ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 658/823/18
Провадження № 11кп/819/449/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 187 ч. 4 КК
У Х В А Л А
іменем України

23 квітня 2019 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

захисників: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14

перекладача ОСОБА_15

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у провадженні ОСОБА_16 на ухвалу Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 26.03.2019 року про повернення обвинувального акта прокурору у кримінальному провадженні № 0000986 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вказаною ухвалою обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,повернуто прокурору як такий, що складено з порушенням вимог ст. 291 КПК України.

Повертаючи обвинувальний акт у вказаному провадженні суд вказав, що обвинувачені ОСОБА_20 , ОСОБА_18 та ОСОБА_17 є громадянами Грузії, на території України проживали тимчасово, а тому не розуміють українську мову та не розуміють - в чому їх обвинувачують, оскільки всі процесуальні документи в кримінальному провадженні викладені незрозумілою для них мовою. Після цих заяв прокурором було надано для вручення обвинуваченим обвинувальний акт, який викладений на грузинській мові, але ОСОБА_20 , ОСОБА_18 та ОСОБА_17 заявили, що вони не розуміють юридичні терміни, які зазначені в обвинувальному акті, і просили призначити їм перекладача.

З метою забезпечення захисту прав обвинувачених в судовому процесі Каховським міськрайонним судом було постановлено ухвалу про призначення обвинуваченим перекладача, прийнято всі можливі заходи для залучення вказаного спеціаліста. 26.03.2019 року в судовому засіданні, за клопотанням прокурора, прийняв участь перекладач ОСОБА_15 , який має вищу юридичну освіту, досконало знає грузинську та українські мови, розуміє і розмовляє на мінгрельському діалекті. Проте, в судовому засіданні встановлено, що вказаний перекладач не є фахівцем в галузі перекладів, не має документації, яка б підтверджувала його кваліфікацію, як перекладача, тому суд позбавлений можливості перевірити правильність викладеного в обвинувальному акті (на грузинській мові) формулювання обвинувачення. Крім того, прокурором вручено підозрюваним лише один обвинувальний акт на грузинській мові, а реєстр матеріалів досудового розслідування залишений без перекладу на зрозумілу останнім мову. Таким чином, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт викладений на незрозумілій обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 мові, що в свою чергу унеможливлює якісно, і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, і, безперечно, порушує право обвинувачених на захист, яке гарантується кожній особі приписами пункту «с» ч. 3 ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», положення якої імплементовані у ст. 20 КПК України. Крім того, при викладенні в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення зазначено, що при вчиненні нападу на громадян ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 було застосовано насильство, яке мало прояв у спричиненні ударів по голові та тулубу, і яке є небезпечним для їх життя та здоров`я. Разом з тим, обвинувальний акт не містить посилань на відповідну судово-медичну експертизу, якою б було визначено тілесні ушкодження, які були заподіяні потерпілим, і не визначено, - які з цих ушкоджень є небезпечними для життя. Крім того, в обвинувальному акті слідчим зазначено, що у потерпілих ОСОБА_24 , ОСОБА_25 . ОСОБА_26 було викрадено (окрім грошових коштів та іншого майна) мобільні телефони іноземного виробництва. Разом з тим, в обвинувальному акті відсутні посилання на судово-товарознавчу експертизу, якою було б визначено вартість цих мобільних телефонів. При вивченні судом сум матеріальної шкоди, спричиненої даним потерпілим, встановлено, що вартість викрадених мобільних телефонів не визначена і не включена до суми матеріальної шкоди.

Також, обвинувальний акт містить посилання на викрадення у потерпілих: ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_23 , ОСОБА_26 ОСОБА_29 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 майна, а саме - жіночих сумок, і у потерпілого ОСОБА_33 - чоловічої барсетки. Вартість даного майна в обвинувальному акті не зазначена, а тому сума матеріальної шкоди, заподіяної потерпілим, визначена невірно, зокрема до цієї суми не включено вартість викраденого у потерпілих майна. Обвинувальний акт не містить посилання про проведення судово-товарознавчої експертизи по визначенню вартості вищевказаного майна. Крім того, на неповноту обвинувального акту вказує і те, що слідчим та прокурором залишено без належної кваліфікації дії обвинувачених по заволодінню особливо важливими документами потерпілих: паспортами громадян України, закордонним паспортом, ідентифікаційним кодом, посвідченням водія, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження, повернути обвинувальний акт до суду першої інстанції для призначення нового розгляду. В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що в обвинувальному акті викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, дана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та достатньо детально сформульоване обвинувачення, щоб можна було чітко зрозуміти, яке саме діяння ставиться обвинуваченим в провину.

