Провадження № 274/925/18
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/240/19

І м е н е м У к р а ї н и
12.02.19 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі секретарів судового засідання . . . . ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 274/925/18 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Авдіївка Донецької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 28.12.05 Авдіївським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 185 КК України на 1 рік виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 20 % із суми заробітку; 2) 30.05.06 Авдіївським міським судом Донецької області за ст.ст. 187 ч. 1, 187 ч. 4, 70 ч. 1, 75, 76 КК України на 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки; 3) 26.04.07 Київським районним судом м. Донецька за ст.ст. 185 ч. 3, 71 ч. 1 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі; 4) 03.07.07 Авдіївським міським судом Донецької області за ст.ст. 187 ч. 4, 72 ч. 1 КК України на 4 роки 8 місяців позбавлення волі; 5) 14.12.10 Авдіївським міським судом Донецької області за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 70 ч.ч. 1, 4 КК України на 3 роки 7 місяців позбавлення волі; 6) 02.02.16 Червоноармійським районним судом Житомирської області за ст.ст. 185 ч. 2, 357 ч. 3, 185 ч. 3, 70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі,

за ст. 391 КК України,

за участі прокурорів . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_7

обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в :

Вироком Червоноармійського районного суду, Житомирської області від 02 лютого 2016 року ОСОБА_4 засуджено за статтями 185 ч. 2, 357 ч. 3, 185 ч. 3, 70 КК України та призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_4 , прибувши 03 червня 2016 року для відбуття покарання в державну установу «Райківська виправна колонія (№ 73)» (далі РВК-73), що розташована за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Райки, вул. Центральна, 1, був ознайомлений з режимом утримання, але, незважаючи на це, систематично його порушував та за час відбування покарання в РВК-73 допустив 44 порушення вимог режиму тримання, які виразились в зберіганні заборонених предметів, пошкодженні державного майна, порушенні розпорядку дня, локалізації житлової зони, за що 43 рази притягався до дисциплінарної відповідальності.

18 січня 2017 року ОСОБА_4 за невиконання законних вимог представників адміністрації поміщено до приміщення камерного типу (далі - ПКТ) на 3 місяці.

Однак, незважаючи на застосування заходів дисциплінарного впливу, ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив і продовжував порушувати режим утримання.

Так, 17 січня 2018 року засуджений ОСОБА_4 порушив встановлений Кримінально-виконавчим кодексом України режим тримання засуджених, а саме у вказаного засудженого виявлено та у встановленому законом порядку вилучений мобільний телефон.

17 січня 2018 року у зв`язку з зазначеним, комісією установи прийнято рішення про накладення стягнення на засудженого ОСОБА_4 . У той же день на підставі вказаного рішення начальником установи ОСОБА_8 винесена письмова постанова про накладення на ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення у вигляді поміщення до дисциплінарного ізолятора (далі ДІЗО) строком на 14 діб.

Після цього засудженому ОСОБА_4 доведено рішення комісії у виді постанови про поміщення його в ДІЗО державної установи «Райківська виправна колонія (№ 73)» терміном на 14 діб.

Перебуваючи в приміщенні для проведення обшуків, яке розташоване в будівлі, де розміщенні камери ДІЗО та ПКТ державної установи «Райківська виправна колонія (№ 73)», ОСОБА_4 повторно ознайомлений із постановою начальника державної установи «Райківська виправна колонія (№ 73)» про накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді поміщення в ДІЗО установи терміном на 14 діб, яка о 12 год. 00 хв. була зачитана йому першим заступником начальника установи ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_4 було доведено правила поміщення в ДІЗО установи, а саме: п. 6 р. XXV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань (далі ПВР УВП), затверджених наказом Міністерства юстиції України №2186/5 від 29 грудня 2014 р., про те, що під час приймання засуджених у ДІЗО, вони підлягають особистому обшуку з роздяганням та переодягаються у спеціальний одяг, який закріплений за даними приміщенням. Також засудженому ОСОБА_4 було доведено вимоги ст.ст. 9, 107 Кримінально-виконавчого кодексу України та р. ІІІ ПВР УПВ, які зобов`язують засуджених виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії.

Проте ОСОБА_4 відмовився від проведення особистого обшуку з роздяганням та переодягатися в одяг, закріплений за приміщенням ДІЗО державної установи «Райківська виправна колонія (№ 73)».

