В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0001591, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 9 серпня 2017 року відносно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого:
23.05.2007 р. Центральним районним судом м. Миколаєва, який змінений ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 29.03.2007 р. за ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України, із застосуванням ст. ст. 69, 70, 71 КК України, до 5 років 2 місяців позбавлення волі;
15.02.2010 р. Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 21.12.2013 р. умовно достроково на 4 місяці 13 днів.
обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 9 серпня 2017 року ОСОБА_6 визнаний винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти ці органи про зміну місця проживання і роботи, періодично з`являтись в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить вирок відносно ОСОБА_6 в частині звільнення останнього на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі.
В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорює правильності кваліфікації дій та доведеності вини ОСОБА_6 . Вважає, що вирок в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням є незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав безпідставного застосування ст. 75 КК України.
Судом першої інстанції не враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за скоєння аналогічних тяжких корисливих злочинів, за які судимість не знята та не погашена. Незважаючи на застосовані раніше до ОСОБА_6 інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням та умовно-дострокове звільнення, останній належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, ніде не працюючи, обрав для себе, як засіб для існування вчинення корисливих злочинів.
Кримінальне правопорушення ОСОБА_6 вчинено з мотивів, породжених його антисоціальним способом життя, а отже, він не бажає ставати на шлях виправлення, має намір продовжувати злочинну діяльність, а тому є суспільно небезпечним для оточуючих.
За наведеного прокурор вважає, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, за відсутності для цього підстав.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

11.02.2017 р. у ОСОБА_6 , який перебуваючи в м. Миколаєві, при спілкуванні з особою, засудженою вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.05.2017 р., виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна з проникненням у чуже житло.
11.02.2017 р. близько 03.00 год. ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, разом з особою, засудженою вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.05.2017 р., попередньо домовившись про спільне вчинення крадіжки, прибули до буд. АДРЕСА_2 , де, використовуючи заздалегідь заготовлені невстановлені предмети, особа засуджена вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.05.2017 р., відчинила вікно і проникла до квартири АДРЕСА_3 вищевказаного будинку, потім через двері впустив у вказану квартиру ОСОБА_6 , де скориставшись тим, що власниця квартири ОСОБА_9 спала, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з особою, засудженою вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.05.2017 р., таємно, повторно, викрав телевізор «Samsung», ноутбук та грошові кошти в сумі 800 грн. З викраденим майном ОСОБА_6 разом з особою, засудженою вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.05.2017 р., з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном за власним розсудом, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 10 500 грн.

Дії ОСОБА_6 , судом кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, має не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, на обліку в обласному наркологічному диспансері не перебуває, визнав обставиною, що пом`якшує покарання щире каяття, обставин, що обтяжують покарання, не встановив.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та, в порядку вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням прокурора, повторно дослідивши обставини, встановлені під час кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами в їх сукупності.
Дії обвинуваченого кваліфіковані правильно та апелянтом не оспорюються, а тому апеляційному перегляду не підлягають.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, має не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, на обліку в обласному наркологічному диспансері не перебуває, визнав обставиною, що пом`якшує покарання, щире каяття, обставин, що обтяжують покарання не встановив.
Покарання ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст. ст. 65 - 67 КК України, в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України.
Вирок суду в цій частині апелянтом також не оскаржується.

Вирішуючи питання про застосування ст. 75 КК України, суд має належним чином дослідити і оцінити всі обставини, які мають значення для провадження та застосувати вказані вимоги закону лише у тому разі, коли для цього є умови й підстави.
Відповідно до положень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» та вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, призначаючи покарання та звільняючи особу від відбування покарання, суд зобов`язаний мотивувати своє рішення належним чином.

Вказаних вище вимог кримінального закону суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, не дотримався.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення злочинів проти власності та проти здоров`я.
Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд першої інстанції фактично не дав оцінки цим обставинам, які в своїй сукупності свідчать про підвищену суспільну небезпеку особи ОСОБА_6 , системний характер його протиправної поведінки, схильність до продовження злочинної діяльності та небажання ставати на шлях виправлення.
За наведеного, висновок суду першої інстанції про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України є помилковим.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд погоджується з доводами прокурора щодо неправильного застосування ст. 75 КК України.
Наявність у обвинуваченого матері ОСОБА_10 , яка є інвалідом 3 групи за загальним захворюванням, не є обставиною, яка свідчить про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції у разі неправильного звільненням обвинуваченого від відбування покарання скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 серпня 2017 року відносно ОСОБА_6 підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, з постановленням нового вироку, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419, 420, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 9 серпня 2017 року відносно ОСОБА_6 в частині звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України скасувати.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді

_____________________ ____________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3