В И Р О К
Іменем України
30.11.2018 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033 від 28.01.2018 року, по обвинуваченню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Хмельницького з/с Пресногорьківського району Кустанайської області Республіки Казахстан, мешканця АДРЕСА_1 , із повною вищою освітою, пенсіонера, одруженого, військовозобов`язаного, паспорт серії НОМЕР_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.286 КК України,
УСТАНОВИВ :
Близько 10 години 20 хвилин 28.01.2018 року водій ОСОБА_9 , який попередньо успішно склав практичний та теоретичний іспити на знання Правил дорожнього руху та навиків керування транспортними засобами, і отримав у 1980 році посвідчення водія категорії "В", усвідомлюючи, що тривалий час страждає хронічними серцево-судинними захворюваннями, керував технічно-справним автомобілем "FORD Fiesta", державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи у хворобливому стані. Рухаючись автодорогою сполученням м.Вінниця м.Бар у напрямку останнього, відволікався від керування автомобілем шляхом ведення безперервної розмови із своїми пасажирами; під час виконання маневру повороту ліворуч у напрямку смт.Браїлів Жмеринського району Вінницької області на нерегульованому перехресті з другорядною дорогою, виїхавши на зустрічну смугу руху, не надав переваги для руху та допустив зіткнення з автомобілем "RENAULT Kangoo", державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який через вказане перехрестя рухався прямо у зустрічному напрямку головною дорогою по належній смузі руху. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля "FORD Fiesta" ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від отриманих ним тілесних ушкоджень помер під час надання медичної допомоги у Жмеринській центральній районній лікарні, та згідно із висновком судово-медичної експертизи від 14.02.2018 року №09 смерть ОСОБА_11 настала від сполучної травми тіла, яка ускладнилась травматичним шоком та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень і перебуває у причинному зв`язку зі смертю останнього; а також водій "RENAULT Kangoo" ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого уламкового перелому правого надколінника зі зміщенням уламків, гемартрозу правого колінного суглобу, які згідно із висновком судово-медичної експертизи від 03.04.2018 року №13 відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Відповідно до висновку автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи від 13.03.2018 року №186 зіткнення вказаних вище транспортних засобів сталося на смузі руху в напрямку м.Вінниці автодороги сполученням м.Вінниця м.Бар, тобто на смузі руху автомобіля "RENAULT Kangoo", державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7 ; у дорожній ситуації, що склалася, водію автомобіля "RENAULT Kangoo" ОСОБА_7 було створено аварійну ситуацію діями водія автомобіля "FORD Fiesta" ОСОБА_9 ; у дорожній ситуації, що склалася, водій автомобіля "RENAULT Kangoo", державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_7 не мав технічної можливості попередити зіткнення з автомобілем "FORD Fiesta", державний номерний знак НОМЕР_2 , та в його діях не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б знаходились у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди; у дорожній ситуації, що склалася, технічна можливість попередження даної дорожньо-транспортної пригоди у водія автомобіля "FORD Fiesta", державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_9 полягала у виконанні останнім вимог п.10.1., 16.13. Правил дорожнього руху України; у цій дорожній ситуації в діях водія автомобіля "FORD Fiesta", державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_9 вбачається невідповідність вимогам п.10.1., 16.13. Правил дорожнього руху України, яка з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_9 за вказаних обставин порушив вимоги п.п."б" п.2.3., п.п."б" п.2.9., п.10.1., 16.13. Правил дорожнього руху України, якими визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим транспортним засобом у дорозі (п.п."б" п.2.3. ПДР); водієві забороняється керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під спливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції та увагу (п.п."б" п.2.9. ПДР); перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху (п.10.1. ПДР); перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч. Порушення водієм ОСОБА_9 вимог пунктів 10.1., 16.13. Правил дорожнього руху України перебуває у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме із спричиненням смерті ОСОБА_11 та спричиненням ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Вказані дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого та спричинило потерплому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Потерпілий ОСОБА_7 подав цивільний позов, за вимогами якого просив стягнути на його користь з обвинуваченого ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 50000 грн., а також моральну шкоду в сумі 100000 грн. (а.с.34-37).
Потерпіла ОСОБА_12 подала цивільний позов із вимогами стягнення на її користь з ПрАТ СК "ПЗУ Україна" витрати, які були здійснені нею на поховання її чоловіка ОСОБА_11 в сумі 9894,45 грн., а також 134028 грн. в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого (а.с.42-50).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 винуватим себе у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю. Пояснив, що 28.01.2018 року він на власному автомобілі "FORD Fiesta", державний номерний знак НОМЕР_2 , разом із своїм товаришем ОСОБА_11 та дружиною останнього ОСОБА_12 поїхали з м.Вінниці на дачу, розташовану в смт.Браїлів Жмеринського району. Вказаним автомобілем, який перебував у технічному справному стані, він керував особисто, ОСОБА_11 сидів праворуч від нього на передньому пасажирському сидінні, ОСОБА_12 розташовувалась на задньому сидінні також з правого боку. До цього вони не бачилися близько трьох місяців, тому у піднесеному настрої від зустрічі дорогою жваво спілкувались, обмінюючись новинами про події власного життя. Близько 11 години ранку вказаної доби, наближаючись по автотрасі до перехрестя, що має поворот ліворуч на смт.Браїлів, він, рухаючись позаду вантажного автомобіля з напівпричіпом, не став його обганяти, а зменшив швидкість руху свого автомобіля та заздалегідь увімкнув лівий покажчик повороту. Вказана вантажівка попереду обмежувала йому оглядовість. При виконанні повороту ліворуч він від огляду дорожньої ситуації попереду себе відволікся на те, щоб переконатись у відсутності іншого автомобіля позаду, що міг би його обігнати зліва по смузі руху, на яку він мав намір виїхати. Також з лівого боку перед перехрестям знаходився легковий автомобіль, що намагався перетнути дорогу, тому поворот ліворуч він виконував з урахуванням траекторії, необхідної для дотримання безпечного інтервалу при роз`їзді з останнім. При цьому він не побачив автомобіль темного кольору, що рухався без увімкненого світлового обладнання у зустрічному напрямку та раптово для нього з`явився у секторі його огляду поза вантажівкою. В цей час він, обвинувачений, вже здійснював поворот ліворуч та на зустрічній смузі руху відчув різкий удар у правий бік свого автомобіля, внаслідок якого тимчасово втратив свідомість. До тями прийшов коли на місці подій вже перебували працівники швидкої допомоги, які зробили йому укол. Потім він повернувся до свого автомобіля, у якому вийняв ключ із замка запалювання та вимкнув світлові прилади, а водій швидкої допомоги відімкнув акумулятор його автомобіля. Погодився із висновками експертів щодо визначення порушень ним Правил дорожнього руху та їх наслідково-причинного зв`язку, а також стосовно тяжкості тілесних ушкоджень потерпілих осіб та причин смерті одного з них, визнавши свою винуватість у даній дорожньо-транспортній пригоді, яку спричинив ненавмисно з власної необережності. Визнав також наявність у себе хронічного серцево-судинного захворювання, зауваживши, що на той час воно не перешкоджало йому керувати автомобілем. У вчиненому щиро розкаявся. Просив не позбавляти його волі та прав керування транспортним засобом, використання якого йому необхідне для особистих потреб та потреб його близьких родичів. Просив суд врахувати добровільне відшкодування ним наразі коштів в розмірі 10000 грн. потерпілому ОСОБА_7 , а також потерпілій ОСОБА_12 в розмірі 35000 грн. Запевнив, що має твердий намір і надалі регулярно здійснювати відшкодування потерпілим завданої шкоди. Вимоги цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 щодо відшкодування матеріальної шкоди в сумі 20000 грн. та моральної шкоди в сумі 25000 грн. визнав повністю.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що після 10 години ранку 28.01.2018 року він рухався на своєму автомобілі "RENAULT Kangoo", державний номерний знак НОМЕР_3 , автодорогою у напрямку м.Вінниці. На під`їзді до перехрестя на смт.