Про вказаний факт старшим оперуповноваженим державної установи «Райківська виправна колонія (№ 73)» ОСОБА_10 повідомлено начальника установи, який у зв`язку із наведеним виніс письмове розпорядження засудженому ОСОБА_4 піддатись проведенню особистого обшуку із роздяганням та одягти одяг, який закріплений за ДІЗО для відбування дисциплінарного стягнення в ДІЗО.

В подальшому першим заступником начальника державної установи «Райківська виправна колонія (№ 73)» ОСОБА_9 о 12 год. 35 хв. в приміщенні для проведення обшуків, яке розташоване в будівлі, де розміщенні камери ДІЗО та ПКТ державної установи «Райківська виправна колонія (№ 73)» в присутності начальника відділення СПС ОСОБА_11 , начальника ОВ ОСОБА_12 , старшого оперуповноваженого ОСОБА_10 , чергового помічника начальника установи (далі ЧПНУ) ОСОБА_13 , молодшого інспектора ОСОБА_14 , молодшого інспектора ОСОБА_15 засудженому ОСОБА_4 зачитано в голос письмове розпорядження начальника установи, про необхідність піддатись повному особистому обшуку та переодягтись в одяг встановленого зразка для подальшого поміщення до ДІЗО, однак ОСОБА_4 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за вчинення злочину передбаченого ст. 391 КК України, в категоричній формі відмовився виконувати законне письмове розпорядження начальника державної установи «Райківська виправна колонія (№ 73)», а саме проходити особистий обшук з роздяганням та переодягатись в одяг встановленого зразка, який використовується для відбування покарання засуджених у ДІЗО.

Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнається винуватим, передбачена ст. 391 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину на початку судового розгляду у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково та показав, що він відбував покарання у виді позбавлення волі. З серпня 2016 року у РВК-73. За час відбування покарання притягувався до дисциплінарної відповідальності 44 рази, з них мабуть 42 поміщався в ДІЗО, майже весь строк там пробув. На початку 2018 року він в черговий раз розглядався на дисциплінарній комісії під головуванням начальника установи. За яке саме порушення, вже не пам`ятає, відповідно до обвинувального акту за зберігання мобільного телефону. Йому черговий раз було призначено ДІЗО, про що начальник сказав усно, письмово до нього це не доводилося. Відразу після комісії його спустили в «яму». Ще до приміщення, в якому потім проводилася зйомка, оперативники провели його особистий обшук. Завели в приміщення, де була майже вся адміністрація, до 10 офіцерів, прапорщики. Його попередили, що буде вестися відеозйомка. Під час подій був присутній 1-й заступник начальника установи Котлярський, начальник оперативного відділу Петрук, ЧПНУ, ЗЧПНУ, оперативники, «режимники». Зачитував розпорядження начальника установи Котлярський, самого начальника не було. Йому сказали роздягнутись та одягнути форму. При цьому йому щось зачитувалось, роз`яснювались ПВР, але попередження про кримінальну відповідальність не було. Навіть те, що при них необхідно було роздягнутись до трусів, є причиною, що він цього не зробив. Куртка форми була брудна, як полова ганчірка, штани короткі як шорти, форма не мала нашивок ДІЗО. Він приклав до себе форму, сказав, що вона не його розміру, щоб йому дали його розмір, але йому сказали, що розмір його. Ту форму, яку йому пропонували, він одягати відмовився і тоді був поміщений у ДІЗО у своєму одязі, де і відбув 14 діб. На його думку ця справа з`явилась через упередженість представників адміністрації, які й інших підставляли. В інших колоніях він одягав форму при поміщенні в ДІЗО, в РВК-73 до цього випадку при поміщенні форму не пропонували. При завершенні судового розгляду обвинувачений вказав, що вину визнає, виправиться, просить суворо не карати.

Незважаючи на часткове невизнання фактичних обставин обвинуваченим, його винуватість підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів.

