справа №619/507/19
провадження №1-кп/619/215/19
ВИРОК
іменем України

07 лютого 2019 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурораОСОБА_3
обвинуваченогоОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000005 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Душанбе Таджикистан, громадянина України, освіта вища, одруженого, працюючого завідувачем відділу нелінійної динаміки електронних систем Інституту радіофізики та електроніки ім. Я.О.Усикова НАН України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.333 КК України,

встановив:
У серпні 2018 року ОСОБА_4 отримав запрошення прийняти участь у IV Китайсько-Українському науково-технічному форумі, який повинен був відбутися на базі Харбінського політехнічного інституту Китайської Народної Республіки (далі за текстом - КНР). У зв`язку з викладеним, в період часу серпень-вересень 2018 року (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , надав згоду на участь у вищевказаному форумі, надіславши електронний лист організаторам даного заходу. При цьому, під час підготовки до участі у форумі у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на порушення встановленого порядку здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю. Так, окрім презентації про автомобільні радари, яку він зазначив у заявці організаційного комітету науково-технічного форуму, ОСОБА_4 також відібрав додаткові матеріали, які зберігались на його особистих електронних носіях, в тому числі звіт про науково-дослідну роботу «Хаотичні та псевдовипадкові сигнали мікрохвильового та міліметрового діапазонів, пристрої для їх випромінювання та прийому з метою застосування в шумових радарах та системах формування радіозображень», шифр «Крок». Тобто, ОСОБА_4 , будучи не зареєстрованим в Державній службі експортного контрою України в якості суб`єкта здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю, а також не маючи відповідних дозвільних документів з ДСЕК, вирішив використати у своїй презентації під час участі у IV Китайсько-Українському науково-технічному форумі, окрім інших наукових матеріалів, звіт про науково-дослідну роботу «Хаотичні та псевдовипадкові сигнали мікрохвильового та міліметрового діапазонів, пристрої для їх випромінювання та прийому з метою застосування в шумових радарах та системах формування радіозображень», шифр «Крок», що містив інформацію про технології військового призначення, у зв`язку з чим здійснив копіювання електронних файлів з даною роботою на власний USB флеш-накопичувач із написом «URSI AP-RASC 2016». Далі, вранці 13.09.2018 року, ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, з метою здійснення вильоту до КНР для участі у IV Китайсько-українському науково- технічному форумі прослідував з м. Харкова до м. Києва в міжнародний аеропорт «Бориспіль», переміщуючи у власному багажі, окрім іншого, USB флеш-накопичувач із означеною інформацією військового призначення. Однак, наміри ОСОБА_4 , направлені на порушення порядку здійснення міжнародних передач товарів, що піддягають державному експортному контролю не було закінчено до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки 13.09.2018 року приблизно о 12 год 47 хв СВ Управління на митному посту «Бориспіль-аеропорт» Київської митниці ДФС, що розташовано у зоні митного контролю в міжнародному аеропорту «Бориспіль» термінал «В» проведено огляд місця події, під час якого у ОСОБА_4 виявлено та вилучено ряд магнітних носіїв інформації, в тому числі і USB флеш-накопичувачі «URSI AP-RASC 2016». Згідно листа Центрального НДІ озброєння та військової техніки Збройних Сил України 189/4/4312 від 29.12.2018 року, встановлено, що на USB флеш-накопичувачі «URSI AP-RASC 2016» ОСОБА_4 в електронних папках: KROK2G16, KROK-Last-2016, Radiometric Imaging та електронних файлах: КРОК-2016-new-new, KPOK-2016-new-new, міститься звіт про науково-дослідну роботу «Хаотичні та псевдовипадкові сигнали мікрохвильового та міліметрового діапазонів, пристрої для їх випромінювання та прийому з метою застосування в шумових радарах та системах формування радіозображень», шифр «Крок», що містить технічні дані (... діаграми, моделі, формули, таблиці, креслення, ... записані на ... носіях або пристроях, таких як ... постійний запам`ятовувальний пристрій ...) які, в тому числі, передбачаються для використання у сфері «розроблещія» або «виробництва» електронного обладнання «спеціально призначеного для військового використання» і «спеціально призначених» для нього «компонентів». Таким чином, дана інформація відповідає позиції ML22a «технології», ... «необхідні» для «розроблення», «виробництва», ... виробів, що підлягають контролю, згідно зі Списком товарів військового призначення, міжнародні передачі яких підлягають державному контролю, згідно додатку до Постанови Кабінету міністрів України №1807 від 20.11.2003 року (із відповідними змінами). При цьому, відповідно до листа Державної служби експортного контролю України №140/30-19 від 11.01.2019 року, згідно до ст.12 Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання», громадянин України ОСОБА_4 не зареєстрований в Державній службі експортного контролю України як суб`єкт здійснення міжнародних передач товарів військового призначення та подвійного використання.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення злочину, так як це зазначено вище.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням вимог ч.4 ст.349 КПК України суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу.

Повно, всесторонньо, об`єктивно проаналізувавши й оцінивши кожний доказ із точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку у даному кримінальному провадженні, враховуючи, що дане провадження в цілому є справедливим, порушень кримінального процесуального закону під час досудового розслідування допущено не було, та дотримуючись загальних засад кримінального провадження, суд дійшов висновку про обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_4 обвинувачення та доведеність стороною обвинувачення у ході судового розгляду його винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразилися в закінченому замаху на порушення встановленого порядку здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю, суд кваліфікує за ч.2 ст.15 ч.1 ст.333 КК України.

За змістом ст.62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст.91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 5 ст.9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у п.65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, Series А заява №25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.333 КК України, доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченим не оспорюються.

При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_4 суд враховує щире каяття, що відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнається судом обставиною, яка пом`якшує його покарання.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває.

Відповідно до змісту ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Згідно ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у своїй постанові від 01 лютого 2018 року (справа №634/609/15-к, провадження №51-658 км17) зазначив, що підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи» тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

За таких обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.15 ч.1 ст.333 КК України у виді штрафу в межах санкції частини цієї статті без позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

При цьому суд враховує, що відповідно до ч.3 ст.68 КК України покарання за замах на злочин не може перевищувати двох третин максимального строку, передбаченого відповідною частиною статті КК України.

Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

З урахуванням вимог ст.ст.176, 177, 377 КПК України у суду відсутні підстави для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.333 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, без позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Речовий доказ: USB флеш-накопичувач із написом «URSI AP-RASC 2016», залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1