Справа № 403/156/19
провадження № 1-кп/403/58/19
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 травня 2019 року смт.Устинівка
Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Седнівка Устинівського району Кіровоградської області, адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку:
АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , не працюючого, маючого професійно-технічну освіту, не одруженого, громадянина України, відомості про перебування на обліку, як військовозобов`язаного, відсутні, в силу ст.89 КК України раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України
24 лютого 2019 року в післяобідній час, близько 15 год.30 хв., між обвинуваченим ОСОБА_5 , який перебував на території подвір`я, розташованого за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , та його колишньою дружиною гр-нкою ОСОБА_6 , з якою вони проживають однією сім`єю, виникла словесна сварка, під час якої потерпіла ОСОБА_4 на прохання своєї внучки ОСОБА_6 зайшла на територію подвір`я та перебувала біля вказаного житлового будинку. В подальшому, на ґрунті особистих неприязних відносин, після слів потерпілої про те, що житловий будинок, в якому обвинувачений проживає, вона придбала разом з іншою бабою для своєї внучки ОСОБА_6 та її дитини, обвинувачений ОСОБА_5 , не маючи умислу на заподіяння потерпілій ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, з необережності, не передбачаючи можливості настання внаслідок його дії суспільно-небезпечних наслідків у вигляді шкоди для її здоров`я, хоча з урахуванням віку потерпілої та переваги обвинуваченого у співвідношенні фізичної сили з потерпілою, повинен був і міг це передбачити діючи більш обачно, проявивши злочинну недбалість, штовхнув долонею правої руки потерпілу ОСОБА_4 в ліве плече, внаслідок чого остання, не втримавши рівноваги, впала з висоти власного зросту на землю та, вдарившись лівою стороною тулуба, отримала в результаті такого падіння тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої променевої кістки, садна лівого променевого суглобу, які згідно висновку експерта №28 від 27.03.2019 року за результатами проведення судово-медичної експертизи відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Таким чином, своїми діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України, а саме: необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Допитаний всудовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю, суду показав, що дійсно в двадцятих числах лютого 2019 року, вдень, точних числа та часу не пам`ятає, він перебував на подвір`ї біля будинку АДРЕСА_2 , в якому проживає разом з колишньою дружиною ОСОБА_6 , що знаходиться по АДРЕСА_2 . В подальшому між ним та його колишньою дружиною виникла сварка, в яку втрутилась її баба - потерпіла по справі ОСОБА_4 , яка в цей час зайшла на подвір`я. Що саме він говорив не пригадує, але пам`ятає, що був злий, оскільки вважав, що в даній ситуації можна було розібратись без сторонніх. Втративши на хвилину самоконтроль, він, запропонувавши потерпілій вийти на вулицю та не втручатись у їх з дружиною сімейні справи, не маючи при цьому наміру завдати потерпілій тілесних ушкоджень, відштовхнув її долонею правої руки в напрямку від себе, внаслідок чого потерпіла зробила крок назад та впала на землю. Бачив, що впала на руку. Після падіння потерпіла встала та пішла на вулицю, повідомивши, що поламала руку. Жодних умисних ударів він потерпілій не наносив. Можливість падіння потерпілої та отримання нею внаслідок цього тілесних ушкоджень він не передбачав, хоча розумів, що, як чоловік, він має більшу фізичну силу, а потерпіла є жінкою похилого віку, тобто не розрахував силу поштовху. Під час вказаних подій на подвірї також перебували працівники поліції, яких викликала менша сестра дружини ОСОБА_7 . Після того, як потерпіла пішла з подвіря, за нею вийшли також працівники поліції та його дружина. Він залишився вдома. В скоєному щиро розкаявся, прохав потерпілу його вибачити.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що 24.02.2019 року в період часу з 14 год.00 хв. до 16 год.00 хв., післяобід, точного часу не памятає, вона дізнавшись від меншої внучки ОСОБА_7 про сварку старшої внучки ОСОБА_6 з обвинуваченим та побачивши, що до них приїхала поліція, прийшла до подвір`я будинку АДРЕСА_2 за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 та її старшої внучки ОСОБА_6 , яка є колишньою дружиною обвинуваченого. До подвіря не заходила. Підійшла до будинку лише після того, як менша внучка ОСОБА_7 повідомила, що її кличе старша внучка. На запитання внучки ОСОБА_6 в присутності обвинуваченого про те, хто і кому купив цей житловий будинок, вона відповіла, що придбала його разом з іншою бабою для неї та її дитини. Після цих слів обвинувачений, не припиняючи з`ясування стосунків, правою рукою із силою штовхнув її в ліве плече, внаслідок чого вона, не очікуючи такої дії від обвинуваченого, з урахуванням раптовості поштовху, впала на землю біля будинку та після цього відразу відчула сильний біль в області лівого плеча. Зрозуміла, що поламала руку, оскільки раніше мала подібну травму іншої руки. Близько 1 хв. не могла піднятися. Допомоги ніхто з присутніх їй не надав. Самостійно вставши, вона вийшла з подвір`я та пішла до своєї дочки, в якої проживає. В подальшому її відвезли до лікарні, де зробили рентген та виявили перелом кістки, наклали гіпс. Цивільний позов пред`являти не буде. Міру покарання залишає на розсуд суду.
