Провадження № 1-кп/127/860/18

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2018 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці кримінальне провадження № 0000268 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка, Донецької області, громадянина України, українця, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого, -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, суд
ВСТАНОВИВ:
13.05.2015 року ОСОБА_4 призвано до лав Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за мобілізацією на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 № 15/2015. В подальшому його було направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 04.05.2015 № 82 солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу зазначеної військової частини та призначений на посаду оператора радіотелефоніста 2-го розвідувального відділення 2-го розвідувального взводу розвідувальної роти.
Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 відповідно до ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 126, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів. j ' j .j
У зв`язку із затвердженням Верховною Радою України Указів Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17 березня 2014 року, № 454/2014 від 06 травня 2014 року, № 607/2014 від 21 липня 2014 року, №15/2015 від 14 січня 2015 року в Україні розпочато процес мобілізації та оголошено особливий період, тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після скінчення воєнних дій. У зв`язку із наведеними обставинами в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період, який діє по цей час.
17.08.2015 солдат ОСОБА_4 вибув із військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 до Вінницького медичного клінічного центру Центрального регіону, який дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , для проведення обстеження та подальшого лікування, до якого останній повинен був прибути 17.08.2015.
Однак, 17.08.2015 солдат ОСОБА_4 в порушення ст. 17, 65, 68 Конституції України, Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 126, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, в умовах особливого періоду, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, без дозволу командирів та поважних причин, не з`явився вчасно на лікування до Вінницького медичного клінічного центру Центрального регіону, а також не повернувся до своєї військової частини.
За час відсутності в частині солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби за посадою не виконував. Перебуваючи поза межами військової частини, ОСОБА_4 правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , включно до 15.08.2018, тобто до моменту його затримання у приміщенні військової прокуратури Вінницького гарнізону.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Також зазначив, що в серпні 2015 року він отримав направлення на лікування в зв`язку із важкою хворобою ніг, внаслідок раніше отриманої травми. Однак приїхавши в м. Вінницю, вирішив не їхати до лікувального закладу та поїхав додому. Ще під час проходження військової служби декілька разів він намагався перевестися до військової частини у АДРЕСА_1 , однак йому відмовляли. На підставі цього у нього виникли конфлікти із командуванням. З моменту самовільного залишення військової частини до серпня 2018 року він перебував за місцем проживання у м. Хмельницький. До місцевого військового комісаріату не звертався. Після того як покинув військову частину прибув додому, де працював та утримував цивільну дружину та її трьох дітей, оскільки вони проживають однією сім`єю, приймав участь у житті місцевої релігійної громади та активно їй допомагав. Участі у бойових діях не приймав. Обвинувачений просив суворо його не карати, щиро розкаявся, додатково суду пояснив, що він під час перебування в установі попереднього ув`язнення дійсно зрозумів та переосмислив скоєне, просив не позбавляти його волі.
Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу.
З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Аналізуючи та оцінюючи обставини справи, показання обвинуваченого ОСОБА_4 та всі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно військовослужбовцем (крім строкової служби) на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При обрані виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, що відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, що в силу ст. 89 КК України є не судимим.
Крім того, судом враховано ту обставину, що ОСОБА_4 згідно службової характеристики військової частини НОМЕР_2 від 23.11.2015 року, за час проходження служби зарекомендував себе з негативної сторони. Фізично розвинутий не задовільно. Стан здоров`я незадовільний. Не відповідає морально-етичним якостям військовослужбовця Збройних Сил України.
Відповідно до характеристики виданої Українською Православною Церквою № 58 від 10.09.2018 року, ОСОБА_4 ніс послуг різних робіт у Свято-Пантелеймонівському храмі м. Хмельницького з 21.08.2015 року по 15.08.2018 року, зарекомендував себе з позитивної сторони: стриманий, не зловживає спиртними напоями, до людей відноситься з пошаною, за сумлінне виконання своїх обов`язків користується повагою парафіян і настоятеля приходу. Жодних скарг на нього не надходило.
Згідно довідки Хмельницького обласного наркологічного диспансеру № 2229 від 18.12.2015 року, ОСОБА_4 на обліку в даній установі не перебуває.
Відповідно до довідки Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру № 4001 від 24.12.2015 року громадянин ОСОБА_4 , 1979 року народження, на обліку в Хмельницькому обласному психоневрологічному диспансері не перебуває.
Відповідно до положень статті 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає щире каяття.
Обставин, які згідно статті 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Суд враховує конкретні обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його ставлення до вчиненого, а саме визнання у повному обсязі вини у вчиненому злочині, також відсутність обтяжуючих обставин, наявність пом`якшуючої покарання обставини, відсутність судимостей.
Відтак суд вважає, що для виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів, буде необхідним і достатнім покарання у виді позбавлення волі на певний строк, в межах санкції статті Кримінального Кодексу України.
Частиною 1 статті 75 КК України передбачено, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Частиною 3 цієї ж статті визначено, що суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
Відповідно до ст. 75 КК України, врахувавши тяжкість злочину, особу винуватого та інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Суд приходить до переконання про доцільність скасування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, звільнивши його з-під варти в залі суду.
Зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання строк перебування під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду з 15.08.2018 року по 15.11.2018 року.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 65-67, 75, 76, 407 КК України, ст. ст. ч. 3 ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.
У відповідності до п. п. 1, 2, ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти із зали суду.
Зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання строк перебування під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду з 15.08.2018 року по 15.11.2018 року.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: