Провадження № 1-кс/761/7913/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000031 від 08 лютого 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

18 березня 2019 року в провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000031 від 08 лютого 2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме: м. Київ, вул. Стеценка, 11; м. Київ, вул. Ризька, 8; м. Київ, вул. Пушкінська, 7; м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 50; м. Київ, вул. Щусєва, 15.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає про те, що Шевченківського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000031 від 08.02.2019 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Зі змісту клопотання вбачається, що в ході досудового розслідування встановлено, що невідомі особи використовуючи підроблені документи та шляхом обману заволоділи квартирами померлих одиноких людей за наступними адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 .

Так, 13.06.2017 за адресою: АДРЕСА_6 , знайдено тіло ОСОБА_4 1963 р.н. без явних ознак насильницької смерті. Відповідно до даних Реєстру речових прав на нерухоме майно, відбувалися наступні реєстраційні дії з квартирою за адресою: АДРЕСА_6 (реєстраційний номер 00): 01.10.2014 право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину № 879 від 01.10.2014; 22.01.2016 право власності зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу № 48 від 22.01.2016; 17.02.2018 право власності зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу № 768 від 17.02.2018;

Також встановлено, що у провадженні Шевченківського УП ГУНП в м. Києві перебувало провадження № 0014224 від 29.11.2017, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 за фактом смерті ОСОБА_7 . ОСОБА_4 та його донька ОСОБА_7 проживали у квартирі АДРЕСА_7 після відчуження 22.01.2016, яка фактично їм не належала. Тобто на момент смерті, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 проживали у квартирі, яка більше року їм не належала. Вказане свідчить про можливе заволодіння квартирою за адресою: АДРЕСА_6 , шахрайським шляхом з використанням підроблених документів. Встановлено, що 02.05.2018 за адресою: АДРЕСА_8 , знайдено тіло ОСОБА_8 1935 р.н. без явних ознак насильницької смерті. Згідно відомостей Київського міського Бюро технічної інвентаризації, квартира за адресою: АДРЕСА_8 належить ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності від 20.06.1993 та свідоцтва про право на спадщину від 01.04.2004. Однак, відповідно до даних Реєстру речових прав на нерухоме майно, вказана квартира перебуває у власності ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу № 235 від 12.09.2018, посвідченого та зареєстрованого приватним нотаріусом ОСОБА_10 . Тобто, після смерті власника квартири ОСОБА_8 02.05.2018, приватним нотаріусом ОСОБА_10 12.09.2018 посвідчено договір на її квартиру, укладений між ОСОБА_9 та невідомою особою. Вказане може свідчити про заволодіння квартирою за адресою: АДРЕСА_8 , (реєстраційний номер 000) шахрайським шляхом з використанням підроблених документів.

Також встановлено, що 09.04.2018 за адресою: АДРЕСА_9 , знайдено тіло ОСОБА_11 1937 р.н. без явних ознак насильницької смерті. Згідно відомостей Київського міського Бюро технічної інвентаризації, квартира за адресою: АДРЕСА_9 належить ОСОБА_11 на підставі довідки Житлобудівельного кооперативу «Науковий робітник» № 40 від 27.05.1992. Однак, відповідно до даних Реєстру речових прав на нерухоме майно, вказана квартира перебуває у власності ОСОБА_12 на підставі свідоцтва № 20 від 08.01.2019 посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_13 . До того ж, право власності на вказану квартиру було зареєстровано за ОСОБА_14 на підставі договору купівлі-продажу № 2245 від 17.09.2008, зареєстрованого реєстратором ДП «Сетам» ОСОБА_15 14.06.2018. Тобто, через 2 місяці після смерті ОСОБА_11 до Реєстру речових прав внесено відомості про договір 10-ти річної давнини. Також, відповідно до інформації з реєстру речових прав на нерухому майно на вказану квартиру приватним виконавцем Львівської обл. ОСОБА_16 було накладено арешт від 20.07.2018, який за дві години до переоформлення квартири з ОСОБА_14 на ОСОБА_12 тим же приватним виконавцем скасовано. Вказане може свідчити про заволодіння квартирою за адресою: АДРЕСА_9 , (реєстраційний номер 000) шахрайським шляхом з використанням підроблених документів.

Крім того, встановлено, що 12.08.2017 за адресою: АДРЕСА_10 , знайдено тіло ОСОБА_17 1955 р.н. без явних ознак насильницької смерті. Згідно відомостей Київського міського Бюро технічної інвентаризації, квартира за адресою: АДРЕСА_10 належить ОСОБА_17 на підставі свідоцтва про право власності від 20.01.1998. Однак, відповідно до даних Реєстру речових прав на нерухоме майно, вказана квартира перебуває у власності ОСОБА_18 на підставі договору купівлі-продажу № 705 від 03.11.2017, посвідченого та зареєстрованого приватним нотаріусом ОСОБА_10 . Тобто, після смерті власника квартири ОСОБА_17 12.08.2017, приватним нотаріусом ОСОБА_10 03.11.2017 посвідчено договір на її квартиру, укладений між ОСОБА_18 та невідомою особою. Вказане може свідчити про заволодіння квартирою за адресою: АДРЕСА_10 , (реєстраційний номер 000) шахрайським шляхом з використанням підроблених документів.

Відповідно до постанови прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 від 14.03.2019 р. вказані квартири визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

З метою забезпечення повного, об`єктивного та всебічного розслідування даного кримінального провадження, встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, оскільки вказані квартири мають значення речового доказу у вказаному кримінальному провадженні, та забезпечення збереження речових доказів, прокурор звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним клопотанням.

В судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, направив заяву про здійснення розгляду за його відсутності.

З метою забезпечення арешту майна клопотання розглядається без повідомлення власника майна у відповідності до ч.2 ст.172 КПК України.

Перевіривши матеріали клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.ст.131,132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Клопотання про арешт майна щодо змісту відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Ч. 2 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п. 1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п. 3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Згідно з вимогами ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, те, що предметом злочинного посягання у кримінальному провадженні, є квартири, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту майна, зазначеного в клопотанні слідчого.

Так, з матеріалів клопотання, вбачається, що існують обґрунтовані підстави вважати, що право власності на вказане майно є об`єктом кримінально-протиправного посягання, майно набуте протиправним шляхом, може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

За таких обставин, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого про необхідність накладення арешту на квартири за адресами: АДРЕСА_6 ; АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_9 ; м. Київ; АДРЕСА_10 .

Підстав сумніватись в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.

Керуючись ст.ст.131,132; 170 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000031 від 08 лютого 2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на:
- квартиру АДРЕСА_7 (реєстраційний номер 00);

- квартиру АДРЕСА_11 (реєстраційний номер 000);

- квартира АДРЕСА_12 (реєстраційний номер 000);

- квартира АДРЕСА_13 (реєстраційний номер 000),

із забороною відчуження та розпорядження вказаними об`єктами.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст.174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя