Справа № 153/1118/18
Провадження по справі № 1-кп/150/4/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2019 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000343 від 05.09.2016 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Безводне Ямпільського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, місце роботи: ПрАТ ПК «Поділля» с. Дзигівка Ямпільського району Вінницької області, посада - тракторист-механізатор, засудженого вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 28.03.2018 залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 31.8.2018 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт, ч. 1 ст. 129 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначено покарання у виді одного року обмеження волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік 6 місяців, на підставі ч. 1 п.п. 1, 2 ст. 76 КК України зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

05.09.2016, близько 06 години 45 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи на території домоволодіння колишньої співмешканки ОСОБА_7 , що по АДРЕСА_2 з приводу повернення спільно нажитого майна, під час словесної суперечки на ґрунті особистих неприязних відносин, вчинив відносно останньої протиправні дії шляхом спричинення тілесних ушкоджень та погрози вбивством.

У вказаний конфлікт втрутився ОСОБА_6 , який з метою захисту своєї матері намагався припинити незаконні дії ОСОБА_4 та затримати останнього до приїзду працівників поліції.

ОСОБА_4 , маючи на меті покинути вказане домоволодіння та уникнути відповідальності, розпочав протидіяти ОСОБА_6 , шляхом умисного нанесення останньому тілесних ушкоджень.

Зокрема, реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , знаходячись в житловій кімнаті будинку, та знаючи про наявність давньої травми плеча у ОСОБА_6 , схопив своїми руками праву руку останнього та за допомогою ривка потягнув її донизу.

В подальшому ОСОБА_4 вийшов з будинку, однак ОСОБА_6 його наздогнав та намагався зупинити, тримаючи за одяг, не даючи вийти з подвір`я.

При цьому, ОСОБА_4 знову, намагаючись покинути вказане домоволодіння, послідовно наніс один удар долонею руки в область обличчя ОСОБА_6 , один удар в передню частину його правого плеча та один удар в область грудної клітини, від чого ОСОБА_6 упав на землю та втратив свідомість.

Вказаними протиправними діями ОСОБА_6 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в ділянці правого ока, крововиливу в ділянці нижньої повіки правого ока, забою головного мозку легкого ступеня та підвивиху правого плеча, які відповідно до висновку експерта №109 від 18.04.2018 Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений показав, що свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнає частково та пояснив, що раніше проживав із матір`ю потерпілого ОСОБА_7 в цивільному шлюбі. Після припинення сімейних стосунків остання разом із потерпілим забрали із будинку обвинуваченого усе належне йому майно. 05.09.2016 близько 06 години ранку він приїхав до будинку ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , зайшовши на подвір`я та поспілкувавшись із ОСОБА_7 щодо повернення належного йому майна домовилися про повернення лише шланги для поливу помідор, за якою остання пішла до погребу. Звідти ОСОБА_7 зателефонувала до поліції та потерпілому, який знаходився в той час на городі. Коли прийшов ОСОБА_6 , між ними виникла суперечка, яка перейшла в бійку, в ході якої потерпілий накинувся на обвинуваченого та збив його з ніг. При цім, гукав мати аби та принесла лопату аби вбити обвинуваченого. В ході зазначених подій на подвір`я зайшов ОСОБА_8 , який їх розборонив та обвинувачений, підвівшись із землі почав виходити із подвір`я. Однак, потерпілий намагаючись затримати обвинуваченого почав шарпати його за одяг та знову наносити удари. В цей час, можливо, ОСОБА_4 зачепив потерпілого, у зв`язку із чим, на тілі останнього могли бути тілесні ушкодження у вигляді синців, але не за таких обставин, які описував потерпілий та, які зазначені в обвинувальному акті. Після чого, обвинувачений сів до автомобіля та поїхав на роботу, куди за спливом певного проміжку часу приїхали працівники поліції, де опитали обвинуваченого щодо подій, які мали місце декількома годинами раніше, про що той їм розповів та вони поїхали у своїх справах. Окрім того, ОСОБА_4 також суду показав, що внаслідок зазначених подій у нього також були наявні тілесні ушкодження, у зв`язку із чим він звертався до медичної установи, де у нього було діагностовано перелом ребра справа. Також зауважив, що газу в будинку матері потерпілого він не відкривав, ключів від вказаного будинку в нього не було.

Також в судовому засіданні були допитані свідки та потерпілий .

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показав, що він є сусідом потерпілого. Йому відомо, що ОСОБА_4 проживав спільно із матір`ю потерпілого ОСОБА_7 05.09.2016 свідок почув крики, які лунали із подвір`я потерпілого, а тому прибіг на його подвір`я, де побачив як обвинувачений лежить на землі, а потерпілий на обвинуваченому. Свідок почав їх розбороняти, коли потерпілий та обвинувачений встали з землі почали битися знову вже за участі також свідка. Усі разом впали на дрова, де продовжувалася бійка та поступово переходила до хвіртки. Бійка тривала близько 15-20 хвилин, в ході якої неможливо було з`ясувати хто, кому та які удари наносив. Врешті решт бійку припинив свідок ОСОБА_8 з дружиною та сказали обвинуваченому аби той поїхав додому. В цей час потерпілий втратив свідомість. При цьому, зазначив, що запаху газу він не чув.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 дала суду покази аналогічні показам свідка ОСОБА_8 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду показала, що 05.09.2016 їй зателефонувала ОСОБА_7 , з проханням невідкладно приїхати, бо обвинувачений вбиває її сина ОСОБА_6 . Повідомивши про почуте чоловіка, разом поїхали до домоволодіння ОСОБА_7 . По приїзду, побачила ОСОБА_6 , який лежав на траві, біля нього були лікарі швидкої медичної допомоги, його мати плакала та уся тремтіла. Був сильний запах газу. Після чого разом із потерпілим поїхали в лікарню, його обстежили, зробили знімок руки. Усе тіло потерпілого було червоне, рука дуже боліла, також уся була червона, самостійно зняти одяг аби зробити знімок потерпілий не міг, це робила свідок. Зі слів потерпілого, свідку стало відомо, що удари наносив обвинувачений.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 дав суду покази аналогічні показам свідка ОСОБА_10 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що близько 07 години 05.09.2016пораючись по господарству, почула крики, які лунали із подвір`я потерпілого. Прийшовши побачила бійку, яка затіялася між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , в ході якої обвинувачений вдарив потерпілого в плече. Вказану бійку також бачили ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . При цім, ОСОБА_8 почав їх розбороняти, коли потерпілий та обвинувачений встали з землі почали битися знову вже за участі також ОСОБА_8 . Усі разом впали на дрова, де продовжувалася бійка та поступово переходила до хвіртки. Бійка тривала близько 15-20 хвилин, в ході якої неможливо було з`ясувати хто, кому та які удари наносив. Врешті решт бійку припинив ОСОБА_8 з дружиною та сказали обвинуваченому аби той поїхав додому. Коли обвинувачений рухався до воріт аби вийти з подвір`я потерпілий його стримував. Врешті, ОСОБА_8 притримав потерпілого аби обвинувачений міг вийти та бійка припинилася. Ударів в голову та обличчя потерпілого не бачила. Також зазначила, що на подвір`ї був яскраво виражений запах газу.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показала, що 05.09.2016 близько 06 години 00 хвилин її син пішов на город. В цей час приїхав обвинувачений, вимагаючи повернення йому шлангу для поливу помідор. Тому свідок пішла до погребу аби її принести. Та обвинувачений закрив свідка у погребі. В цей час свідок почула свист та запах газу і зрозуміла, що ОСОБА_4 відкрив балон з газом. Обвинувачений кричав, що підірве її та сина. У зв`язку із чим свідок намагалася вибити двері із погребу, а також подзвонила в поліцію, повідомивши про те, що відбувається. Коли свідок відкрила двері і вибігла з погребу, ОСОБА_4 схопив її за волосся та почав наносити їй удари по різних ділянках тіла. В цей час прийшов син свідка потерпілий, почав забирати обвинуваченого від неї. Той, натомість шарпнув потерпілого за хвору руку та між ними почалася бійка, в ході якої потерпілий час від часу втрачав свідомість. Свідок викликала швидку допомогу. В цей час також прибігли сусіди ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . ОСОБА_8 взявся їх розбороняти та вони втягнули в бійку також й свідка. В подальшому, виходячи із подвір`я свідка, біля воріт обвинувачений вдарив потерпілого в голову. Також свідок зазначила суду, що обвинувачений перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що обставин нанесення тілесних ушкоджень потерпілого не бачила. Через декілька днів після бійки, яка відбулася за участі потерпілого та обвинуваченого про неї свідку та її чоловіку повідомив ОСОБА_8 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав, що є працівником поліції та 05.09.2016 був на чергуванні. Близько 06 години ранку до чергової частини Ямпільського ВП зателефонувала жінка та повідомила, що її сину нанесли тілесні ушкодження. По приїзду слідчо-оперативної групи побачили біля воріт катеру швидкої медичної допомоги, лікарі були біля ОСОБА_6 , які з сусідами занесли його до автомобіля швидкої медичної допомоги. ОСОБА_7 повідомила працівників поліції, що її сина побив ОСОБА_4 . А тому, працівники поліції поїхали шукали ОСОБА_4 на поле, де той працює, де відібрали у нього пояснення з приводу побиття ОСОБА_6 . Також повідомив суду, що запаху алкоголю від нього не чули у зв`язку із чим освідування не проводилося.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що є працівником поліції. 05.09.2016 був на чергуванні. Вранці виїхав в складі слідчо-оперативної групи на виїзд в с. Дзигівка Ямпільського району. Зайшовши на подвір`я побачили там працівників швидкої медичної допомоги, які оглядали лежачого на землі ОСОБА_6 . При цьому, явних тілесних ушкоджень на потерпілому не було, та скоріш за все він був без свідомості. Працівникам поліції повідомили, що його побив ОСОБА_4 після чого поїхав на роботу в с. Безводне. Тому, працівники поліції поїхали до місця роботи ОСОБА_4 , де відібрали у останнього пояснення щодо подій, які мали місце на території домоволодіння ОСОБА_6 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що є працівником поліції. 05.09.2016 був на чергуванні. Вранці того дня прийняв повідомлення від громадянки про те, що вона знаходиться у підвалі, її закрив чоловік та відкрив газ. Після чого повідомив про дзвінок черговим слідчо-оперативної групи, які виїхали на виклик. Другий раз подзвонила таж громадянка, чути в слухавці було крики та паніку в її голосі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показав, що є працівником поліції слідчим слідчого відділення. На початку вересня 2016 року виїхали за викликом до с. Дзигівка в складі слідчо-оперативної групи. По приїзду до будинку ОСОБА_7 , остання повідомила, що між нею, обвинуваченим та потерпілим виникла суперечка на ґрунті сімейних відносин, в ході якої ОСОБА_4 наніс тілесні ушкодження її сину ОСОБА_6 . При цьому, останній лежав на землі, біля нього були лікарі швидкої медичної допомоги та видимих тілесних ушкоджень на його тілі свідок не бачив. Дізнавшись про можливе місце перебування ОСОБА_4 разом із іншими працівниками поліції поїхав до ОСОБА_4 аби відібрати у нього пояснення. Огляд місця події свідок не проводив так як не вбачав це за доцільне, чи були якісь очевидці події на подвір`ї потерпілого свідок не пам`ятає. Заяву про вчинення кримінального правопорушення відбирав у потерпілого в лікарні. Також зазначив, що перебуваючи на території домоволодіння потерпілого запаху газу свідок не чув.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показала, що проживає по сусідству із потерпілим та його матір`ю. Їй відомо, що обвинувачений та мати потерпілого ОСОБА_7 проживали разом у будинку обвинуваченого. 05.09.2016 близько 5 години 30 хвилин повз її будинок проходив обвинувачений, привітавшись зі свідком пішов у напрямку будинку обвинуваченого. За спливом якогось часу, свідок почула крики та прийшла до домоволодіння потерпілого, де побачила ОСОБА_6 , який лежав на траві тримаючись за руку, очі його були закритими. ОСОБА_7 сиділа на порозі та плакала. По приїзду швидкої медичної допомоги лікарі забрали ОСОБА_6 до лікарні та свідок залишилася приглядати за будинком.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що його мати ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_4 проживали разом у цивільному шлюбі. 26.08.2016 мати пішла від обвинуваченого. 31.08.2016 потерпілий їхав скутером з сільської ради, його спинила громадянка ОСОБА_19 та повідомила, що ОСОБА_4 прийде до нього з матір`ю додому та поб`є їх за те, що розсварили обвинуваченого з його дітьми. По приїзду додому потерпілий застав матір, яка плакала та була в збентеженому стані. ОСОБА_7 повідомила, що до них додому приходила ОСОБА_19 із дільничним інспектором і сказала, що прийде ОСОБА_4 та вб`є її та потерпілого. 05.09.2016 близько 06 години потерпілий пішов на город. Через 10-15 хвилин з будинку почув свист балона і побіг до літньої кухні. Двері були зачинені, повно диму та чаду, матері там не було. Шланг із редуктором був відірваний. Вказав, що закинув ковдру на балон і закрив його. На вулиці побачив автомобіль обвинуваченого. Також на вулиці стояли ОСОБА_8 з дружиною, яким сказав, щоб викликали поліцію. Не знайшовши матір на подвір`ї, він сам зателефонував у поліцію. Почувши крик з будинку ОСОБА_6 забіг і побачив, що мати лежить на підлозі, а ОСОБА_4 наносить їй удари. Коли ОСОБА_4 побачив його, підбіг до нього і затягнув у веранду. Взяв його за праву руку, яка хвора і двома руками вирвав руку і сказав, що він інвалід і нічого не може йому зробити. Після цього, обвинувачений наносив йому удари по різних частинах тіла. Вказав, що якби не прибігли ОСОБА_8 із дружиною, обвинувачений вбив би його та матір. Крім цього, зазначив, що знаходячись на подвір`ї він намагався затримати ОСОБА_4 до приїзду поліції. В цей час він наносив потерпілому удари, в результаті яких він декілька разів подав та втрачав свідомість. Також стверджує, що травму руки отримав внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 , так як до вказаної події вів звичний спосіб життя, вивих руки, який він отримав під час служби його не турбував, що підтверджується дослідженими судом доказами.
Крім вказаних допитів, судом було досліджено матеріали кримінального провадження, а саме:

