Справа №127/3217/19
Провадження № 1-в/127/72/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2019 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

засудженого: ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав своє клопотання, зазначив, що процес його виправлення досяг позитивних змін, які відбулися в його особистості та створили у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, має вісім заохочень, диплом та грамоту, матір, яка хворіє на цукровий діабет та має маленьку пенсію у зв`язку з чим їй потрібно допомагати, хоче створити сім`ю, але це неможливо в умовах ізоляції від суспільства. Крім того, згідно зі ст. 27 «Віденської конвенції про право міжнародних договорів» Україна не може використовувати внутрішнє (національне) право для обґрунтування неможливості виконання міжнародного договору. Тобто, національний суд не може відмовити в задоволенні його клопотання, яке ґрунтується на Конвенції та практиці ЄСПЛ, посилаючись на норми або їх відсутність у законах України. Просить згідно ч. 5 ст. 80 КК України застосувати до нього давність і звільнити з місць позбавлення волі, оскільки строк давності обвинувального вироку ним виконано самостійно.

Захисник ОСОБА_5 , підтримав клопотання засудженого ОСОБА_3 та просив його задовольнити з мотивів, висловлених його підзахисним.

Прокурор ОСОБА_4 вважає, що підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_3 відсутні.

Заслухавши думку засудженого, захисника, думку прокурора, дослідивши клопотання засудженого ОСОБА_3 та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_3 , суд приходить до наступного висновку.

Так, з особової справи засудженого ОСОБА_3 вбачається, що останній засуджений вироком Тернопільського обласного суду від 21.09.2000 за п.п. «а», «г», «і» ст. 69, ст. 93 ч. 1 ст. 222, ч. 1 ст. 229-6, ст. 42 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю. Ухвалою Верховного суду України від 12.12.2000 за п.п. «а», «г», «і» ст. 69, ст. 93, ч. 1, 229-6, ст. 42 КК України вирок в частині призначеного покарання залишений без змін.

Відповідно до вимог КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від відбування покарання. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

На даний час засуджений відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі у Державній установі «Вінницькій установі виконання покарань (№ 1)».

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КК України, питання про застосування давності до особи, засудженої до довічного позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі заміняється позбавленням волі.

Так, вироком судової колегії в кримінальних справах Тернопільського обласного суду від 21.09.2000 за п.п. «а», «г», «і» ст. 69, ст. 93 ч. 1 ст. 222, ч. 1 ст. 229-6, ст. 42 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю. Ухвалою Верховного суду України від 12.12.2000 за п.п. «а», «г», «і» ст. 69, ст. 93, ч. 1, 229-6, ст. 42 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю. Вирок набув законної сили та звернутий до виконання в межах строків виконання обвинувального вироку суду.

Посилання засудженого ОСОБА_3 на ч. 5 ст. 80 КК України як підставу для звільнення його від відбуття покарання або заміну на позбавлення волі, суд не приймає до уваги, оскільки вказана стаття застосовуються до осіб відносно яких з дня набрання чинності обвинувальний вирок не було виконано. З матеріалів особової справи вбачається, що вирок Тернопільського обласного суду від 21.09.2000 відносно ОСОБА_3 набув законної сили та почав виконуватись з моменту набрання ними чинності, а тому підстав для застосування ч. 5 ст. 80 КК України відносно ОСОБА_3 , суд не вбачає.

З урахування вказаного, суд приходить до висновку, що у клопотанні засудженого ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку за вироком Тернопільського обласного суду від 21.09.2000 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 80 КК України, ст. ст. 369, 370, 371, 372, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії судового рішення.

Суддя: