Справа № 199/9805/18
ВИРОК
іменем України

06.03.2019 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро кримінальне провадження №0001959 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м.Дніпро, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з неповною середньою освітою, маючого на своєму утриманні малолітніх дітей: дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 01.02.2013 Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст.185, ст.ст.75,76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки. Згідно постанови Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11.06.2013 на підставі ст.ст.75,78 КК України, скасовано іспитовий строк та призначено покарання строком 3 роки позбавлення волі, покарання не відбуте,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , раніше засуджений за вчинення злочину проти власності, повторно вчинив умисний злочин незаконно заволодів транспортним засобом.

Так, 26.10.2018 приблизно о 23 годині 50 хвилин ОСОБА_4 , будучи офіційно не працевлаштованим на посаді охоронця, знаходився на своєму робочому місці за адресою: м. Дніпро, вул. Чайковського, будинок 86, де вживав алкогольні напої. Перебуваючи за вказаною адресою, у вказаний день та час на подвір`ї вищевказаного домоволодіння ОСОБА_4 побачив автомобіль марки «ГАЗ 33021», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_10 , який він визначив об`єктом свого злочинного посягання.

Достовірно знаючи про те, що ключі від вказаного автомобіля знаходяться в приміщенні для охорони, у ОСОБА_4 , раптово виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненного повторно.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, діючи умисно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_4 у вказаний день та час, маючи вільний доступ до приміщення для охорони, яке знаходилось на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_2 , зайшов до нього та взяв ключі від автомобіля «ГАЗ 33021» № НОМЕР_1 .

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел ОСОБА_4 скориставшись тим, що власник домоволодіння відсутній, а отже ніхто не зможе виявити та припинити його злочинні дії, сів за кермо автомобіля марки «ГАЗ 33021» № НОМЕР_1 , за допомогою ключа завів двигун, і на зазначеному транспортному засобі зник з місця скоєного злочину.

27.10.2018 приблизно о 01 годині 30 хвилин ОСОБА_4 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на перехресті вулиць Берегова та Демент`єва міста Дніпро, на вказаному автомобілі потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якого пошкодив автомобіль «ГАЗ 33021» № НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_10 .

Сума матеріального збитку завданого потерпілому ОСОБА_10 з урахуванням пошкодження автомобіля марки «ГАЗ 33021» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час вчинення злочину, згідно висновку судової авто-товарознавчої експертизи №15/12.2/350 від 10.12.2018 становить 42166 гривень 30 копійок, а середня ринкова вартість транспортного засобу автомобіля марки «ГАЗ 33021», білого кольору, № НОМЕР_1 , 2005 року випуску, тип ТС: вантажний, тип кузова: платформа, призначення: спеціалізований, об`єм двигуна: 2300 см/3, особиста вага: 1850 кг., повна вага: 3500 кг., без урахування фактичного технічного стану, величини пробігу, умов у яких він експлуатувався (зберігався), станом на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме на 26.10.2018, складає 51074,89.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав повністю. Суду показав, що дійсно він, при вказаних в обвинувальному акті обставинах, які не оспорює, місці та за часом, діючи повторно, оскільки був судимий за крадіжку чужого майна, заволодів транспортним засобом свого керівника ОСОБА_10 автомобілем «ГАЗ 33021» № НОМЕР_1 , без відома останнього, коли той був відсутній, так як хотів поїхати до дружини та дітей, але через своє перебування у стані алкогольного сп`яніння потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, з місця якої зник.

Потерпілий ОСОБА_10 відмовився брати участь у судовому розгляді кримінального провадження, звернувшись до суду з відповідною заявою, пропонував винести рішення на розсуд суду.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, згідно якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, п.1,2,3,4 ч.1 ст.368 КПК України, суд вважає, що мало місце діяння, у вчинені якого обвинувачуються ОСОБА_4 , це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та ОСОБА_4 , винуватий у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, що підтверджується доказами, отриманими під час кримінального провадження, долученими судом та дослідженими під час судового розгляду, а саме:

-протоколом прийняття заяви ОСОБА_10 від 27.10.2018 про вчинене кримінальне правопорушення, який просить вжити заходи до ОСОБА_4 , який в районі будинку №86 по вул.Чайковського у м.Дніпро заволодів його автомобілем «ГАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

-копією протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27.10.2018 (зіткнення транспортних засобів), за адресою - перехрестя вулиць Берегова та Демент`єва міста Дніпро, за участі автомобіля «ГАЗ»;