Браїлів Жмеринського району побачив, що назустріч рухається автомобіль, який раптово здійснив маневр повороту, виїхавши перед ним на смугу його руху. Він, потерпілий, застосував гальмування, але уникнути зіткнення з вказаним автомобілем технічної можливості не було. Внаслідок вказаного зіткнення з автомобілем, яким як згодом з`ясувалось, керував обвинувачений ОСОБА_9 , він отримав тілесні ушкодження. До теперішнього часу його здоров`я повністю не відновилось, він обмежений у можливості швидко самостійно пересуватись. Він не звертався до лікарської комісії з питань визначення йому ступеня втрати працездатності, оскільки йому в процесі лікування передбачена іще одна операція. Просив не позбавляти обвинуваченого волі та не застосовувати щодо нього суворого покарання. Заявив про зменшення заявлених ним позовних вимог та остаточно просив стягнути на його користь з обвинуваченого ОСОБА_9 20000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 25000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди без врахування попередньо сплачених йому останнім коштів в розмірі 10000 грн., отримання яких особисто підтвердив.
Потерпіла ОСОБА_6 пояснила в судовому засіданні, що на місце ДТП 28.01.2018 року вона прибула вже згодом. Бачила там належний обвинуваченому ОСОБА_9 автомобіль "FORD Fiesta", яким останній керував, та у якому на час зіткнення перебували також її батьки, але на місці аварії їх вона не застала, так як швидкою допомогою їх вже було доправлено до Жмеринської центральної районної лікарні. Підтвердила отримання особисто нею від обвинуваченого ОСОБА_9 грошових коштів наразі на загальну суму 35000 грн., які ним надані в рахунок відшкодування матеріальної шкоди на користь її матері ОСОБА_12 , що використані на лікування останньої. Висловила думку про недоцільність позбавлення волі обвинуваченого ОСОБА_9 , який послідовно та відповідально ставиться до потреб їх сім`ї після смерті її батька, вживаючи дієвих заходів для відшкодування завданої шкоди.
Потерпіла ОСОБА_12 за її належним викликом в судове засідання не з`явилась, клопотань про його відкладення з поважних причин не представила, відтак судом за наслідком з`ясування думок інших учасників процесу визначено можливим проведення судового розгляду без її участі, проти чого ніхто з учасників судового засідання не заперечували.
Представник цивільного відповідача ПРАТ СК "ПЗУ Україна" за належним викликом в судове засідання також не з`явилась, подавши попередньо письмовий відзив на позовну заяву цивільного позивача ОСОБА_12 . Вказала про часткове визнання заявлених позовних вимог в частині відшкодування витрат на поховання в сумі 5794,45 грн., з яких на поховання 5408,45 грн., замовлення фотокартки 300 грн., бахали та рушники 86 грн. Водночас заперечила підстави відшкодування страховиком заявлених витрат на обід, як таких що здійснені після поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу, що не становить їх приналежності до визначених законом витрат на поховання, відтак просила відмовити у задоволенні цих позовних вимог. Також просила відмовити у задоволенні вимог цивільного позову в частині стягнення з ПРАТ СК "ПЗУ Україна" 134028 грн., посилаючись на недоведеність цивільним позивачем підтверджень того, що її дохід є меншим встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та що на час смерті її чоловіка частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним та постійним джерелом їх існування, як відповідних підстав оспорюваного відшкодування. За сукупності вказаних обставин щодо належного виклику та представлення відзиву на позов неявка представника цивільного відповідача не перешкоджає розгляду по суті цивільного позову.
З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.45) вбачається, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Жмеринка Вінницької області.
З відомостей паспорту громадянина України НОМЕР_5 (а.с.47-48) встановлено, що потерпіла ОСОБА_12 25.08.1973 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_11 , 1951 року народження.
Згідно копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_6 (а.с.49) потерпілій ОСОБА_12 з 15.05.2000 року призначена пенсія за вислугу строків служби, первісно у розмірі 70,99 грн.
У відповідності до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30.01.2018 року стосовно кримінального провадження №0000033 (а.с.95) до нього внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України за фактами того, що о 10 годині 20 хвилин 28.01.2018 року водій ОСОБА_9 , керуючи автомобілем "Форд Фієста", державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись зі сторони м.Вінниці в напрямку м.Бар, під час виконання маневру повороту ліворуч на нерегульованому перехресті в напрямку смт.Браїлів Жмеринського району, не надав переваги для руху та допустив зіткнення з автомобілем "Рено Кенго", державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 , який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водія ОСОБА_9 , пасажирів його автомобіля ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , а також водія ОСОБА_7 з тілесними ушкодженнями було госпіталізовано до Жмеринської ЦРЛ, де ОСОБА_11 від отриманих травм помер.
З копії посвідчення водія серії НОМЕР_7 , виданого 23.12.1998 року обвинуваченому ОСОБА_9 (а.с.98) встановлено, що останній має право керування транспортними засобами категорії "В", тобто автомобілями, дозволена максимальна вага яких не перевищує 3500 кг. і кількість сидячих місця яких, крім сидіння водія, не перевищує восьми.
З висновку автотехнічної експертизи від 05.04.2018 року №133а (а.с.104-109) вбачається, що на момент експертного огляду у деталях та вузлах рульового керування, а також робочої гальмівної системи та ходової частини автомобіля "FORD Fiesta", державний номерний знак НОМЕР_2 , експлуатаційних несправностей, які б могли виникнути до ДТП та вплинути на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено, тобто системи перебували у працездатному стані. Робоча гальмівна система та ходова частина автомобіля знаходяться у технічно несправному та непрацездатному стані через несправності, що виникли під час розвитку події ДТП при дії значних ударних навантажень та не могло статися під час експлуатації автомобіля.
З висновку автотехнічної експертизи від 05.04.2018 року №132а (а.с.112-117) вбачається, що на момент експертного огляду у деталях та вузлах робочої гальмівної системи, а також рульового керування та ходової частини автомобіля "RENAULT Kangoo", державний номерний знак НОМЕР_3 , експлуатаційних несправностей, які б могли виникнути до ДТП та вплинути на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено, тобто системи перебували у працездатному стані. Рульове керування та ходова частина автомобіля знаходяться у технічно несправному та непрацездатному стані через несправності, що виникли під час розвитку події ДТП при дії значних ударних навантажень та не могло статися під час експлуатації автомобіля.
Згідно висновку автотехнічної та транспртно-трасологічної експертизи від 13.03.2018 року №186, з додатком до неї (а.с.120-128,129) встановлено наступне:
у дорожній ситуації, що склалася, дії водія автомобіля "RENAULT Kangoo", державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_7 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.12.3. Правил дорожнього руху України, водія автомобіля "FORD Fiesta", державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_9 вимогами п.10.1., 16.13. Правил дорожнього руху України;
зіткнення автомобіля "FORD Fiesta", державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 з автомобілем "RENAULT Kangoo", державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7 сталося в районі розташування кінця сліду гальмування №7, початку дугообразного сліду юзу №6 та початку слідів юзу №4,5;
свідчення водія автомобіля "FORD Fiesta" ОСОБА_9 в частині того, що керований ним автомобіль на момент зіткнення перебував на відстані 4 м. від проїзної частини дороги сполученням Вінниця Бар технічно недостовірні;
швидкість руху автомобіля "RENAULT Kangoo", державний номерний знак НОМЕР_3 , яка відповідає виявленим слідам гальмування, становить Va=20,8…31,6 км./год.;
у дорожній ситуації, що склалася, водій автомобіля "RENAULT Kangoo" ОСОБА_7 не мав технічної можливості попередити зіткнення з автомобілем "FORD Fiesta" терміновим гальмуванням, із зупинкою автомобіля "RENAULT Kangoo" до смуги руху автомобіля "FORD Fiesta"; йому була створена аварійна обстановка діями водія автомобіля "FORD Fiesta" ОСОБА_9 у вигляді виконання маневру;
у дорожній ситуації, що склалася, в діях водія автомобіля "RENAULT Kangoo" ОСОБА_7 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди;
