Справа №718/3197/18
Провадження №1-кп/718/182/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2019 року м. Кіцмань
Кіцманський районний суд Чернівецької області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

з участю: прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань кримінальне провадження № 0000594 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вольно-Надеждинське Надеждинського району Приморською краю, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, не судимого в силу ст.89 КК України, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 17 жовтня 2018 року біля 17:00 години, переслідуючи корисливий умисел, направлений на заволодіння транспортним засобом у власних потребах, а саме трактора марки «ХТЗ» Т-16М, д.н.з. НОМЕР_1 , користувачем якого є ОСОБА_7 , в АДРЕСА_2 , зайшов на подвір`я останнього, попередньо знаючи, що ОСОБА_7 немає за місцем проживання, за допомогою ключів, які знаходились в салоні транспортного засобу, привів у робочу дію двигун та виїхав з території домогосподарства, в ході цього, під час спроби виїхати через дерев`яні ворота, не впоравшись з керуванням, здійснив наїзд на огорожу, в результаті чого пошкодив її, та щоби приховати сліди дій, транспортний засіб поставив на місце, після чого покинув домогосподарство ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненому злочині визнав, розкаявся та надав показання, що відповідають наведеним обставинам.

Потерпіла ОСОБА_5 не заперечувала щодо обставин у даному кримінальному провадженні та висловилась з приводу відсутності претензій до обвинуваченого.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Оскільки учасники судового провадження не заперечували, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин даної справи, при цьому, ці особи правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позицій, їм роз`яснено про позбавлення їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», незаконне заволодіння транспортним засобом (ст.289 КК) слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз. Цей злочин визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксирування, а якщо заволодіння відбувається під час руху транспортного засобу, - з моменту встановлення контролю над ним. Проникнення в кабіну, гараж чи інше сховище, спробу запустити двигун або буксирувати транспортний засіб з метою заволодіння ним необхідно розглядати як замах на вчинення злочину.

Суд дійшов висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_6 має місце склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, і в якому він обвинувачується, оскільки він незаконно заволодів транспортним засобом.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.3 постанови № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.289 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Обставинами, які пом`якшують покарання, згідно п.1 ч.1 ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, відсутні.

Суд враховує також особу обвинуваченого, що він в силу ст.89 КК України не судимий (а.с.86), не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра (а.с.84, 85).

Як передбачено статтею 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так І іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Виходячи з викладеного, наявність пом`якшуючих покарання ОСОБА_6 обставин, відсутність обтяжуючих покарання обставин, та з урахуванням обставин справи та думки потерпілої суд дійшов висновку, що йому слід визначити покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією відповідної частини статті за вчинений злочин, і разом з тим вважає за можливе звільнити його від відбування призначеного покарання з річним іспитовим строком з покладанням передбачених п.1 та п.2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України обов`язків.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта.

У даному кримінальному провадженні під час досудового розслідування Чернівецьким Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України за рахунок державного бюджету було проведено експертне дослідження вартістю 858 гривень (а.с.34).

Витрати на проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого у вказаному розмірі на користь держави в особі зазначеної експертної установи.

Відомості про речові докази в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Керуючись ст.ст.12, 50, 66, 67, 72, 289 КК України, ст.ст. 100, 124, 368, 370, 371, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом річного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п.1 та п.2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави в особі Чернівецького Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України 858 гривень у відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Копію вироку учасники судового провадження мають право отримати в суді.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кіцманський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1