Так, допитаний в ході судового розгляду як свідок, начальник ДУ «Райківська виправна колонія (№ 73)», ОСОБА_8 , показав, що він обіймає посаду начальника колонії з березня 2017 року. В квітні вони пошили форму, яка видається засудженим при поміщенні в ДІЗО. Форма синього кольору, на ній ніяких нашивок немає, в установі наявні 5-6 стандартних розмірів для засуджених. Засуджений ОСОБА_4 відбував покарання в РВК-73. В січні 2018 року ОСОБА_4 розглядався на дисциплінарній комісії при ДУ за скоєння правопорушення, яке саме вже не пам`ятає. За добу до комісії засуджені повідомляються про її проведення, ОСОБА_4 на засіданні комісії був присутнім, йому було оголошено рішення про поміщення до ДІЗО. В подальшому співробітник ОСОБА_16 доповів йому, що ОСОБА_4 відмовляється одягати форму при поміщенні в ДІЗО. Чому відмовлявся, не доповідав, доповів лише про факт відмови. Відповідно до чинного законодавства він підписав письмове розпорядження про проведення повного особистого обшуку з роздяганням та переодягненням у форму встановленого зразка. Це розпорядження ОСОБА_4 оголошував 1-й заступник ОСОБА_9 , він при цьому присутнім не був. Як доповів заступник, були роз`яснені права, обов`язки, наслідки невиконання розпорядження, ОСОБА_4 відмовився одягати форму. Скарг ОСОБА_4 на неправомірні дії працівників колонії не було.

Як показав свідок ОСОБА_9 , він обіймає посаду 1-го заступника начальника РВК-73. Приблизно протягом трьох років у виправній колонії відбував покарання ОСОБА_4 . За час відбування покарання засуджений характеризувався негативно, неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі поміщався в ДІЗО, ПКТ, перебував на профілактичному обліку, як злісний порушник режиму тримання. В січні 2018 року ОСОБА_4 в черговий раз розглядався на дисциплінарній комісії за зберігання забороненого предмету. На комісії було прийнято рішення про накладення стягнення у виді 14 діб ДІЗО. При поміщенні в ДІЗО ОСОБА_4 відмовився одягати передбачену ПВР УВП форму встановленого зразку, про що йому доповіли співробітники. В приміщенні для проведення обшуків ДІЗО він особисто запропонував ОСОБА_4 виконати законну вимогу - ОСОБА_4 категорично відмовився одягати форму. Тоді було винесено письмове розпорядження начальника установи, яке він зачитав обвинуваченому. При цьому були присутніми також ОСОБА_17 , начальник ОСОБА_18 , інспектор Боцян, оперуповноважений ОСОБА_16 , інспектор ОСОБА_19 . При цьому ОСОБА_4 роз`яснювались права та обов`язки, що невиконання цього розпорядження є злісним порушенням, за яке може настати відповідальність за ст. 391 КК України. ОСОБА_4 казав, що форма брудна і не по розміру, але це було не так, форма була чистою, встановленого зразка і по розміру засудженому. Після роз`яснення всього ОСОБА_4 все одно відмовився одягати форму і пішов відбувати стягнення у своєму повсякденному одязі. При поміщенні ОСОБА_4 в ДІЗО перевірявся його стан здоров`я в медичній частині, за станом здоров`я засуджений був придатний для поміщення. Скарг від ОСОБА_4 на дії представників адміністрації не було.

З показань свідка ОСОБА_13 вбачається, що він є ЧПНУ РВК-73, працює добу троє, заступає на 9 годину і зміна до 9 години наступного дня. У виправній колонії відбував покарання ОСОБА_4 , з якого часу вже не пам`ятає. За час відбування покарання характеризувався негативно, неодноразово притягувався до відповідальності. 17 січня 2018 року він був на роботі. Було засідання дисциплінарної комісії, начальником установи ОСОБА_4 була оголошена постанова про накладення стягнення у виді поміщення до ДІЗО. ОСОБА_4 пройшов медика, скарг на погане самопочуття не було. При поміщенні в ДІЗО ОСОБА_4 категорично відмовився одягати форму встановленого зразка, хоча йому було роз`яснено ПВР. Тоді було винесено письмове розпорядження начальника установи про зобов`язання ОСОБА_4 пройти особистий обшук та переодягтися у форму. Зачитував дане розпорядження 1-й заступник начальника установи ОСОБА_9 , велася відеореєстрація. Також були присутніми він, ОСОБА_20 , молодший інспектор ОСОБА_19 , здається ОСОБА_16 . Навіть після оголошення письмового розпорядження і попередження про кримінальну відповідальність ОСОБА_4 відмовився одягати форму, мабуть через свої «поняття». Фізична сила до ОСОБА_4 не застосовувалася, фізичного опору той не чинив, лише на словах відмовився одягати форму, після чого був поміщений у ДІЗО в своєму одязі.

Допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_11 пояснив, що обвинувачений відбував покарання у РВК-73. На час подій він виконував обов`язки начальника відділення СПС № 4, в якому був ОСОБА_4 . Загалом за час відбування покарання обвинувачений характеризувався негативно, як злісний порушник режиму тримання. У 2018 році, дату не пам`ятає, обвинувачений розглядався на дисциплінарній комісії, здається черговий раз за зберігання забороненого предмету мобільного телефону. Як і всіх інші засуджені за добу до комісії ОСОБА_4 повідомлявся про її проведення, можливість написати пояснення. Як і іншим засудженим ОСОБА_4 доводилися правила поведінки засуджених, про що відбиралася розписка, яка є першим документом в особовій справі. На дисциплінарній комісії заслуховується начальник відділення про допущене порушення, характеристику засудженого. Комісія приймає рішення, чи накладати стягнення, яке оголошується усно. ОСОБА_4 начальник установи оголосив про поміщення в ДІЗО. ОСОБА_4 повели до ізолятора. Він прибув до приміщення, коли ОСОБА_4 вже провели обшук і він відмовлявся одягати форму, в якій засуджені мають відбувати стягнення в ДІЗО. В кімнаті, крім нього та обвинуваченого, були присутніми начальник оперативного відділу, 1-й заступник начальника установи, ЧПНУ, молодші інспектори, все фіксувалося на відео. ОСОБА_4 відмовлявся одягати форму в грубій формі, причини, здається, не пояснював. Форма темно-синього кольору лежала в згорнутому вигляді, ознак бруду на ній не було, ОСОБА_4 навіть її не розгортав, просто категорично відмовлявся одягати. ОСОБА_4 зачитувалося письмове розпорядження начальника установи про одягнення форми, попереджалося про кримінальну відповідальність в разі невиконання розпорядження, але ОСОБА_4 все рівно відмовився його виконувати.

Як показав свідок ОСОБА_15 , він працює у РВК-73 з 15.07.09, обіймає посаду молодшого інспектора ВНіБ. Обвинувачений ОСОБА_4 відбував покарання в колонії, з якого часу не пам`ятає. Характеризувався обвинувачений як негативної спрямованості, порушував режим утримання. На час подій в січні 2018 року він виконував обов`язки заступника ЧПНУ та в його обов`язки відповідно входило бути присутнім під час поміщення засуджених до ДІЗО. На проголошенні постанови про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_4 , як і при завершенні процедури поміщення він присутнім не був. Був в приміщенні, коли засудженому роз`яснювались правила внутрішнього розпорядку та положення ст. 391 КК України. При поміщенні в ДІЗО ОСОБА_4 було запропоновано проведення повного особистого обшуку та переодягнення в костюм встановленого зразка. Засуджений відмовився. Тоді зателефонували до начальника установи. Письмове розпорядження приніс ОСОБА_16 . Присутніми в кімнаті були начальник відділення засудженого, він, 1-й заступник Котлярський, ОСОБА_21 . Під час подій застосовувалась відеозйомка, але з якого моменту, сказати не може. Чи говорив засуджений про те, що буде холодно, форма брудна, не пам`ятає. Форма на той час надавалась всім засудженим, які поміщались в ДІЗО. Форма, яку надавали ОСОБА_4 буча чистою, так як її здавали на прання.

Свідок ОСОБА_14 , молодший інспектор ВНіБ РВК-73, пояснив, що він пам`ятає, що в той день була дисциплінарна комісія, на якій ОСОБА_4 було оголошено про накладення стягнення у виді 14 діб ДІЗО. При поміщенні в ДІЗО ОСОБА_4 на здоров`я не скаржився, по його зовнішньому вигляду не було видно, що йому погано. В кімнаті для проведення особистого обшуку ДІЗО ОСОБА_9 оголошував, здається постанову про проведення обшуку і переодягання у форму, а ОСОБА_4 категорично відмовився таку форму встановленого зразка одягати. При цьому ОСОБА_4 вів себе нетактовно, виражався нецензурною лайкою. Крім них ще був присутнім, здається ОСОБА_16 . Також, здається, велася відеозйомка. ОСОБА_4 казав, що форма не його розміру, але вони перевіряли форма була саме його розміру. Після відмови ОСОБА_4 був поміщений в ДІЗО у своєму цивільному одязі.

Будучи допитаним як свідок, ОСОБА_10 показав, що працює в РВК-73 з 2011 року, на даний час обіймає посаду старшого оперуповноваженого ОВ установи. В установі відбував покарання засуджений ОСОБА_4 , який зарекомендував себе негативно, систематично допускав порушення режиму утримання, мав більше 40 стягнень. 17 січня 2018 року на ОСОБА_4 було накладено стягнення у виді поміщення до ДІЗО за зберігання забороненого предмету. Поміщали засудженого ОСОБА_17 та ОСОБА_22 . При поміщенні ОСОБА_4 відмовився від проведення повного особистого обшуку та переодягання у передбачену для відбування цього стягнення форму. Тоді було викликано його, він спустився до ДІЗО. Засудженому знову роз`яснили, що своїми діями він вчиняє злісну непокору законним вимогам адміністрації, попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 391 КК України. ОСОБА_4 відмовився одягати форму. Тоді він зателефонував до начальника установи, доповів. Після цього піднявся до начальника, було видано письмове розпорядження. Спустились вниз, розпорядження було прочитано, засуджений відмовився виконувати. Під час цих подій застосовувалась відеофіксація, з якого моменту пояснити не може, так як не він фіксував, а, здається, ЧПНУ. Одяг, який пропонувався засудженому, він бачив, той не був брудним, ношеним, але не брудним, так як постійно переться. ОСОБА_4 на себе одяг не приміряв. Незважаючи на роз`яснення правил та можливої кримінальної відповідальності, обвинувачений так і відмовився від проведення повного особистого обшуку з роздяганням та переодяганням у форму встановленого зразка.

Крім того, винуватість ОСОБА_4 також підтверджується:

-даними копії висновку по факту вчинення злісної непокори законним вимогам адміністрації колонії від 17.01.18, на підставі якого і направлено матеріали до Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області по факту злісної непокори ОСОБА_4 законним вимогам начальника ДУ РВК № 73 17.01.18 за обставин обвинувачення (т. 1, а.п. 13-14);

-копією вироку Червоноармійського районного суду Житомирської області від 02.02.16, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 357 ч. 3 КК України та на підставі ст. 70 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців (т. 1, а.п. 20-22);

-даними акту та розписки від 03.06.16, про те, що цього числа під час проведення ознайомчої бесіди засуджений ОСОБА_4 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, в т.ч. порядком поведінки засуджених, недопущенням порушень режиму утримання, кримінальною відповідальністю за ст. 391 КК України. Від підпису засуджений відмовився (т. 1, а.п. 23, 48);

-даними копії протоколу № 8 засідання профілактичної комісії РВК № 73 від 18.01.17, за результатами якого комісії вирішила на засудженого ОСОБА_4 за зберігання мобільного телефону накласти стягнення у виді переведення до ПКТ на 3 місяці (т. 1, а.п. 56);

-даними копії постанови про переведення засудженого в приміщення камерного типу, згідно з якою ОСОБА_4 18.01.17 було переведено до ПКТ строком на 3 місяці за скоєння злісного порушення встановленого порядку відбування покарання, передбаченого ст. 133 КВК України (28.12.16 у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено мобільний телефон) (т. 1, а.п. 15);

-даними довідки про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_4 , згідно з якою за час відбування покарання останній не мав жодного заохочення та станом на 17.01.18 мав 43 стягнення, в т.ч. 30 в 2017 році і 3 у 2018 році, жодне із стягнень не зняте і не погашене у встановленому законом порядку (т. 1, а.п. 26-28);

-даними копії протоколу № 3 засідання дисциплінарної комісії ДУ РВК № 73 від 17.01.18, за результатами якого комісії вирішила на засудженого ОСОБА_4 за зберігання мобільного телефону накласти стягнення у виді 14 діб ДІЗО (т. 1, а.п. 53-55);

-даними копії постанови про поміщення засудженого в дисциплінарний ізолятор, відповідно до якої 17.01.18 ОСОБА_4 поміщено в ДІЗО на 14 діб за те, що 01.12.17 о 10 год. 25 хв. під час обшуку у нього було виявлено та вилучено мобільний телефон (т. 1, а.п. 16);

-даними копії розпорядження начальника ДУ РВК № 73 від 17.01.18, яким останній розпоряджається піддати проведенню особистого обшуку з роздяганням та одягти одяг, який закріплений за ДІЗО для відбування дисциплінарного стягнення в ДІЗО за допущене ним порушення режиму тримання. Засудженому ОСОБА_4 додатково роз`яснено, що відповідно до п. 6 р. ХХ ПВР УВП, затверджених наказом МЮ України № 2186/5 від 29.12.14, під час приймання засуджених у ДІЗО вони підлягають особистому обшуку з роздяганням та переодягаються у спеціальний одяг, який закріплений за даним приміщенням (т. 1, а.п. 45);

-даними копії відомості про забезпечення нагляду на добу в ДУ РВК № 73 з 9 год. 17.01.18 до 9 год. 18.01.18, якої визначено графік, склад відповідальних працівників, в тому числі ЧПНУ ОСОБА_13 ЗЧПНУ ОСОБА_15 , молодшого інспектора дисциплінарного ізолятора ОСОБА_14 . Оцінка якості служби чергової зміни та зауваження "задовільно" (т. 1, а.п. 49-52);

-даними акту робочої комісії про готовність технічного засобу охорони для його експлуатації від 14.04.17, згідно з яким у відділ нагляду та безпеки для використання для фіксування правопорушень з боку засуджених передано портативний відео реєстратор Protect R-02A (т. 1, а.п. 57);

-даними протоколу огляду предмету, в подальшому визнаного речовим доказом, від 26.01.18 та безпосередньо даними дослідженого в ході судового розгляду диску, а саме CD-R-диску з відеофайлом, на якому зафіксовано, як 17.01.18 о 12:21:51 ОСОБА_4 знаходиться у приміщенні, ходячи по кімнаті, в кімнаті присутні співробітники виправної колонії. О 12:23:01 в приміщення заходить 1-й заступник начальника установи ОСОБА_9 , якому доповідають, що ОСОБА_4 відмовляється переодягатися. ОСОБА_9 запитує, чи це дійсно так, на що ОСОБА_4 вказує, що форма буде замаленькою, щоб її одягнути зверху на свій одяг. ОСОБА_9 вказує, що потрібно зняти свій одяг. ОСОБА_4 пропонує пройтися з термометром, на що ОСОБА_9 вказує, що температура у приміщенні ДІЗО +18°, що підтверджено під час перевірки колонії. ОСОБА_9 перепитує, чи відмовляється одягати ОСОБА_4 ту форму, яка надається. ОСОБА_4 вказує, щоб йому дали більший розмір, ОСОБА_9 вказує, що форма розміру засудженого. ОСОБА_4 в грубій нецензурній формі повідомляє, що нічого з себе знімати не буде. Після повторних тверджень, що костюм його розміру, ОСОБА_4 прикладає до себе штани, які підходять по висоті, бере в руки куртку, яка, як вказується, також буде на нього при знятті верхнього одягу свого. Жодна з речей форми ознак бруду не має. ОСОБА_9 знову запитує, чи буде засуджений одягати костюм, хвилину чекає, ОСОБА_4 висловлює невдоволення ставленням до себе і костюм не одягає. Тоді ОСОБА_9 зачитує письмове розпорядження начальника РВК № 73 про те, що засуджений перед поміщенням до ДІЗО повинен піддатись повному особистому обшуку з роздяганням та одягнутися в одяг, який закріплений за ДІЗО за допущене ним порушення режиму тримання, відповідно до п. 6 р. ХХV ПВР. ОСОБА_9 декілька разів запитує, чи буде засуджений виконувати розпорядження начальника, яке виконується негайно. ОСОБА_4 спочатку декілька десятків секунд мовчить, після чого вимагає адвоката. ОСОБА_9 роз`яснено, що це його право, він з адвокатом можуть оскаржувати дії адміністрації, але постанова про поміщення в ДІЗО та розпорядження начальника все рівно підлягають негайному виконанню. ОСОБА_4 , прослухавши зачитане, роз`яснення, спитавши, чи не має більше кого "крутити", висловившись нецензурно в адресу представників адміністрації, так і не виконав розпорядження, взявши власний одяг та пішовши відбувати стягнення (т. 1, а.п. 76-77, 75). Після перегляду відеозапису обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що поміщали в ДІЗО його приблизно о 12 годині, відразу після проведення комісії. Особистий обшук провели одразу, розмов про відмову одягати форму не було, а тоді почалося. Він вважає, що вся ця ситуація була зроблена представниками адміністрації для самоствердження особистості. Бажання переодягатися перед цими «клоунами» він не мав.