-висновком експерта № 15/12.2/350 від 10.12.2018, що середня ринкова вартість транспортного засобу автомобіля марки ГАЗ 33021, білого кольору, № НОМЕР_1 , 2005 року випуску, тип ТС: вантажний, тип кузова: платформа, призначення: спеціалізований, об`єм двигуна: 2300 см/3, особиста вага: 1850 кг., повна вага: 3500 кг., без урахування фактичного технічного стану, величини пробігу, умов у яких він експлуатувався (зберігався) станом на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме на 26.10.2018 складає 51074,89. Сума матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу марки ГАЗ 3302, білого кольору, № НОМЕР_1 , 2005 року випуску, тип ТС: вантажний, тип кузова: платформа, призначення: спеціалізований, об`єм двигуна: 2300 см/3, особиста вага: 1850 кг., повна вага: 3500 кг., станом на момент проведення дослідження, а саме на 10.12.2018 року складає 42166,30 грн.;

-протоколом слідчого експерименту від 14.12.2018 за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , який підтвердив свої показання щодо обставин незаконного заволодіння ним автомобіля ОСОБА_10 , на місці скоєння кримінального правопорушення та показав яким саме чином він заволодів автомобілем «ГАЗ 33021» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Встановлені в ході слідчого експерименту дані, а, також показання обвинуваченого, не суперечить обставинам подій, які викладені в обвинувальному акті;

Оцінюючи докази, суд вважає що дії ОСОБА_4 , повинні бути кваліфіковані за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що кожен маж право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 9 жовтня 2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Відповідно до положень ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні умисного тяжкого злочину - за ч.2 ст.289 КК України у стані алкогольного сп`яніння, що судом визнається обставиною обтяжуюче покарання.

Враховуючи ступінь тяжкості злочину, який вчинив ОСОБА_4 , підвищену суспільну небезпеку злочину, характер злочину, який було скоєно обвинуваченим, не відбувши покарання за попереднім вироком суду, тому суд вважає, що це свідчіть про небезпеку обвинуваченого для суспільства, і, на думку суду, є обставиною для призначення йому покарання виключно у вигляді позбавлення волі на певний строк.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для обвинуваченого, їх виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки більш м`які види покарання не зможуть забезпечити досягнення його мети, виправлення обвинувачених можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Разом з тим, загальні засади призначення покарання спрямовані на забезпечення принципів законності, обґрунтованості, індивідуалізації, гуманності і справедливості, співмірності покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

Обставиною, яке обтяжує покарання ОСОБА_4 відповідно до п.13) ч.1 ст. 67 КК України є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, яке має підвищену суспільну небезпеку, раніше засуджувався за вчинення корисливого умисного тяжкого кримінального правопорушення, має не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, ніде не працює, постійного доходу не має, не має тяжких хвороб, за місцем свого мешкання характеризується з негативної сторони, при цьому має на своєму утриманні п`ять малолітніх дітей, повністю визнав свою провину, щиро каявся та дав критичну оцінку своєї злочинної поведінки, що характеризує його суб`єктивне ставлення як винної особи до вчиненого злочину, та означає, що обвинувачений визнав свою вину за усіма пунктами висунутого проти нього обвинувачення, дав правдиві свідчення, висловив жаль з приводу вчиненого, негативно оцінював злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання, не перешкоджав слідству, що судом враховується як пом`якшуючі покарання обставини, на обліку у лікаря - психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, відсутні у відношенні нього інші кримінальні провадження.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, за наявності обставин, що пом`якшують покарання з урахуванням даних, які характеризують особу винного, все це у сукупності надає право суду, призначити обвинуваченому ОСОБА_4 з урахуванням положення ч.1 ст.71 КК України, мінімальний розмір основного покарання у вигляді позбавлення волі, який передбачений санкцією частини 2 статті 289 КК України та без конфіскації майна.

При цьому, суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ними нових злочинів.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта з боку Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України у розмірі 3432 грн. 00 коп.
Речовими доказами суд вважає необхідним розпорядитися у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368-371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково, у вигляді одного місяця позбавлення волі, приєднати покарання, не відбуте засудженим за вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 01.02.2013 року, і, остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років та 1 (одного) місяця позбавлення волі без конфіскації майна .

Початок строку відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 , обчислювати з моменту приведення вироку до виконання та його затримання поліцією.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта з боку Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України у розмірі 3432 грн. 00 коп.

Відповідно до п.1 ч.6 ст.100 КПК України автомобіль «ГАЗ 33021» реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути за належністю власнику ОСОБА_10 або особам у власності яких перебуває транспортний засіб.

Обвинувачений, прокурор та потерпілий мають право подати апеляційну скаргу на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська до Дніпровського апеляційного суду.

На підставі ч.6 ст.376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, а потерпілий копію вироку має право отримати у суді.

Суддя: ОСОБА_1