши її побачив грошові кошти і зразу же їх забрав, а саму сумочку викинув по вул. Суворова. Однак, як вказує обвинувачений, він не відчиняв інші відділення в сумочці, а також не бачив про наявність там документів на ім`я потерпілого, так як перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Суд критично ставиться до показів обвинуваченого в цій частині так, як наявність коштів, спростовується показами потерпілого.

Таким чином, дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 в таємному викраденні чужого майна, по епізодах крадіжки в ОСОБА_14 та ОСОБА_8 , кваліфікуючою ознакою якого є повторність, в судовому засіданні доведена в повному обсязі, в зв`язку з чим його дії вірно кваліфіковано за ст. 185 ч.2 КК України.

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що 25.03.2018 близько 16:00, він знаходячись неподалік магазину «Наш край», що у м. Тульчин Вінницької області по вул. Леонтовича, підійшов до автомобіля ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_2 , який перебуває в користуванні у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 .

В цей час знаходячись біля автомобіля, усвідомлюючи, що двері останнього не зачинені та на сидінні якого знаходиться мобільний телефон, ОСОБА_9 вирішив ним незаконно заволодіти.

3 метою протиправного заволодіння чужим майном яке з законних підстав належить іншій особі, ОСОБА_9 усвідомлюючи, що мобільний телефон є чужим для нього, тобто таким, що перебуває у власності іншої особи, переконавшись у відсутності власника та осіб, які б усвідомлювали факт викрадення !майна та скориставшись цим, переслідуючи мету власного збагачення за рахунок інших осіб діючи умисно, протиправно, таємно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу відчинивши двері автомобіля, протиправно заволодів мобільним телефоном марки «Nomi і5010 EVO M Space Grey» вартість якого згідно висновку експерта №488 від 21.06.2018 становить 1266,66 грн., який належить ОСОБА_7 , який поклав в кишеню та з місця події зник, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_9 органом досудового слідства кваліфіковано за ст. 185 ч.2 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно.
Суд вважає вказане формулювання обвинувачення пред`явлене обвинуваченому ОСОБА_9 , недоведеним з огляду на таке.
Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину в інкримінованому йому злочині по даному епізоду не визнав. Додатково пояснив, що жодного відношення до цієї крадіжки він не має, а показання свідка ОСОБА_11 ним повністю заперечуються, так як вказаної особи він ніколи не бачив, і не знає. Вважає, що покази даного свідка щодо коштів, які він нібито заплатив за телефон, який не працював і був із розбитим екраном, в сумі 970 грн., є неправдивими, так як згідно висновку експертизи такий телефон оцінено в 1266,66 грн., і при цьому жоден із майстрів, які займаються ремонтом мобільних телефонів не заплатив би таку ціну.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 підтримав позицію свого підзахисного та стверджував про відсутність доказів, що підтверджують вчинення вказаного злочину обвинуваченим.
Висновки органу досудового слідства та сторони обвинувачення про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, по даному епізоду ґрунтуються на показах допитаного у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_11 , а також дослідженими письмовими доказами.
Однак перераховані докази не можуть бути визнані судом достатніми, прямими та беззаперечними, на підставі яких можна постановити обвинувальний вирок.
Зокрема, покази допитаного у судовому засідання потерпілого ОСОБА_7 зводяться до того, що в нього було викрадено мобільний телефон. А свідок ОСОБА_11 стверджував в судовому засіданні, що він купив мобільний телефон приблизно в травні 2018 року біля магазина «Тульчинм`ясо» у чоловіка, який перебував в нетверезому стані, при цьому вказав на обвинуваченого ОСОБА_9 , який перебував під вартою в залі судового засідання.
Такі покази вказаних учасників судового розгляду, могли б бути використані судом як допоміжні докази лише при наявності інших, тобто прямих та беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_9 , відповідно до ст. 84 КПК України.
Із досліджених в судовому засіданні письмових доказів вбачається:
- протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.06.2018, відповідно до якого ОСОБА_7 зазначає, що 25.04.2018, невідома особа, вчинила крадіжку його мобільного телефону. Однак, органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що таку крадіжку він вчинив 25.03.2018, тобто за місяць до цього. Разом з тим, сама заява подана до органів поліції лише 16.06.2018.
- протоколу огляду місця події від 16.06.2018, відповідно до якого слідчим оглянуто транспортний засіб через 1 місяць і 22 дні, після вчинення крадіжки;
- розписки ОСОБА_11 датованої 15.06.2018, до прийняття заяви про кримінальне правопорушення та внесення відомостей до ЄРДР, відповідно до якої він добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон марки «Nomi», чорного кольору, який придбав у незнайомого йому чоловіка на початку травня місяця за 980 грн.
В подальшому, будь-яких слідчих дій з вказаним свідком не було проведено, які б могли свідчити, про те, що свідок ОСОБА_11 у передбачений КПК України спосіб впізнав особу, яка продала йому мобільний телефон.
Згідно зі ст. 17 КПК України,ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Відповідно до ст. 373 ч.3 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведеності у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права.
Сумнівний характер вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 інкримінованого йому злочину по даному епізоду не узгоджується зі принципом доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов свій вияв як у положеннях ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України», в якому зазначалось, що суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неоспорюваних презумцій факту.
Таким чином, оцінивши докази та доводи сторони обвинувачення, суд дійшов висновку про відсутність переконливих та достатніх доказів, які б підтверджували вину обвинуваченого, а відтак необхідність виправдання обвинуваченого ОСОБА_9 за вказаним епізодом.
До обставин, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого суд відносить каяття в скоєному злочині.

Обтяжуючими вину обставинами являється вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння по епізоду крадіжки в потерпілого ОСОБА_8 , що повністю визнано обвинуваченим.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України, суспільну небезпеку скоєного ним кримінального правопорушення та ступінь тяжкості, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також те, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, продовжив вчиняти злочини, що свідчить про небажання ставати на шлях виправлення. Відповідно до ст. 12 цього ж Кодексу, ОСОБА_9 вчинено злочин середньої тяжкості, наявністю пом`якшуючих та обтяжуючих вину обставин. В зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів, буде призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції визначеної ст. 185 ч.2 КК України, яке останній повинен відбувати.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 необхідно рахувати з часу його затримання з 21.06.2018, зарахувавши строк перебування під вартою в строк відбування покарання.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу, суд вважає, що до вступу вироку в законну силу, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін.

Вирішуючи цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_8 , з врахуванням встановленої в судовому засіданні вини обвинуваченого ОСОБА_9 , на підставі ст. ст. 1166 ЦК України, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 1166 ч.1 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала.

Долю речових доказів, суд вирішив відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати за проведення експертиз, суд вважає, що вони підлягають стягненню із засудженого в обсязі доведеності його вини за епізодом крадіжки майна у ОСОБА_14 ..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 17, 50, 65, 185 ч.2 КК України, ст. 1167 ЦК України, ст. ст. 100, 368-371, 373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. 185 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком три роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з 21.06.2018, зарахувавши строк перебування під вартою в строк відбування покарання.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 залишити без змін.

Визнати невинуватим ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.2 КК України по епізоду вчинення крадіжки мобільного телефону у гр. ОСОБА_7 та виправдати його у зв`язку з недоведеністю вчинення ним злочину.
Цивільний позов задоволити.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_3 кошти в сумі 32244 (тридцять дві тисячі двісті сорок чотири) грн. за спричинену матеріальну шкоду.
Стягнути з ОСОБА_9 в дохід держави процесуальні витрати в сумі 572 грн. за проведення експертизи.

Речові докази:

- чоловічу сумку чорного кольору «Langsa», водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 жителя АДРЕСА_3 серії НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію на автомобіль ВАЗ 2115 сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 серії НОМЕР_4 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 жителя с. Нестерварка серії НОМЕР_5 виданий 21.06.2010, закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 жителя АДРЕСА_3 серії НОМЕР_6 , які визнані речовими доказами згідно постанови слідчого від 02.06.2018 в кримінальному провадженні № 0000258 внесеного до ЄРДР від 31.05.2018 повернути власнику ОСОБА_8 .;
- сумку чорного кольору марки «BATTY WXF 051», яка визнана речовим доказом згідно постанови слідчого від 14.06.2018 в кримінальному провадженні № 0000276 внесеного до ЄРДР від 14.06.2018 повернути власнику ОСОБА_14 .;
- мобільний телефон марки «Nomi І5010 EVO M Space Grey» ІМЕІ: НОМЕР_7 , який визнано речовим доказом згідно постанови слідчого від 25.06.2018 в кримінальному провадженні № 0000280 внесеного до ЄРДР від 16.06.2018 повернути власнику ОСОБА_7 .
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити сторонам.

Суддя