ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/225/19 Справа № 180/702/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника - адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , та прокурора Марганецького відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2018 року у кримінальному провадженні № 0000032,-

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, та призначено покарання:

- за ч.3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- за ч.2 ст.289 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років, без конфіскації майна.

На підставі ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 5 років, без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з моменту затримання з 22 лютого 2018 року.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили, залишено без змін - тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз № 22/4.2/62 від 24 січня 2018 року в розмірі 1144 гривні, № 22/4.1/63 від 24.01.2018 року в розмірі 858 гривень.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2018 року виправлено описку у першому та другому абзацах резолютивної частини вироку Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2018 року, та зазначено, що:

ОСОБА_7 визнати винним та призначити покарання:

- за ч.3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- за ч.2 ст.289 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років, без конфіскації майна.

На підставі ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 5 років, без конфіскації майна.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він близько 21 години 10 січня 2018 року, прийшов до гаражу № НОМЕР_1 , який розташований між вулицями Котельникова та Перемоги в м. Марганці Дніпропетровської області, шляхом пошкодження замків проник до приміщення гаражу, де з автомобіля «OPEL OMEGA», що належить ОСОБА_10 , викрав три автомобільних колеса в зборі, коробку зміни передач, зчеплення в зборі, чим завдав матеріальних збитків потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 7386 гривень 54 коп.

В цей же день близько 22.00 год., ОСОБА_7 , підійшов до гаражу № НОМЕР_2 , за вказаною вище адресою, шляхом пошкодження замку проник до приміщення гаражу, звідки повторно викрав водяний електронасос, вартістю 873 гривні, що належав ОСОБА_11 , чим спричинив потерпілому матеріальний збиток на вищевказану суму.

Далі, близько 01 години 11 січня 2018 року, ОСОБА_7 підійшов до гаражу № НОМЕР_2 , за вказаною адресою, де через раніше відкриті двері, проник до приміщення гаражу, звідки викрав скутер, вартістю 12672 гривні, належний ОСОБА_12 , чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Близько 02 години 30 хвилин 12 січня 2018 року, ОСОБА_7 підійшов до гаражу № НОМЕР_2 , за вказаною вище адресою, де через раніше відкриті двері, проник до приміщення гаражу та незаконно заволодів скутером, вартістю 12650 гривень, що належав ОСОБА_11 , чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

В апеляційних скаргах:

- захисник просить вирок суду першої інстанції змінити, призначити ОСОБА_7 покарання з іспитовим строком.

Вважає, що судом першої інстанції при призначенні покарання не в повній мірі враховано дані про особу обвинуваченого, те, що ОСОБА_7 , визнав свою вину в повному обсязі, щиросердно розкаявся, активно сприяв слідству у розкритті злочину. Крім того, захисник зазначив, що судом першої інстанції не враховано те, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, має стійкі соціальні зв`язки, проживає разом з матір`ю, яка перебуває на його утриманні, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, працює. Вважає за можливе призначити ОСОБА_7 покарання без ізоляції від суспільства.

- прокурор, просить вирок суду першої інстанції змінити, у зв`язку з неправильним, на його думку, застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, виключивши кваліфікуючу ознаку повторність за епізодом скоєння кримінального правопорушення від 10.01.2018 року, а в іншій частині вирок суду залишити без змін.
В обґрунтування своїх доводів прокурор вказує, що органами досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковані: по епізоду крадіжки майна у ОСОБА_10 за ч.З ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до іншого приміщення; - по епізоду крадіжки майна у ОСОБА_11 за ч.3 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до іншого приміщення, вчинене повторно; по епізодах заволодіння транспортним засобом у ОСОБА_12 та заволодіння транспортним засобом у ОСОБА_11 за ч.2 ст.289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, з проникненням в приміщення.
Вважає, що суд помилково кваліфікував дії обвинуваченого - за ч.2 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, з проникненням в приміщення; - за ч. 3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням до іншого приміщення, тим самим застосовуючи кваліфікуючу ознаку «повторність» і за вчинення ОСОБА_7 крадіжки по епізоду від 10.01.2018 року відносно ОСОБА_10 , що призвело до неправильного, на його думку, застосування судом Закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні вимоги сторони захисту та просили їх задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги прокурора, - заперечували, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарги прокурора, який приймав участь при розгляді справи судом першої, та захисника, вважав вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні вимоги захисника та прокурора не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що районний суд вказаних вимог дотримався у повному обсязі.
Згідно з вимогами ст.404 КПК в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження та доведеність його вини у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України, апеляційним судом не перевіряються, оскільки не були оскаржені учасниками судового розгляду.

Що стосується доводів прокурора про те, що судом першої інстанції, на його думку, невірно було кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_7 по епізоду крадіжки 10.01.2018 року майна у ОСОБА_10 за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до іншого приміщення, вчинена повторно, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з описової частини вироку та обвинувального акта, за епізодом вчинення 10 січня 2018 року обвинуваченим ОСОБА_7 крадіжки майна, що належить потерпілому ОСОБА_10 , кваліфікуюча ознака повторність, судом першої інстанції не була зазначена.

Тому рішення суду першої інстанції з цього приводу є правильним, а довід прокурора, - безпідставним.

Колегією суддів перевірено і доводи сторони захисту щодо необхідності пом`якшення покарання обвинуваченому.

Як убачається з вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд першої інстанції враховував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких, дані про особу ОСОБА_7 , який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, працює за цивільно-правовим договором, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також те, що шкода потерпілим в повному обсязі не відшкодована.
Враховано також судом і наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого: активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування шкоди.
Обставини, що обтяжують його покарання, судом не встановлено.
Тому колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, - є обґрунтованим та відповідає вимогам ст.ст. 65-67 КК України, та у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів.
При цьому колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, де суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Отже, доводи апеляційної скарги захисника про те, що призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання є занадто суворим та не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та його особі, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та прокурора Марганецького відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.

Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2018 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без зміни.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк, з моменту вручення йому копії судового рішення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4