у дорожній ситуації, що склалася, технічна можливість попередження даної дорожньо-транспортної пригоди у водія автомобіля "FORD Fiesta", державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_9 з технічної точки зору полягала у виконанні останнім вимог п.10.1., 16.13. Правил дорожнього руху України;
у дорожній ситуації, що склалася, в діях водія автомобіля "FORD Fiesta", державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_9 вбачається невідповідність вимогам п.10.1., 16.13. Правил дорожнього руху України, яка з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно висновку автотехнічної експертизи від 25.04.2018 року №112 з фототаблицею та додатком до неї (а.с.132-137,138-139,140-146) встановлено, що в результаті його пошкодження розмір ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля "RENAULT Kangoo", державний номерний знак НОМЕР_3 , 2009 року випуску, з ПДВ складає 200521,82 грн.; розмір матеріального збитку, завданий власнику автомобіля "RENAULT Kangoo", державний номерний знак НОМЕР_3 , 2009 року випуску, з ПДВ становить 175860 грн.
Постановою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.01.2018 року (а.с.147) накладено арешт на автомобіль "FORD Fiesta", державний номерний знак НОМЕР_2 , та вилучений з нього відеореєстратор, а також на автомобіль "RENAULT Kangoo", державний номерний знак НОМЕР_3 .
Згідно постанови слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області від 29.01.2018 року (а.с.148) автомобілі "RENAULT Kangoo", державний номерний знак НОМЕР_3 , "FORD Fiesta", державний номерний знак НОМЕР_2 , та вилучений з нього відеореєстратор приєднані до кримінального провадження №0000033 у якості речових доказів.
З копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7461680 (а.с.149) вбачається період його дії з 19.08.2017 року до 18.08.2018 року, страхувальником ПРАТ СК "ПЗУ Україна" забезпечено страхування вказаної цивільно-правової відповідальності ОСОБА_9 щодо користування транспортним засобом "FORD Fiesta", державний номерний знак НОМЕР_2 .
З додатково представленої стороною захисту копії заяви від 29.01.2018 року вбачається повідомлення по телефону ПРАТ СК "ПЗУ Україна" ОСОБА_9 про настання страхового випадку по договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що мав місце 28.01.2018 року за участю транспортного засобу "FORD Fiesta", державний номерний знак НОМЕР_2 .
Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони отримані та представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються.
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Сторонами заявлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин; їх позиція є істинною та добровільною.
Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, за наслідком чого не отримано їх заперечень проти вказаного порядку та обсягу дослідження доказів.
Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим, заслухавши сталу думку учасників судового розгляду, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та ухвалив обмежитись дослідженням відомостей, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд виходить з того, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення не є складним, обвинувачений не має будь-яких фізичних чи психічних вад, розуміє суть пред`явленого обвинувачення та зміст фактичних обставин справи, які ним та іншими учасниками визнано добровільно, усвідомлюючи неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявили у судовому засіданні, а тому у суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності позиції сторін кримінального провадження з вказаних питань.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_9 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху згідно визначеного експертами переліку, а тому він повинен нести кримінальну відповідальність за ч.2 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками спричинення внаслідок вказаних його протиправних дій смерті потерпілого та середньої тяжкості тілесного ушкодження іншому потерпілому.
При призначенні міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, враховує думки потерпілих.
Так, обвинувачений ОСОБА_9 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с.99); за місцем проживання він характеризується позитивно, є військовим пенсіонером та ветераном Збройних Сил України (а.с.97); на обліку у Комунальному підприємстві "Вінницький обласний наркологічний диспансер "Соціотерапія" та у Комунальному закладі "Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка не перебуває (а.с.96,101).
Ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_9 щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, а також добровільно вжив заходів щодо часткового відшкодування спричиненої шкоди слід віднести до таких, що пом`якшують його покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , судом не встановлено.
Згідно висновків досудової доповіді від 29.10.2018 року, складеної Вінницьким міськрайонним відділом з питань пробації, оцінено низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_9 та низький рівень небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб; також визначено можливим виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк.
З урахуванням сукупності наведеного, а також власної позиції потерпілих осіб, жоден з яких не потребував суворого покарання, суд вважає, що з метою виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нових правопорушень слід застосувати щодо нього визначене санкцією вказаної частини статті кримінального закону покарання у виді позбавлення волі із позбавленням права керування транспортними засобами, не вбачаючи у даному конкретному випадку підстав для застосування вимог ст.69 КК України. Застосування вказаного додаткового покарання судом у виді позбавлення спеціального права визначається необхідним з урахуванням того, що порушення водієм ОСОБА_9 правил дорожнього руху з його власної недбалості призвело до загибелі його пасажира та спричинення серйозних тілесних ушкоджень водієві іншого транспортного засобу. При цьому використання обвинуваченим власного автомобіля не є джерелом його постійного доходу, сам обвинувачений перебуває у літньому віці та має суттєве хронічне захворювання серцево-судинної системи, проте на разі здатен пересуватись самостійно, а для переміщення на значні відстані не позбавлений можливості використовувати громадський транспорт, або винаймати транспортні засоби для індивідуальних потреб перевезень.
Водночас, приймаючи до уваги, що хоча вчинене ним кримінальне правопорушення є тяжким злочином, натомість з урахуванням виключно позитивних відомостей щодо особи ОСОБА_9 , а також враховуючи обставини, що пом`якшують його покарання, та за відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд доходить висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 без відбування покарання шляхом звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням із покладенням на нього певних обов`язків на період іспитового строку.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 за уточненими вимогами щодо стягнення на його користь з обвинуваченого ОСОБА_9 матеріальної шкоди в сумі 20000 грн. та моральної шкоди в сумі 25000 грн. підлягає задоволенню у повному обсязі з урахуванням його безумовного визнання цивільним відповідачем ОСОБА_9 , що не суперечить вимогам закону та не порушує прав інших осіб.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 підлягає задоволенню в частині стягнення на її користь з ПрАТ СК "ПЗУ Україна" витрат, які були здійснені нею на поховання її чоловіка ОСОБА_11 в сумі 5794,45 грн., з яких на поховання 5408,45 грн., замовлення фотокартки 300 грн., бахали та рушники 86 грн., вимоги щодо чого визнані цивільним відповідачем і визначаються судом аргументованими та відповідними закону, а також підтвердженими належними та допустими доказами. Щодо решти позовних вимог суд визнає обгрунтованими заперечення представника цивільного відповідача стосовно відсутності підстави відшкодування страховиком заявлених до стягнення витрат на обід, як таких що здійснені після поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу, що не становить їх приналежності до визначених законом витрат на поховання, оскільки відповідно до положень п.27.4. ст.27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" по страховому випадку страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Натомість згідно змісту ст.2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" поховання померлого визначено як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Отже, поминальний обіду вочевидь не належать до визначеного законом комплексу заходів, що безпосередньо включає поховання померлого, а тому вимога щодо стягнення з ПрАТ СК "ПЗУ Україна", саме як із страховика, витрат на проведення поминального обіду в сумі 4100 грн. є безпідставною, відтак задоволенню не підлягає. Також на думку суду є грунтовним заперечення представника цивільного відповідача стосовно недоведеності цивільним позивачем ОСОБА_12 власних позовних вимог в частині стягнення на її користь з ПРАТ СК "ПЗУ Україна" 134028 грн. в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної смертю її чоловіка ОСОБА_11 , того, що її дохід є меншим від встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та що на час смерті її чоловіка частка заробітку останнього, яка припадала на кожного з них, була основним та постійним джерелом їх існування. Так, згідно вимог ч.1 ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті; шкода відшкодовується, зокрема чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, довічно. Відповідно до положень п.27.2. ст.27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами; загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. При цьому у відповідності до роз`яснень, які містяться у п.п."г" п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" вказано, що непрацездатні члени сім`ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування. Аналогічне застережено також у постанові Верховного Суду від 18.04.2018 року у справі №165/325/17, правовим висновком якої також визначено, що особа вважається такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом; для набуття права на утримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць; за предметом позову про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, доказуванню підлягає не лише факт родинних відносин, а факт перебування на утриманні померлого та потреба у матеріальній допомозі. Отже, з урахуванням наведених в обгрунтуванні цивільного позову ОСОБА_12 заявлення вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, безпосередньо з підстав того, що вона є особою пенсійного віку та перебувала на повному утриманні свого загиблого чоловіка, цивільним позивачем належно не доведені вказані вище обставини на підтвердження не лише факту її власної непрацездатності, а й факту перебування на утриманні померлого чоловіка за відповідних умов набуття такого права, а також особистої потреби у матеріальній допомозі, які є визначальними підставами даного оспорюваного відшкодування, у зв`язку з чим у цій частині вимог цивільний позов підлягає залишенню без задоволення.
Речові докази, які зберігаються у Жмеринському ВП ГУНП у Вінницькій області, а саме: автомобіль "FORD Fiesta", державний номерний знак НОМЕР_2 , та відеореєстратор слід повернути за належністю обвинуваченому ОСОБА_9 , автомобіль "RENAULT Kangoo", державний номерний знак НОМЕР_3 , необхідно повернути в користування потерпілому ОСОБА_7 , як речі, що не підлягають спеціальній конфіскації, відтак арешт, накладений на вказане тимчасово вилучене майно ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.01.2018 року, підлягає скасуванню судом (а.с.147,148).
Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 4004 грн. (1001 грн. + 1001 грн. + 1001 грн. + 1001 грн.) необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь держави (а.с.103, 111, 119, 131).
Про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили ніким не заявлено, а тому суд не має повноважень щодо вирішення даного питання.
З урахуванням викладеного, керуючись ст.128, 129, 349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ :
ОСОБА_9 визнати винуватим та призначити йому покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки вісім місяців з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на три роки.
Відповідно до вимог ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування основного призначеного покарання, якщо він протягом трьох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задоволити.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 20000 гривень матеріальної шкоди та 25000 гривень моральної шкоди, завданих кримінальним правопорушенням.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 задоволити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" на користь ОСОБА_12 5794 гривні 45 копійок страхового відшкодування витрат на поховання загиблого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 28.01.2018 року ОСОБА_11 , згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7461680.
У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_12 щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" витрат на поминальний обід після поховання ОСОБА_11 в сумі 4100 гривень, а також 134028 гривень відшкодування шкоди, заподіяної смертю її чоловіка ОСОБА_11 , відмовити.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави 4004 гривні процесуальних витрат на залучення експертів.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.01.2018 року на автомобіль "FORD Fiesta", державний номерний знак НОМЕР_2 , та вилучений з нього відеореєстратор, а також на автомобіль "RENAULT Kangoo", державний номерний знак НОМЕР_3 .
Речові докази: автомобіль "FORD Fiesta", державний номерний знак НОМЕР_2 , та вилучений з нього відеореєстратор, які зберігаються у Жмеринському ВП ГУНП у Вінницькій області, повернути за належністю обвинуваченому ОСОБА_9 , автомобіль "RENAULT Kangoo", державний номерний знак НОМЕР_3 , який зберігається у Жмеринському ВП ГУНП у Вінницькій області, повернути в користування потерпілому ОСОБА_7 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку його оскарження.
На вирок суду може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня його проголошення, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1