При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, з урахуванням думки учасників судового провадження: прокурора, потерпілої, обвинуваченого, які не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ними визнаються та не оспорюються, зокрема, події кримінального правопорушення (часу, місця, способу вчинення), винуватості обвинуваченого у його вчиненні та необережної форми вини у виді злочинної недбалості, як психічного ставлення обвинуваченого до вчиненої ним дії та її наслідків; переконавшись, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позицій; роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням доказів, характеризуючих особу обвинуваченого та необхідних для вирішення судом відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК України питань щодо речових доказів та судових витрат.
Враховуючи зазначені обставини та показання обвинуваченого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні надав послідовні показання щодо обставин вчинення ним кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, щомало місце діяння, у вчиненні якого він обвинувачується; це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження; його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, є встановленою та доведеною і він підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.2 ст.12 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 суспільно-небезпечне діяння містить склад злочину, який класифікується як злочин невеликої тяжкості.
За змістом п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен зясувати його вік, стан здоровя, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сімї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
З урахуванням викладеного, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 в силу ст.89 КК України являється особою раніше не судимою. Двічі притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 КК України, однак кримінальні провадження були закриті у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення (а.п.55-58).
Обвинувачений ОСОБА_5 не працюючий. По місцю проживання характеризується задовільно. Згідно відповіді Устинівської центральної районної лікарні Кіровоградської області на «Д» обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.п.49, 52-54).
Обвинувачений ОСОБА_5 являється батьком малолітньої дитини - сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проживає однією сімєю разом із колишньою дружиною ОСОБА_6 та сином (а.п.50, 51).
Відповідно до вимог ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
За змістом досудової доповіді, складеної 22.05.2019 року начальником Устинівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , останній згідно соціально-психологічної характеристики проживає разом з колишньою дружиною в її будинку, офіційно не працює, отримує заробіток внаслідок тимчасових робіт по найму. Випадки психічного розладу відсутні. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, в тому числі, окремих осіб, оцінюється як низький. Виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк. У разі звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням доцільним є покладення обовязків згідно ст.76 КК України (а.п.42).
Відповідно до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , з урахуванням положень ч.1 ст.337 КПК України щодо проведення судового розгляду лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, за відсутності підстав для зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, що покращує становище обвинуваченого, судом по справі не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує також вимоги ст.65 КК України щодо призначення судом покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, з урахуванням того, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до санкції ст.128 КК України необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження карається громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до двох років.
З огляду на викладене судом враховується, що обвинувачений ОСОБА_5 є працездатним, однак не працевлаштований, а тому призначення покарання у виді виправних робіт є неможливим.
На підставі викладеного, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 вважає, що за відсутності обмежень, передбачених ч.3 ст.61 КК України, щодо призначення покарання у виді обмеження волі певним категоріям осіб, йому слід призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції ст.128 КК України, яка передбачає відповідальність за вчинений ним злочин, що виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації юридичної відповідальності буде відповідним характеру вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його небезпечності, даним про особу обвинуваченого, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Разом з тим,відповідно до положень ст.75 КК України, з урахуванням: ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_5 злочину,який є злочином невеликої тяжкості; особи обвинуваченого, який відповідно до положень ст.89 КК України являється особою раніше не судимою і має середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та низький рівень небезпеки для суспільства, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, по місцю проживання характеризується задовільно; його щирого каяття у вчиненому злочині та відсутності обтяжуючих покарання обставин; думки потерпілої, яка поклалася на розсуд суду при призначенні обвинуваченому покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним покарання та приймає рішення про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся. Речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні, а саме: витрати, пов`язані із залученням експерта (за проведення судово-медичної експертизи №28 від 27.03.2019 року (а.п.46)) відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 368, 371, 373-376, 392, 395, 532 КПК України, суд,-
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, та призначити йому покарання за ст.128 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся. Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Устинівський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Головуючий ОСОБА_1