Справа № 554/2776/19
Дата документу 06.05.2019
Провадження №1кп/554/266/2019
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2019 року м.Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтава кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000076 від 24.06.2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород Полтавської обл., громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.407 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, 10 лютого 2015 року умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, будучи обізнаним про те, що він являється військовослужбовцем та зобов`язаний проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка розташована у АДРЕСА_3 , без дозволу командування, за відсутності поважних причин, самовільно залишив її розташування, в подальшому військовий обов`язок не виконував, проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання у м.Миргород Полтавської області.

26 березня 2019 року ОСОБА_5 добровільно прибув до військової прокуратури Полтавського гарнізону із зізнанням.

За таких обставин дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.3 ст.407 КК України як

самовільне залишення військової частини тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем ( крім строкової служби).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав, що він 01 серпня 2014 року був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації та направлений для проходження служби до військової частини НОМЕР_1 , розташованої у АДРЕСА_3 . 02 лютого 2015 року під час несення служби він самовільно, без дозволу командування залишив розташування даної військової частини у зв`язку з сімейними обставинами та повернувся до свого місця проживання, де й знаходився по 26 березня 2019 року.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорювались, судом не досліджувались. Обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, сумнівів у їх добровільності немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Згідно висновку органу пробації виправлення ОСОБА_5 можливе без позбавлення або обмеження волі, його особа не становить високої небезпеки для суспільства.

Згідно ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а також прийняти до уваги те, що згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У ході судового розгляду встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_5 вчинено кримінальне правопорушення середньої тяжкості, останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не працевлаштований, за місцем проживання характеризується позитивно, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого, обставини справи, поведінку обвинуваченого як під час скоєння злочину, так і після, суд приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів.

Однак, враховуючи, що вчинене кримінальне правопорушення відноситься до категорії середньої тяжкості, особу винного, наявність пом`якшуючих обставин та інші обставини справи, висновок органу з питань пробації, суд вважає за доцільне звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком, оскільки вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Вирок може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

СуддяОСОБА_1