22.04.2019 року на адресу апеляційного суду надійшли доповнення до апеляційної скарги прокурора у провадженні ОСОБА_16 від прокурора відділу прокуратури Херсонської області ОСОБА_6 , у прийнятті яких до апеляційного розгляду відмовлено з огляду на положення ст. 36 ч. 4 КПК України, якою передбачено, що доповнити або змінити апеляційну скаргу, подану прокурором прокуратури нижчого рівня мають право лише Генеральний прокурор, керівник регіональної прокуратури, їх перші заступники та заступники. Орел- ОСОБА_34 не є керівником регіональної прокуратури, його першим заступником або заступником, тому права вносити доповнення до апеляційної скарги прокурора прокуратури нижчого рівня не має.

Під час апеляційного розгляду прокурор прокуратури Херсонської області ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу прокурора у провадженні, просила її задовольнити з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Крім того зазначила, що в ході досудового розслідування ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 неодноразово і присутності захисників заявляли про те, що достатньо володіють російською мовою та розуміють українську, від присутності перекладача грузинської мови відмовлялись, однак слідчим з метою недопущення порушення права на захист забезпечено участь перекладача з російської на українську мову. Необхідні процесуальні документи: повідомлення про підозру, клопотання щодо запобіжних заходів, обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування також складались на українській та російській мовах та вручались підозрюваним російською мовою, а обвинувальний акт також і грузинською мовою. Крім того, всі вони тривалий час проживали в Україні і Донецькій області, отже зміна їх позиції в суді щодо необхідності залучення перекладача спочатку з грузинської, а потім - з мінгрельської мови свідчить про зловживання своїми процесуальними правами та має на меті затягування судового розгляду.

Крім того, прокурор вказала, що суд не є стороною кримінального провадження і не має права вказувати прокурору яке обвинувачення необхідно пред`явити особам. Посилання суду в ухвалі на необхідність кваліфікувати дій обвинувачених ще за ст. 357 КК вважає хибним тлумаченням судом вказаної норми закону, зважаючи на те, що умисел обвинувачених був спрямований на викрадення майна грошей та цінностей, що знаходились у сумках потерпілих, а не документів, а незазначення в обвинувальному акті номеру та дат судових експертиз не впливає на виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, оскільки посилання на всі реквізити висновків експертів містяться в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Під час апеляційного розгляду прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який спиває 03.05.2019 року, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. В обґрунтування заявленого клопотання вказала, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, зареєстровані в Донецькій області на окупованій території України, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 є громадянами Грузії, не працюють, законного джерела доходів не мають, крім того ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 ухилялись від слідства, перебували у розшуку а тому, перебуваючи на свободі, можуть продовжувати злочинну діяльність, незаконно впливати на потерпілих та свідків, переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом. На думку прокурора, обрання їм запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою не забезпечить належне виконання ними процесуальних обов`язків.

Позиції інших учасників судового провадження
Обвинувачені та їх захисники заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, посилаючись на законність рішення суду першої інстанції та наявність підстав для повернення обвинувального акту прокурору. Просили відхилити клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинувачених під вартою.

Крім того, обвинувачені подали клопотання про обрання щодо них менш суворого запобіжного заходу за таких обставин, коли незаконно, на їх думку утримуються під вартою, мають родину, раніше до кримінальної відповідальності не притягались.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, обвинувачених та їх захисників, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та поданого прокурором клопотання, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга та заявлене прокурором клопотання підлягають задоволенню з таких підстав.

Оцінюючи висновки суду про неналежне формулювання в обвинувальному акті змісту та суті обвинувачення, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За приписами ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право із стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Досліджуючи під час підготовчого судового засідання обвинувальний акт, суд першої інстанції вийшов за межі повноважень, передбачених ст. 314 КПК України.

Відповідно до вимог ст.291 КПК України обвинувальний акт має, зокрема, містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; дату та місце його складання та затвердження; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування).

Як вбачається із змісту обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000986 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, такий акт містить всі необхідні відомості, передбачені ст. 291 КПК , оскільки з його змісту випливає, що в ньому конкретно та повно викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину, тобто прокурором сформульовано обвинувачення та дано правову кваліфікацію вказаних злочинів, які дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінальних правопорушень, що ніяким чином не перешкоджає суду розглянути справу по суті та ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Посилання суду на те, що обвинуваченим безпідставно не інкриміновано прокурором вартість викрадених у потерпілих ОСОБА_24 , ОСОБА_25 ОСОБА_26 мобільних телефонів іноземного виробництва, вартість викрадених у потерпілих ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_23 , ОСОБА_26 ОСОБА_29 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 жіночих сумок, і у потерпілого ОСОБА_33 - чоловічої барсетки, а також безпідставно не пред`явлено обвинувачення за фактом заволодіння особливо важливими документами потерпілих, є незаконним, оскільки зазначені обставини підлягають перевірці під час судового розгляду кримінального провадження і не є підставою для повернення обвинувального акту.

Приймаючи рішення за результатами підготовчого судового засідання, місцевий суд має виходити й з положень ст. 22, ст. 26 КПК України щодо змагальності та диспозитивності кримінального провадження та положень ст. 337 КПК України, яка визначає межі судового розгляду, який проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, а обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, відповідно до ст. 92 КПК України, покладається під час судового розгляду на прокурора.

У разі, коли в ході судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального провадження або не знайдуть підтвердження фактичні обставини, які прокурор вважав доведеними, або якщо не знайде підтвердження кваліфікуюча ознака складу злочину, в якому обвинувачується особа, або взагалі суд прийде до висновку про відсутність складу, події злочину, або про недоведеність вини, то КПК України передбачає процесуальні рішення, які має прийняти суд у таких випадках.

Зазначені положення норм процесуального законодавства судом першої інстанції не були враховані належним чином.

Зокрема, дотримуючи вище наведених вимог закону, суд не вправі на стадії підготовчого провадження нав`язувати прокурору необхідність пред`явлення іншого або нового обвинувачення, збільшення або зменшення його обсягу, тощо. А отже висновки суду про повернення обвинувального акта прокурору з наведеної підстави колегія суддів визнає такими, що суперечать вимогам ст. 314, 291, 337 КПК.

Що стосується доводів суду про порушення права на захист через незабезпечення прокурором перекладу на грузинську мову матеріалів досудового розслідування як на підставу для повернення обвинувального акта, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 29 КПК України, лише судові рішення, якими суд закінчує судовий розгляд по суті, надаються сторонам кримінального провадження у перекладі на їхню рідну або іншу мову, якою вони володіють. Переклад інших процесуальних документів кримінального провадження, надання копій яких передбачено КПК, здійснюється лише за клопотанням зазначених осіб.
З матеріалів провадження та пояснень прокурора вбачається, що всі обвинувачені були забезпечені захисником і не заявляли клопотання про надання їм перекладача та про переклад процесуальних рішень на зрозумілу йому мову. Однак з метою дотримання їх права на захист на стадії досудового розслідування слідчим був залучений перекладач з української на російську мову; повідомлення про підозру, клопотання щодо запобіжних заходів, обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування складалися державною мовою, перекладалися на російську мову перекладачем Бюро перекладів «Сократ» та вручались обвинуваченим у перекладі на російську мову, що не заперечувалось сторонами під час апеляційного розгляду.

Такі твердження прокурора стороною захисту не спростовані.
Матеріали провадження містять відомості про те, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування по завершенню досудового розслідування вручались обвинуваченим як державною мовою, так і російською мовою, однак ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від отримання копій цих документів відмовились, про що свідчать їх власноруч зроблені помітки російською мовою на відповідних розписках (том 1 а.п. 56,57), а обвинувачені ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , хоча й отримали ці документи в присутності слідчого та прокурора, однак відмовились засвідчити це своїм підписом у розписках (том 1 а.п. 58, 59).

Таким чином, що під час досудового розслідування дотримано вимоги ст. 29 КПК України щодо мови, якою здійснюється кримінальне провадження та вимоги ст. 52 КПК України щодо обов`язкової участі захисника. Тому посилання суду на те, що стороною обвинувачення порушені вимоги закону щодо забезпечення підозрюваним/обвинуваченим право на захист та право реалізувати свої процесуальні права мовою, якою вони володіють, незабезпечення їх перекладачем на досудовому слідстві, є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Під час підготовчого провадження, за клопотанням обвинувачених залучено перекладача на грузинську мову, забезпечено його участь в судових засіданнях, здійснено переклад обвинувального акту на грузинську мову.

Зі звукозапису судових засідань суду першої інстанції вбачається та під час апеляційного розгляду це підтверджено, що обвинувачені вільно спілкуються російською мовою та розуміють українську. Крім того, колегія суддів зважає на обставини щодо тривалого перебування обвинувачених на території України, що з урахуванням викладеного вище свідчить про те, що обвинувачені розуміють принаймні російську мову.

Таким чином, оскільки обвинувачені на перших етапах досудового розслідування не заявили про необхідність залучення перекладача на грузинську мову, давали показання російською мовою, були представлені захисниками, їм було забезпечено під час досудового розслідування участь перекладача на російську мову та переклад необхідних процесуальних документів, з яких вони чітко мають уявлення про суть пред`явленого ним обвинувачення, а перекладач з грузинської їм був забезпечений одразу після того, як вони про це заявили на стадії підготовчого провадження апеляційний суд вважає, що в даному випадку порушення їх прав на захист у зв`язку з відсутністю перекладача на грузинську мову на перших етапах досудового розслідування не було.

Оцінюючи доводи суду щодо незалучення прокурором належного перекладача на стадії підготовчого провадження як підставу для повернення обвинувального акта прокурору колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 КПК України слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись послугами перекладача в порядку, передбаченому КПК України.

Чіткого визначення поняття «перекладач» у нормах кримінального процесуального закону не міститься. З аналізу КПК України випливає, що перекладач є іншим учасником кримінального провадження, який вільно володіє державною мовою, а також мовою учасника процесу, який потребує перекладу на мову, якою він володіє або технікою спілкування з глухими, німими та глухонімими особами, який є незацікавленим у результатах справи, що залучається до кримінального провадження уповноваженими на те особами (органами).

Кримінальне процесуальне законодавство України не визначає чітких вимог, які пред`являються до перекладача. Однією із вимог, які висуває КПК України до перекладача є його компетентність. При цьому в України для визначення рівня компетентності перекладача не передбачено жодних процедур чи методик.

В судовій практиці компетентність перекладача означає володіння ним мовами, з яких і на які здійснюється переклад, наявність певних знань юриспруденції, достатнього словникового запасу, дотримання точності при передачі сутності викладеного, володіння юридичною термінологією та мати хоча б мінімальний багаж знань у тій чи іншій галузі права.

Компетентність перекладача перевіряється зокрема шляхом вивчення документів про його фахову підготовку, освіту.

Судом першої інстанції за клопотанням прокурора був залучений в якості перекладача ОСОБА_15 , який має вищу юридичну освіту, тобто володіє певними знаннями у юриспруденції, юридичною термінологією, досконально знає грузинську та українські мови, що підтверджено дипломом про вищу освіту, розуміє і розмовляє на мінгрельському діалекті.

При цьому посилання суду на те, що вказана особа не є фахівцем в галузі перекладів, не має документації, яка б підтверджувала його кваліфікацію, як на підставу недотримання прокурором положень ст. 68 КПК є хибним тлумаченням вказаної норми закону, яка не висуває вказаних вимог до перекладачів у кримінальному процесі.

Більш того, суд в ухвалі взагалі не навів мотивів - з яких міркувань він виходив, повертаючи обвинувальний акт прокурору з підстави залучення некомпетентного, на його думку, перекладача на стаді судового провадження за таких обставин, коли компетентність перекладача жодним чином не стосується змісту обвинувального акта, який суд має перевірити на повноту та правильність викладення в ньому відомостей, передбачених ст. 291 КПК.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акта ухвалено з істотним порушенням вимог КПК щодо його законності, обґрунтованості та вмотивованості, судом допущено невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, тому воно підлягає скасуванню на підставі п. 2, 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Вирішуючи питання за клопотанням прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених, колегія суддів враховує, що вони обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187 КК України, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів. У кримінальному провадженні є обставини, що свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , перебуваючи на свободі, можуть переховуватись від суду, зважаючи на те, що всі вони зареєстрованої в Донецькій області на тимчасово окупованій території України, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є громадянами іншої держави, окрім цього під час досудового розслідування ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 перебували у розшуку через ухилення від слідства, вказані ризики на час апеляційного розгляду не змінились, а тому, перебуваючи на волі вони можуть знову переховуватись від суду, продовжувати злочинну діяльність. Також колегія суддів враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими, їх репутацію, характеристики, і тому вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та залишити їм запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовживши строк його дії на 60 днів.

Більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечити належне виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків.

На думку колегії суддів, у даному кримінальному провадженні наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи обвинувачених, і не є надмірним та таким, що принижує їх у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З наведених вище підстав, клопотання обвинувачених про зміну запобіжного заходу на більш м`який задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 404, п. 3, 4 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412, ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Ухвалу Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 26.03.2019 року про повернення обвинувального акта прокурору у кримінальному провадженні № 0000986 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, - скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження № 0000986 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України зі стадії підготовчого судового засідання у тому ж суді першої інстанції.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 - задовольнити.

Строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 продовжити на 60 днів, тобто з 23.04.2019 по 21.06.2019 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді три підписи

З оригіналом згідно:

Суддя: