У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000002, за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2018 року відносно
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Снігурівка Миколаївської області, зареєстрований та фактично проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_9 ,
потерпіла ОСОБА_5 ,
представник потерпілої ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2018 року ОСОБА_7 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено від відбування призначеного покарання.
Ухвалено стягнути на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням молекулярно-генетичних експертиз в сумі 10 707, 84 грн.
Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Представника потерпілої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 просить вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Адвокат ОСОБА_6 вважає, що вирок суду першої інстанції є незаконним та таким, що підлягає скасуванню внаслідок неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.
Зауважує, що первинна судово-медична експертиза, яку проводив судово-медичний експерт Снігурівського відділення Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_10 , підтвердила наявність причинно-наслідкового зв`язку між ударом ОСОБА_11 в область носа та падінням на площину з утворенням черепно-мозкової травми, яка призвела до смерті останнього.
Відповідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 33-к від 05.05.2017 р., вказаного причинно-наслідкового зв`язку не вбачається.
Стверджує, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання потерпілої про проведення повторної судово-медичної експертизи, у зв`язку із наявними протиріччями експертних висновків.
Звертає увагу на те, що відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про судову експертизу», судово-експертну діяльність у кримінальному провадженні здійснюють державні спеціалізовані установи. Відповідно офіційної сторінки в інтернет мережі Миколаївське обласне бюро судово-медичної експертизи є не державною, а комунальною установою, а тому висновки судово-медичної експертизи, які наявні в матеріалах кримінального провадження є недопустимими доказами.

Узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження.

В своїх запереченнях захисник ОСОБА_9 та прокурор Снігурівського відділу Башстанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_12 просять апеляційну скаргу представника потерпілої залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

02.01.2017 р. о 00.30 год. на проїжджій частині, навпроти кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташоване по АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово-виниклих в ході сварки неприязних відносин, ОСОБА_7 умисно наніс ОСОБА_11 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, один удар правою рукою в обличчя, від чого останній впав на сідниці та лікті асфальтованої поверхні проїжджої частини вулиці, та отримав легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді синця на обличчі, який займає спинку носа, внутрішні кути повік обох очей, верхню губу посередині, крововиливу в слизову оболонку верхньої губи посередині, переламу кісток спинки носа, садна на спинці носа, синців в ділянці ліктьових суглобів по задній поверхні та крововиливів у м`які тканини правої сідниці.
Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Заслухавши доповідь судді, потерпілу та її представника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_7 злочину, за обставин, викладених у вироку, ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку та вірно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема обвинувального акту, затвердженого прокурором, ОСОБА_7 обвинувачувався органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 125 КК України.
Суд першої інстанції розгляд кримінального провадження провів саме у межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, тобто за ч. 2 ст. 125 КК України.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції провів судовий розгляд та ухвалив відповідний вирок з дотриманням меж судового розгляду, як передбачено ст. 337 КПК України, давши правильну юридичну оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_7 , кваліфікувавши їх саме за ч. 2 ст. 125 КК України, як дії, які виразились в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. А тому, наведені з цього приводу апеляційні доводи представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 є необґрунтованими.
Враховуючи зазначене, підстав для зміни чи скасування вироку відносно ОСОБА_7 , про що ставиться питання в апеляційній скарзі представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , апеляційний суд не вбачає.

Щодо розбіжностей у висновках судово-медичних експертиз, то апеляційний суд приходить до наступного.
За висновками судово-медичної експертизи № 4 від 16.02.2017 р., складеного експертом ОСОБА_10 , та комісійної судово-медичної експертизи № 33-К від 05.05.2017 р., закрита черепно-мозкова травма у ОСОБА_11 , яка стала причиною смерті потерпілого, утворилася в результаті дії «інерційної травми», тобто при одноразовому падінні з положення стоячи, з наступним ударом потиличною областю голови о переважаючу плоску поверхню.
Фактична розбіжність між вказаними висновками експертів полягає у наявності або відсутності додаткового прискорення у вигляді удару в обличчя потерпілого в момент утворення у останнього закритої черепно-мозкової травми.
Під час проведення першої судово-медичної експертизи експерт ОСОБА_10 дійшов висновку, що закрита черепно-мозкова травма, наявна у ОСОБА_13 , крім ознак інерційної травми, має ознаки додаткового прискорення в результаті удару в обличчя потерпілого, що, на думку експерта, встановлювало прямий причинно-наслідковий зв`язок з діями ОСОБА_7 .
Однак, під час проведення комісійної судово-медичної експертизи експертна комісія при оцінці механізму утворення закритої черепно-мозкової травми у ОСОБА_14 зазначила, що одним із основних диференційно-діагностичних ознак «інерційної травми» між мимовільному падінні та падінні з попереднім прискоренням є розташування місця прикладання сили в потиличній області щодо потиличного бугра потиличної кістки.
Так, при падінні з попереднім прискоренням (удар в обличчя) контактні ушкодження повинні розташовуватись вище потиличного бугра потиличної кістки.
А у випадку механізму утворення закритої черепно-мозкової травми у ОСОБА_11 контактні ушкодження в потиличній області, які розташовані нижче рівня потиличного бугра, свідчать про мимовільне падіння з положення стоячи на переважну плоску поверхню (асфальт, бордюрний камінь) і не перебувають в причинно-наслідковому зв`язку з ударом в область носа.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження, зокрема технічного носія звукозапису судового засідання, встановлено, судом експерт ОСОБА_10 допитувався, в ході судового розгляду він погодився з доводами експерта ОСОБА_15 та висновком комісійної судово-медичної експертизи, що свідчить про усунення розбіжностей у зазначених висновках судово-медичних експертиз, а тому підстави для призначення повторної судово-медичної експертизи були відсутні.

Доводи апелянта про визнання судово-медичних експертиз неналежними доказами, у зв`язку із їх складанням не уповноваженими суб`єктами є безпідставними та необґрунтованими, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про судову експертизу», судово-експертну діяльність у кримінальному провадженні здійснюють державні спеціалізовані установи, а в інших випадках також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.
До державних спеціалізованих установ належать:
науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України;
науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України;
експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України.
Відповідно до п. 1 Положення про бюро судово-медичної експертизи управлінь охорони здоров`я обласних виконавчих комітетів та республіканське бюро (Автономної республіки Крим), затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995 р., бюро судово-медичної експертизи управлінь охорони здоров`я обласних виконавчих комітетів та республіканське бюро (Автономної республіки Крим) є державними спеціалізованими установами, що входять до структури закладів охорони здоров`я України.
Таким чином, судово-медична експертиза № 4 від 16.02.2017 р. та комісійна судово-медична експертиза № 33-к від 05.05.2017 р. Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи, проведені з дотриманням вимог ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» і в порядку, передбаченому нормами КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо:
1) встановлено порушення, передбачені п. п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч. 2 ст. 412 цього Кодексу;
2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою;
3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Оскільки, жодна з наведених підстав апелянтом не вказана в апеляційній скарзі, то, враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що представником потерпілої в апеляційній скарзі не зазначено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, допущених судом першої інстанції, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, порушили права учасників кримінального провадження та загальні засади кримінального провадження.
Порушень норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, апеляційним судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, відсутні правові підстави для скасування оскаржуваного вироку, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги представника потерпілої.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2018 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

______________________________ ________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3