УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2019 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва - ОСОБА_1

за участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_2

при секретарі - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м.Києва скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність директора ДБР ОСОБА_4 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення за заявою до ЄРДР та зобов`язання вчинити дії.

Свою скаргу особа, яка її подала, мотивує тим, що 19 квітня 2019 він до приймальні Державного бюро розслідувань подав заяву про вчинення кримінального правопорушення посадовою особою ГПД НАБУ, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.170, ч.2 ст. 364, ч.1 ст. 365, ч.2 ст. 366, ч.2 ст. 367, ч.1 ст. 396 КК України. Разом з тим, станом на день звернення до слідчого судді зі скаргою будь-яких відомостей від ДБР, щодо внесення (не внесення) його заяви про кримінальне правопорушення до ЄРДР, він не отримував.

У зв`язку із зазначеним ОСОБА_2 просить визнати бездіяльність директора ДБР ОСОБА_4 протиправною, зобов`язати останнього внести відомості про кримінальне правопорушення за його заявою до ЄРДР, надавши витяг з ЄРДР та пам*ятку про права і обов*язки потерпілого.

У судовому засіданні особа, яка подала скаргу, ОСОБА_2 , підтримав її у повному обсязі та наполягав на її задоволенні з підстав, викладених у ній.

Повноважна службова особа ДБР про розгляд скарги була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі.

У зв`язку із тим, що особа, бездіяльність якої оскаржується, у судове засідання не з`явилась, про розгляд скарги була повідомлена належним чином, тому у відповідності до ч.3 ст. 306 КПК України слідчий суддя ухвалив проводити розгляд скарги по суті на підставі наявних матеріалів.

Слідчий суддя, заслухавши особу, яка подала скаргу, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, особа, яка подала скаргу, ОСОБА_2 , 19 квітня 2019 року до приймальні Державного бюро розслідувань подав заяву про вчинення кримінального правопорушення посадовою особою ГПД НАБУ, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.170, ч.2 ст. 364, ч.1 ст. 365, ч.2 ст. 366, ч.2 ст. 367, ч.1 ст. 396 КК України, що підтверджується копіює такої заяви.

При цьому ОСОБА_2 , звертаючись до слідчого судді із відповідною скаргою, просить визнати бездіяльність директора ДБР ОСОБА_4 протиправною, зобов`язати останнього внести відомості про кримінальне правопорушення за його заявою до ЄРДР, надавши витяг з ЄРДР та пам*ятку про права і обов*язки потерпілого.

Так, згідно ч.1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
При цьому, відповідно до п.8 ч.1 ст. 3 КПК України, керівником органу досудового розслідування є начальник Головного слідчого управління, слідчого управління, відділу, відділення органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу державного бюро розслідувань, органу Державної кримінально-виконавчої служби України, підрозділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України та його заступники, які діють у межах своїх повноважень.
До вказаного вичерпного переліку таку посаду як директор Державного бюро розслідувань не включено.
При цьому, відповідно до ст. 12 ЗУ «Про державне бюро розслідувань», Директор Державного бюро розслідувань наділений наступними повноваженнями:
1) несе відповідальність за діяльність Державного бюро розслідувань, зокрема законність здійснюваних Державним бюро розслідувань оперативно-розшукових заходів, досудового розслідування, додержання прав і свобод людини і громадянина;
2) організовує роботу Державного бюро розслідувань, визначає обов`язки першого заступника і заступників Директора Державного бюро розслідувань;
3) координує і контролює діяльність центрального апарату та територіальних органів Державного бюро розслідувань;
4) затверджує структуру та штатну чисельність центрального апарату та територіальних органів Державного бюро розслідувань;
5) визначає відповідно до законодавства в межах граничної чисельності переліки посад у центральному апараті та територіальних органах Державного бюро розслідувань, що підлягають заміщенню особами рядового та начальницького складу, граничних спеціальних звань за цими посадами;
6) вносить на розгляд Президента України подання про відзначення державними нагородами України осіб рядового та начальницького складу, державних службовців та інших працівників Державного бюро розслідувань, а також осіб, які сприяють у виконанні покладених на нього завдань;
7) затверджує Положення про відомчі нагороди (медалі, нагрудні знаки, почесні грамоти тощо) для нагородження осіб рядового та начальницького складу, державних службовців та інших працівників Державного бюро розслідувань, а також осіб, які сприяють у виконанні покладених на нього завдань;
8) видає у межах повноважень накази і розпорядження, дає доручення, які є обов`язковими для виконання працівниками Державного бюро розслідувань;
9) призначає на посади та звільняє з посад працівників центрального апарату Державного бюро розслідувань, директорів та заступників директорів територіальних органів Державного бюро розслідувань;
10) приймає рішення про розподіл бюджетних коштів, головним розпорядником яких є Державне бюро розслідувань, та затверджує звіт про виконання цих рішень;
11) затверджує перспективні, поточні та оперативні плани роботи Державного бюро розслідувань;
12) встановлює порядок реєстрації, оброблення, зберігання та знищення відповідно до законодавства отриманої Державним бюро розслідувань інформації; вживає заходів із запобігання несанкціонованому доступу до інформації з обмеженим доступом, а також забезпечує додержання законодавства про доступ до публічної інформації, розпорядником якої є Державне бюро розслідувань;
13) вирішує питання про заохочення працівників Державного бюро розслідувань;
14) присвоює у встановленому законодавством порядку ранги державних службовців працівникам Державного бюро розслідувань та спеціальні звання особам рядового і начальницького складу;
15) вносить на розгляд Президенту України подання про присвоєння спеціальних звань вищого начальницького складу Державного бюро розслідувань;
16) представляє Державне бюро розслідувань у відносинах з органами державної влади, органами місцевого самоврядування, громадськими об`єднаннями, а також органами іноземних держав, міжнародними організаціями тощо;
17) має право бути присутнім на засіданнях Верховної Ради України, її комітетів, тимчасових спеціальних та тимчасових слідчих комісій, а також брати участь з правом дорадчого голосу у засіданнях Кабінету Міністрів України;
18) забезпечує відкритість та прозорість діяльності Державного бюро розслідувань відповідно до цього Закону, звітує про діяльність Державного бюро розслідувань в порядку, визначеному цим Законом;
19) надає дозвіл на використання коштів фонду спеціальних оперативно-розшукових та слідчих дій Державного бюро розслідувань;
20) здійснює інші повноваження, передбачені цим та іншими законами, у тому числі має право в межах своєї компетенції особисто реалізовувати повноваження Державного бюро розслідувань, визначені цим Законом.
Вбачається, що спеціальним законом, який регулює діяльність Державного бюро розслідувань, Директор Державного бюро розслідувань також не наділяється спеціальними повноваженнями на виконання вимог ч.1 ст. 214 КПК України.
У зв`язку із зазначеним слідчий суддя приходить до висновку, що вимога особи, яка подала скаргу про зобов`язання Директора ДБР ОСОБА_4 внести відомості в ЄРДР за заявою про кримінальне правопорушення не ґрунтується на нормах закону та подана щодо дій (безідяльності) особи, яка не є суб*єктом таких правовідносин згідно закону, що є належною підставою для відмови у задоволенні скарги.

Керуючись п.8 ч.1 ст.3, ст.ст. 214, 216, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1