Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4068/16-к
Провадження № 1-кп/553/8/2019
В И Р О К
Іменем України

28.05.2019м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001488 від 13.10.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зеленківка, Чутівського району району, Полтавської області, громадянина України, освіта середня, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 12.04.2002 р. Чутівським районним судом Полтавської області за ст.ст. 185 ч. 3, 187 ч. 3, 69, 70 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 21.10.2002 р. Чутівським районним судом Полтавської області за ст.ст. 185 ч. 3, 289 ч. 2, 69, 70, 71 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- 23.02.2006 р. Чутівським районним судом Полтавської області за ст.ст. 185 ч. 3, 289 ч. 2, 70, 71 КК України на 5 років 3 місяці позбавлення волі;

- 15.08.2011 р. Карлівським районним судом Полтавської області за ст.ст. 185 ч. 2, 75 КК України на 1 рік позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

- 01.03.2013 р. Октябрським районним судом м. Полтави за ст.ст. 186 ч. 2, 71 КК України на 5 років позбавлення волі, звільненого 22.02.2016 р.;

- 21.09.2016 р. Чутівським районним судом Полтавської області за ст.ст. 125 ч. 1, 185 ч.2, 289 ч.2, 70 ч.1 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки; Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 06.04.2017 року скасовано щодо засудженого ОСОБА_4 звільнення від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки, призначене вироком Чутівського районного суду Полтавської області від 21.09.2016 р., направлено в місця позбавлення волі для відбуття покарання, призначеного вироком Чутівського районного суду Полтавської області від 21.09.2016 р. строком на 5 (п`ять) років. Строк відбуття покарання обчислювати з 06 квітня 2017 р.

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

20.09.2016 року за адресою: м. Полтава, вул. Площа Слави, 1, у приміщенні залу очікування Регіональної філії «Південна залізниця» виробничого підрозділу «Вокзалу станції Полтава-Південна», обвинувачений ОСОБА_4 , діючи повторно, з корисливих спонукань, з прямим умислом, таємно, шляхом вільного доступу у потерпілого ОСОБА_6 , який відпочивав у залі очікування «Вокзалу станції Полтава-Південна» викрав чорну сумочку, в якій знаходилися особисті речі останнього, а саме: мобільний телефон марки «Lenovo a2010» imei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 вартістю 2299 грн., пенсійне посвідчення та паспорт громадянина України на ім`я потерпілого, завдавши при цьому потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди у розмірі 2299 грн. Після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 185 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердивши факт його скоєння за викладених вище обставин. Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву в якій просив справу слухати без його участі.

Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.
Надані стороною обвинувачення докази в сукупності з показаннями обвинуваченого, не довіряти яким у суду немає жодних підстав, повністю підтверджують дані про місце, час, спосіб, мотив та обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.2 КК України.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до обгрунтованого висновку про доведеність стороною обвинувачення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину передбаченого ст. 185 ч.2 КК України сукупністю доказів, які суд визнає належними, допустимими та достовірними, бере їх до уваги та кладе в основу обвинувального вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , який повинен нести кримінальну відповідальність за вчинений ним злочин.

Відповідно до ч.1, 6 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ч.2 ст. 8 КПК України та ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд при розгляді даного кримінального провадження враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, викладену в рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України», «Коробов проти України» та «Ушаков проти України» щодо концепції доведення вини «поза розумним сумнівом» та вважає, що стороною обвинувачення в повній мірі доведено винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину передбаченого ст. 185 ч.2 КК України належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами по справі «поза розумним сумнівом», що також узгоджується із положеннями ст. 94 КПК України та які в повній мірі дають змогу суду зробити переконливий висновок щодо притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого.

Відповідно до ч.ч. 1,3 статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Проаналізувавши всі докази, досліджені в судовому засіданні, суд, з врахуванням вимог ст. 337 КПК України, вважає доказаною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України.

Відповідно до ч.1 статті 368 КПК України ухвалюючи вирок суд, зокрема, повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини, ст.62 Конституції України і норм КПК України кожна людина має право на справедливий розгляд справи, ніхто не може бути підданий кримінальному покаранню поки не буде визнаний винним в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного злочину повністю доведена.

Оцінюючи всі докази надані стороною обвинувачення за даною кримінальною справою в їх сукупності, суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення ЄС від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 р. передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права».

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправдання засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд, при вирішенні питання щодо призначення виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 враховує положення п. 1 ППВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», ст. ст. 50 та 65 КК України, та виходить з того, що особі, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Обставинами, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.
Обставини, які відповідно до статті 67 КК України обтяжують його покарання відсутні.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, те, що він вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся у вчиненому, а також конкретні обставини справи, те, що обвинувачений неодноразово судимий, не займається суспільно-корисною працею, а тому суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання у виді реального позбавлення волі із застосуванням положень ст. 70 ч.4 КК України, яке буде необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Крім того, суд враховує постанову Великої Палати Верховного суду по справ №663/537/17, та оскільки ОСОБА_4 вчинив злочин 20 вересня 2016 року, тобто до 20 червня 2017 року, суд вважає за необхідне зарахувати йому строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 27 листопада 2018 року, тобто з моменту обрання йому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою по даній справі по дату набрання цим вироком законної сили.
Цивільний позов не заявлявся.
Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Речові докази відсутні.
Керуючись статтями 369 -371, 373 та 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за даним вироком більш суворим покаранням призначеним за вироком Чутівського районного суду Полтавської області від 21.09.2016 року остаточно вважати засудженим ОСОБА_4 на 5 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 27.11.2018 року тобто з моменту обрання йому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою по даній справі.
Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 27.11.2018 року по дату набрання вироком законної сили, відповідно до ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_4 частково відбуте ним покарання за вироком Чутівського районного суду Полтавської області від 21.09.2016 року з 06.04.2017 року по 26.11.2018 року включно.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити без змін - тримання під вартою.
Вирок може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1