Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/767/19
Провадження № 1-кс/280/642/19
У Х В А Л А
Іменем України
09 травня 2019 року м.Коростишів
Слідчий суддя Коростишівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , слідчого СВ ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ Коростишівського ВП ГУНП у Житомирській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Раковичі, Радомишльського району, Житомирської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, депутатом та інвалідом не являється, утриманців не має, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 звернувсь до слідчого судді Коростишівського районного суду з клопотанням, погодженим з прокурором Коростишівської місцевої прокуратури, про застосування запобіжного заходу тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в обґрунтуванні якого зазначив наступне.

06.05.2019, близько 22 год. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 маючи майнові претензії до ОСОБА_8 у вигляді повернення планшета ОСОБА_6 прийшли до місця проживання ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_2 .

Перебуваючи в середині будинку, між ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник конфлікт через відсутність планшета. Під час даного конфлікту, на грунті виниклих неприязних відносин у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник прямий злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, наніс удар правою рукою в обличчя ОСОБА_8 від чого останній не втримавшись на ногах впав на підлогу. ОСОБА_6 продовжуючи свої протиправні дії направлені на спричинення тілесних ушкоджень, наніс чотири удари правою ногою в область живота ОСОБА_8 , який лежав на підлозі.
У свою чергу ОСОБА_7 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, підійшов до лежачого на підлозі ОСОБА_8 і також наніс чотири удари правою ногою в область живота останнього.
В результаті умисних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді - закритої тупої травми живота, що спричинило смерть потерпілого.

Своїми умисними діями, які виразилися в спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України.

За даним фактом відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000260 від 07.05.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

08.05.2019, ОСОБА_6 за наявності достатніх доказів повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України по кримінальному провадженню № 0000260.

В обґрунтування даного клопотання, на підтвердження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий зазначив, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, офіційно не працевлаштований, джерела доходів не має, раніше притягувавсь до кримінальної відповідальності, не має паспорта громадянина України, офіційно ніде не зареєстрований, та не має постійного місця проживання, а тому може переховуватись від органів досудового розслідування з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Підозрюваний ОСОБА_6 на шлях виправлення та перевиховання не став, може продовжувати вчинення корисливих злочинів пов`язаних з викраденням чужого майна чи будь-яких інших кримінальних правопорушень, знищити сховати будь-які речі, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та незаконно впливати на свідків.

Оскільки існують ризики того, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, з метою забезпечення швидкого та неупередженого досудового розслідування, забезпечення розумних строків передбачених ст. 28 КПК України, встановленню об`єктивної істини по справі, дотримання основоположного принципу невідворотності кримінального покарання, просили обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання в повному обсязі та просили його задовольнити з підстав викладених в ньому.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 свою причетність до інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, вказав, що протягом семи років постійно проживає в с. Стрижівка, працює за наймом, має середньомісячний дохід в середньому 12000 тис. грн., та хоче відшкодувати завдані збитки родині ОСОБА_8 , активно співпрацює з органами досудового слідства, а тому просив застосувати інший запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо поданого клопотання заперечив, посилаючись на те, що клопотання є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, проживає в цивільному шлюбі протягом 7 років в с. Стрижівка, самостійно та добровільно брав участь в слідчих діях, дає правдиві покази щодо обставин злочину, слідчими вилучені всі необхідні речові докази. А тому просив застосувати інший запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі домашній арешт, який є цілком співмірним вчиненому та особі підозрюваного, та зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Заслухавши пояснення слідчого, підозрюваного, доводи захисника, думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що передбачені ч.1 цієї статті.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя та суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
При цьому слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).
Відповідно до частини 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Суд, дослідивши матеріали клопотання, встановив, що виключних обставин для обрання запобіжного заходу у виді тримання ОСОБА_6 під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні не вказано та слідчим, прокурором в судовому засіданні не доведено. Заявлені у клопотанні ризики в сукупності з тяжкістю злочину та даними про особу підозрюваного, не можуть слугувати виключною підставою для тримання останнього під вартою.
Клопотання про наявність в кримінальному провадженні ризиків, які обумовлюють доцільність застосування запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою обґрунтовано тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному у вчинені інкримінованого правопорушення, яке є тяжким, спробам переховуватись від органів досудового розслідування і суду, можливістю впливати на свідків , знищити або сховати будь-які речі , що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та вчинити інше кримінальне правопорушення .
Відповідно до п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених пунктом 1 частини першої статті 194 КПК України, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.
Так, в провадженні СВ Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000260 від 07.05.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

07.05.2019 р. о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , затримано у порядку ст. 208 КПК України, 08.05.2019 р. ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України .

Отже, оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_6 кримінального правопорушення, вбачаю, що обґрунтованість підозри в контексті її розуміння ЕСПЛ, присутня.
Доводи клопотання сторони обвинувачення в тій частині, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні не підтвердженні належними та об`єктивними даними і стороною обвинувачення в судовому засіданні не доведені.
У рішенні "Марченко проти України" Європейського суду суд з прав людини повторюється, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.
З урахуванням вищевикладеного, а також даними про особу підозрюваного, який має молодий вік, постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, але має стабільний дохід та працює за наймом, за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем роботи по найму характеризується позитивно, в силу ст. 89 КК України є несудимий, активно сприяє розкриттю злочину, суд дійшов висновку про відсутність, передбачених ст. ст. 183, 194 Кримінального процесуального кодексу України обставин, які б вказували на наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, проте з урахуванням обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявності ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме того, що підозрюваний може випливати на свідків, знищити , сховати будь-які речі, вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя вбачає, що вказаним ризикам може достатньо дієво запобігти такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт, що забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 , а також покладає на нього обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України .
Питання щодо доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувалось, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178181,183,194,309,376 КПК України, слідчий суддя ,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 задовольнити частково.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на строк з 09 травня 2019 р. до 05 липня 2019 р.
Заборонити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки, що передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України : прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
У відповідності до п. 1 ч. 3 ст 202 КПК України зобов`язати посадових осіб Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області негайно доставити ОСОБА_6 до місця свого проживання та звільнити з під варти.
Контроль за виконанням ухвали покласти на Коростишівський ВП ГУНП в Житомирській області.
Зобов`язати слідчого письмово під розпис роз`яснити підозрюваному наслідки порушення покладених на нього обовязків.
В задоволенні решти клопотання відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1