ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/332/19 Справа № 210/2327/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро в порядку дистанційного судового провадження апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 25 вересня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення,
Учасники судового провадження:
Прокурор ОСОБА_7 .
Засуджений ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)
захисник ОСОБА_8
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу місцевого суду скасувати, та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання. В обґрунтування зазначає, що під час відбуття покарання, він отримав повну середню освіту, а також здобув професію електрогазозварювальника у навчальному центрі. Був залучений до господарської обслуги виправної установи та постійно бере участь у суспільно-корисній праці. Також вказує на скрутне матеріальне становище та фізичний стан його матері, оскільки остання отримала тяжку травму та не може самостійно пресуватися.
Оскаржуваною ухвалою в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі було відмовлено.
Мотивуючи своє рішення суд зазначив, що наявною в матеріалах справи інформацією щодо особи засудженого ОСОБА_6 , який раніше судимий за скоєння тяжкого корисливого злочину, злочини, за які відбуває покарання, скоїв відбуваючи покарання з іспитовим строком, відбуває покарання за вчинення особливо тяжких злочинів, скоїв зухвалі злочини, своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, має сім стягнень, виходячи із аналізу вироку за якими відбуває покарання, суд дійшов висновку, що перебування ОСОБА_6 на волі може становити небезпеку для громадян, а отже суд не знайшов підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.
Заслухавши засудженого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали заявлені вимоги, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги засудженого, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше половини строку покарання за злочин середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин і не менше двох третин строку покарання за умисний тяжкий злочин.
Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст. 81 КК України).
Також, за змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.
На підставі ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_6 , раніше судимий за скоєння тяжкого корисливого злочину, злочини, за які відбуває покарання, скоїв відбуваючи покарання з іспитовим строком, відбуває покарання за вчинення особливо тяжких злочинів, скоїв зухвалі злочини, своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, має сім стягнень.
Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд врахував не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а й становлення його на шлях виправлення, усвідомлення вчиненого.
Відповідно до ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Доводи засудженого стосовно того, що він працевлаштований він отримав повну середню освіту, а також здобув професію електрогазозварювальника у навчальному центрі. Був залучений до господарського обслуговування виправної установи та постійно бере участь у суспільно-корисній праці, само по собі не є підставою для застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення, оскільки це є безпосереднім обов`язком засудженого, який перебуває в умовах ДУ Криворізької установи виконання покарань № 80 МЮУ.
А посилання засудженого на скрутне матеріальне становище та фізичний стан його матері, оскільки остання отримала тяжку травму та не може самостійно пресуватися, само по собі не є підставою для застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення.
Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. Крім того необхідно зазначити, що умовно-дострокове звільнення є правом, а не обов`язком суду.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вмотивованого висновку про відсутність підстав вважати, що поведінка засудженого під час відбування покарання, на момент розгляду клопотання, є зразковою та свідчить про становлення його на шлях виправлення, та обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 25 вересня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4