Судом в ході судового розгляду досліджені всі процесуальні джерела доказів (ст. 84 КПК України), які були заявлені та надані сторонами на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України), в обсязі, визначеному відповідно до ст. 349 КПК України та в порядку, передбаченому § 3 глави 28 КПК України. Про дослідження будь-яких інших джерел доказування сторони не зазначали, клопотань про долучення, дослідження або перевірку таких доказів до суду не надходило, сторони висловили свою думку про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами.

При цьому судом для забезпечення дотримання вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Право на справедливий суд до матеріалів провадження в підготовчому судовому засіданні долучено й інші документи, які надано прокурором, в тому числі й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти наведених вище доказів на підтвердження фактів та обставин, що підлягають доказуванню.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_4 в первинних показаннях, що він не відмовлявся виконувати законні вимоги про одягнення форми, а не одягнув цю форму лише тому, що вона була брудною та маленькою, суд розцінює з врахуванням інших досліджених в ході судового розгляду доказів як намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне діяння. Вказані показання спростовуються як показаннями всіх допитаних у справі свідків, так і, особливо, даними відео, якими повністю спростовуються твердження обвинуваченого в цій частині.

При цьому сама законність вимог адміністрації установи виконання покарання про зобов`язання проходження особистого обшуку та переодягання в одяг встановленого зразка відповідно до норм законодавства, наведених у обвинуваченні, стороною захисту не заперечується, обвинувачений підтверджує усвідомлення ним необхідності виконання законних вимог адміністрації установи.

Твердження обвинуваченого про проведення його обшуку перед заходом у приміщення не впливають на кваліфікацію його дій, оскільки при поміщенні в ДІЗО засуджений підлягає повному особистому обшуку з роздяганням, а від такого обшуку ОСОБА_4 відмовився, що підтвердив і в залі суду.

Доводи обвинуваченого про те, що під час подій йому не роз`яснювалися представниками адміністрації положення про кримінальну відповідальність, спростовуються показаннями допитаних свідків та також не впливають на кваліфікацію його діяння, оскільки засуджений не перший рік відбуває покарання у виді позбавлення волі, йому неодноразово роз`яснювалися всі положення закону, що стосуються відбування такого виду покарання, в тому числі і про відповідальність за ст. 391 КК України, так як це є обов`язковим при прибутті до виправної колонії для відбування призначеного покарання.

На підставі викладеного, оцінивши наведені докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ст. 391 КК України, як злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі та за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.

Обставин, що пом`якшували б покарання обвинуваченому, суд не встановив.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає: рецидив злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Відповідно до ст. 12 ч.ч. 2-3 КК України злочин, передбачений ст. 391 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Обвинувачений раніше неодноразово судимий, відбував покарання у виді позбавлення волі, за місцем відбування покарання характеризувався негативно, за час відбування покарання в РВК-73 допустив 44 порушення вимог режиму тримання, за що 43 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочень не мав жодного, не працевлаштований, ставлення до роботи незадовільне, не приймав участі в неоплатних роботах з благоустрою місць позбавлення волі, до виконання робіт ставиться байдуже, перебуває на профілактичному обліку, як "злісний порушник встановленого порядку відбування покарання".

З урахуванням наведеного, зокрема того, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, відбував покарання у виді позбавлення волі, однак висновків для себе не зробив і, відбуваючи покарання, знову вчинив умисний злочин, пов`язаний з неналежною поведінкою, приймаючи до уваги санкцію закону, суд приходить висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства неможливе, і тому призначає покарання у виді позбавлення волі. Остаточне покарання суд призначає за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області від 02 лютого 2016 року. На думку суду саме призначене покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено, дані про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.

Підстав для зміни чи скасування обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу, враховуючи особу обвинуваченого, його статус та поведінку, що передувала скоєнню злочину, приймаючи до уваги призначене покарання, до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ст. 391 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 суд призначає за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області від 02 лютого 2016 року, та призначає ОСОБА_4 до відбуття 2 (два) роки позбавлення волі.

Початок строку відбування призначеного покарання ОСОБА_4 обчислювати з 12 лютого 2019 року.

Речовий доказ після набрання вироком законної сили: CD-R диск з записом з відеореєстратора 17.01.18 РВК № 73, який приєднано до матеріалів провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_4 залишити попередній - тримання під вартою.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 22.03.18 до 11.02.19 з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1