-рапорт Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області від 05.09.2016 про надходження до чергової частини поліції повідомлення від лікаря-хірурга Ямпільської ЦРЛ про те, що в приймальне відділення лікарні із тілесними ушкодженнями доставлено ОСОБА_6 . Виїздом на місце події слідчо-оперативної групи встановлено, що тілесні ушкодження ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_4 ;

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 05.09.2016 про спричинення ОСОБА_6 обвинуваченим ОСОБА_4 тілесних ушкоджень;

-виписка з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 15.09.2016;

-виписний епікриз комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. І.О. Ющенка» відносно ОСОБА_6 , із якого слідує, що потерпілому поставлено діагноз закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку легкого ступеню;

-виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №1300, №1419;

-протокол проведення слідчого експерименту від 11.01.2017 за участі потерпілого ОСОБА_6 та додатком до нього у вигляді диску із відеозаписом;

-висновок експертів Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи №169-к, відповідно до якого у ОСОБА_6 мали місце розрив акроміально-ключичного з`єднання з підвивихом ключиці доверху правого плечового суглобу, синці в ділянці правого ока, як спричинені дією тупого предмету, які в тому числі могли виникнути і внаслідок нанесення ударів руками та ногами, можливо 05.09.2016;

-висновок експерта Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи №39-к за наслідками проведення додаткової комісійної судово-медичної експертизи, відповідно до якого тілесні ушкодження, наявні у ОСОБА_6 за ступенем тяжкості належать: закрита черепно-мозкова травма забій головного мозку легкого ступеню, забої грудної клітини та правого плечового суглобу кожне окремо та разом до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (понад 6 днів, не більше 21 дня); синець в ділянці правого ока до легких тілесних ушкоджень. Вказані ушкодження у ОСОБА_6 виникли від дії тупого твердого предмету, за механізмом утворення їх характер та локалізація допускають можливість виникнення 05.09.2016;

-висновок комісійної судово-медичної експертизи №109, проведеної Хмельницьким обласним бюро судово-медичних експертиз, відповідно до якого тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_6 , у вигляді крововиливу в ділянці правого ока, крововиливу в ділянці нижньої повіки правого ока, забою головного мозку легкого ступеня, підвивиху правого плеча; за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

-протокол проведення слідчого експерименту від 20.07.2018;

-безпосередньо переглянуто судом та учасниками судового провадження відеозапис проведеного органом досудового розслідування 20.07.2018 слідчого експерименту;

-вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 28.03.2018, залишеним без змін згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 31.08.2018, яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 129 КК України, що полягають у погрозі вбивством ОСОБА_7 , спричинення їй тілесних ушкоджень.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні в ході дослідження зазначених вище письмових доказів вчиненого кримінального правопорушення, а саме: рапорту Ямпільського ВП про надходження заяви про вчинене кримінальне правопорушення; протоколом прийняття заяви ОСОБА_6 про спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_4 ; медичними документами; протоколом проведення слідчого експерименту та відеозаписом до нього; висновками судово-медичних експертів, якими встановлено ступінь тяжкості спричинених потерпілому тілесних ушкоджень, а також показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , потерпілого та самого обвинуваченого. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань потерпілого щодо спричинення йому тілесних ушкоджень, які підтверджуються висновками судово-медичних експертів, оскільки ці покази підтверджені дослідженими безпосередньо в судовому засіданні іншими доказами.
Разом із тим, при встановленні винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення суд не бере до уваги покази свідка ОСОБА_19 , так як будучи допитаною судом, остання показала, що на місці події не перебувала, а тому обставини скоєного кримінального правопорушення та коло учасників події їй не відомі.
За таких обставин, дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 125 КК України суд кваліфікує як умисні протиправні дії, що виразились в умисному нанесенні потерпілому тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65, 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 під час судового розгляду не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

При цьому, не визнаючи обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, на яку посилається потерпілий вчинення злочину загально небезпечним шляхом суд зауважує на наступному.

Під вчиненням злочину загальнонебезпечним способом розуміється вчинення його, зокрема, такими способами, як вибух, підпал, зараження чи отруєння водойм, затоплення, використання автоматичних пристроїв, електричного струму, газу тощо. Вчинення злочину загальнонебезпечним способом підвищує суспільну небезпечність вчинюваного злочину і особи злочинця, оскільки при цьому виникає загроза для багатьох об`єктів кримінально-правової охорони і настання тяжких наслідків. Закон визнає обтяжливою обставиною сам спосіб вчинення злочину. Разом із тим, у даному кримінальному провадженні ані в ході досудового слідства, ані в ході судового розгляду під час безпосереднього допиту учасників судового провадження та дослідження письмових доказів не встановлено обставин спричинення ОСОБА_6 обвинуваченим ОСОБА_4 тілесних ушкоджень загально небезпечним способом, а тому така обтяжуюча обставина не може бути врахована при обрані судом покарання.
Обираючи покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.65 КК України суд враховує: суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, який згідно ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості; дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, реєстрації та роботи, за якими характеризується позитивно; засуджений вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 28.03.2018, що залишено без змін згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 31.08.2018 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 129 КК України до остаточного покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України у виді одного року обмеження волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком один рік шість місяців з покладенням ряду обов`язків; відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, те, що він не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, досудову доповідь відносно особи обвинуваченого, відповідно до якої ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства розцінюється як середній. На підставі викладеного, враховуючи те, що ОСОБА_4 на ґрунті особистої неприязні було вчинено ряд кримінальних правопорушень, за частину з яких він засуджений, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_4 нових злочинів є покарання у виді обмеження волі, так як більш м`які покарання, передбачені санкцією частини 2 статті 125 КК України не будуть достатніми для його виправлення. Проте, враховуючи усі дані, характеризуючи особу обвинуваченого, тяжкість злочину, суд приходить до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання відповідно до ст. 75 КК України та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При цьому, суд вважає таке рішення справедливим та достатнім для досягнення мети покарання, таким, що відповідає принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Окрім того, вирішуючи питання про виконання покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 даним вироком та вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 28.03.2018 суд виходить із наступних міркувань.

Згідно зі ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені кримінальним процесуальним законом. У ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазначено, що висновки про застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Як слідує із висновків щодо застосування норми ч. 4 ст. 70 КК України у подібних правовідносинах, що містяться у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 27.03.2018 (справа № 754/2749/17), яким було розширено положення п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання » : «коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення першого вироку інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, або звільняється від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно».

З огляду на такий висновок Верховного Суду щодо застосування норми ч. 4 ст. 70 КК України, у даному випадку (до постановлення першого вироку обвинувачений вчинив інший злочин, за який він також звільняється від відбування покарання з випробуванням), вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 28.03.2018 підлягає до виконання самостійно, що також узгоджується із висновками Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 09.10.2018 (справа №502/816/17).

Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілим цивільного позову до обвинуваченого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (немайнової) заподіяної внаслідок ушкодження здоров`я суд виходить із наступних міркувань.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди (немайнової) заподіяної внаслідок ушкодження здоров`я потерпілий обґрунтовує тим, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого йому було завдано численних тілесних ушкоджень у зв`язку із чим потерпілого було доставлено до стаціонарних відділень Ямпільської ЦРЛ Вінницької області, де він пройшов курс лікування протягом 10 діб та нейрохірургічного відділення №20 комунального закладу Вінницька обласна психо-неврологічна лікарня ім.. акад.. І.О. Ющенка, де він пройшов курс лікування протягом 12 діб, на підтвердження чого надав суду відповідні медичні довідки. Після цього, потерпілий періодично проходив курси лікування у зв`язку із ускладненнями, що спричинені посттравматичними наслідками. На лікування травм, що виникли внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_6 витратив кошти на загальну суму 10 281,12 грн., на підтвердження чого надав суду копії чеків, а також медичних виписок.

Обвинувачений та його захисник зазначили, що цивільний позов не визнають, так як травма руки у потерпілого була задовго до подій, які мали місце 05.09.2016, що підтверджується також й медичними довідками, які потерпілий додав до цивільного позову. Окрім того, ще до вересня 2016 року ОСОБА_6 проходив обстеження в лікарні та оформлювався на стаціонарне лікування з метою отримати групу інвалідності, проте він її не отримав. В свою чергу, конфлікт, який стався в вересні 2016 року ОСОБА_6 використав з метою повторно скористатися можливістю отримати групу інвалідності і безпідставно нажитися на обвинуваченому. Також звернули увагу суду, що чеки на придбання медикаментів та медичні виписки нечитабельні, із них неможливо встановити, які препарати призначалися, купувалися, яка їхня вартість та за чий рахунок вони були придбані. Також до позовної заяви були додані копії розрахункових квитанцій на оплату добровільного страхового платежу, в сумі 1100,00 грн. та 550,00 грн., які не можуть бути стягнені з обвинуваченого так як ці платежі не є обов`язковими, а є ініціативою ОСОБА_6 .

Суд, врахувавши доводи обох сторін, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Так, згідно із положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Оцінюючи надані суду докази на підтвердження суми понесених потерпілим матеріальних витрат пов`язаних із вимушеним лікуванням суд не приймає до уваги наступні докази надані потерпілим в обґрунтування понесених витрат пов`язаних із лікуванням: чек 1 на суму 46,00 грн. (том 1 а.с. 60); чек 2 натрія хлорид на суму 28,50 грн., системи ПК на суму 28,50 грн., L-лізину есцинат на суму 155,75 грн., шприц на суму 3,84 грн., пакет на суму 1,32 грн., рушник паперовий на суму 11,23 грн., етанол на суму 17,57 грн., вата на суму 4,08 грн., рукавиці на суму 7,60 грн., гель-мило на суму 26,41 грн., бахіли на суму 4,75 грн., ємкість на суму 4,65 грн. (том 1 а.с. 60); чек 3 шприц на суму 2,56 грн., шприц на суму 5,00 грн., системи ПК на суму 9,50 грн., натрія хлорид на суму 9,50 грн., панангін на суму 27,93 грн., вода на суму 2,25 грн., лідокаїн на суму 2,18 грн., пакети на суму 0,66 грн. (том 1 а.с. 60); чек 4 натрію хлорид на суму 28,50 грн., L-лізину есцинат на суму 155,75 грн., пристрій ПК на суму 26,22 грн., шприц на суму 10,40 грн., пакети на суму 0,66 грн. (том 1 а.с. 60); чек 1 натрія хлорид на суму 11,70 грн., канюля ВВ венопорт плюс на суму 11,60 грн., канюля ВВ венопорт плюс на суму 11,75 грн. (том 1 а.с. 62), чек 2 голка спинальна на суму 53,66, контривен на суму 103,63 грн. (том 1 а.с. 62); чек 5 натрій хлорид на суму 15,00 грн.(том 1 а.с. 62); чек 2 еглоніл на суму 135,17 грн. (том 1 а.с. 63); чек 4 натрію хлорид на суму 11, 35 грн. (том 1 а.с. 63); чек 5 шприц богмарк на суму 4,66 грн. (том 1 а.с. 63); чек 6 шприц богмарк на суму 13,35 грн., та невідомий препарат (нечитабельний) на суму 3,98 грн. (том 1 а.с. 63); чек 1 натрію хлорид на суму 11,45 грн., пристрій ПР на суму 8,00 грн., серветки на суму 3,98 грн., вода моршинська на суму 9,60 грн. (том 1 а.с. 64); чек 2 пристрій ПР на суму 8,00 грн., шприц богмарк на суму 11,65 грн. (том 1 а.с. 64); чек 3 невідомий препарат на суму 11,75 грн. (том 1 а.с. 64); чек 4 підтримував руки на суму 106,94 грн. (том 1 а.с. 64); чек 5 флемоксин на суму 39,14 грн. (том 1 а.с. 64); чек 1 пакет на суму 0,63 грн., натрію хлорид на суму 29,10 грн., шприц болгмарк на суму 8,92 грн., шприц болгмарк на суму 9,32 грн., цераксон не невідому суду (нечитабельний чек), вода мінеральна на суму 9,60 грн., гематоген на суму 7,47 грн. (том 1 а.с. 65); чек 2 магне- Б6 на суму 166,94 грн., німід на суму 12,34 грн., ібупрофен-дарниця на суму 3,99 грн. (том 1 а.с. 65); чек 3 натрію хлорид на суму 10,86 грн., пристрій ПК на суму 16,58 грн., шприц богмарк на суму 8,92 грн., гематоген на суму 9,31 грн. (том 1 а.с. 65); чек 4 натрію хлорид на суму 11,45 грн., фармазолін на суму 17,46 грн., гепаринова мазь на суму 29,90 грн. (том 1 а.с. 65); чек 1 на суму 450,00 грн. (том 1 а.с. 66); квитанції на суму 110,00 грн. та 55,00 грн. (том 1 а.с. 67, 68).
Зазначені вище чеки не являються належними доказами, адже:
- ліки, препарати, речі, вода, які вказані в чеках не значаться в листах лікарських призначень, листах огляду хворого. Окрім того, ряд чеків є неналежними та недопустимими доказами у справі, оскільки їх зміст свідчить про придбання медикаментів, однак яких саме та їхню вартість встановити неможливо, ряд чеків нечитабельні. При огляді наданих суду оригіналів чеків також вартість препарату цераксон встановити в декількох чеках неможливо, так як вони нечитабельні;
- витрати у розмірі 450,00 грн., як встановлено судом із показів потерпілого були понесені ним з метою проходження обстеження під час проведення судово-медичної експертизи. Однак, належних доказів на підтвердження необхідності проходження саме даного обстеження (лікарського направлення) матеріали справ не містять;
- засоби особистої гігієни, рушники, бахали, які зазначені у чеках не пов`язані із лікуванням потерпілого чи неправомірними діями обвинуваченого;
- страхові платежі про добровільне медичне страхування сплачуються лише на добровільних засадах та є волевиявленням потерпілого.
В той же час, суд приймає до уваги інші надані суду докази у виді чеків та квитанції, що містяться в матеріалах справи та підтверджують понесені витрати на лікування та обстеження потерпілого, оскільки перелік ліків та препаратів, зазначений у листах лікарських призначень, а обстеження проводилося на підставі рекомендацій лікаря, що містяться у відповідних медичних заключеннях на загальну суму 3 376,44 грн.

Таким чином, сума збитків, які підтверджені матеріалами справи, що понесені на лікування ОСОБА_6 становить 3 376,44 грн., підлягає до стягнення з обвинуваченого на його користь.

Вирішуючи питання щодо стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого моральної шкоди завданої злочином суд встановив наступне.

Як слідує із доводів позовної заяви, завдана ОСОБА_6 моральна шкода полягає в тому, що останній почав хвилюватися щодо своєї безпеки та безпеки своєї матері, оскільки внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 його фізичний стан значно погіршився і він не в змозі захистити себе та матір фізично. Потерпілий втратив сон, став дратівливим, втратив кошти, час, сили та енергію на відновлення свого стану здоров`я, а також по тій причині, що вимушений був ходити для надання пояснень та свідчень працівникам правоохоронних органів, а на разі до суду. Дані обставини потерпілого морально пригнічують так як він вимушений доводити винуватість обвинуваченого в його протиправних діях. Окрім того, обвинувачений продовжує поводити себе по відношенню до потерпілого та його матері зверхньо, зухвало, цинічно, так як свою винуватість в скоєному не визнає і не боїться будь-якої відповідальності за вчинене. За таких обставин, завдану йому моральну шкоду потерпілий оцінює в 300 000,00 грн.

Обвинувачений та його захисник заперечили проти задоволення заявленої потерпілим до стягнення моральної шкоди посилаючись на те, що усі описані в позовній заяві обставини завдання йому такої шкоди не підтвердженні належними доказами.

Суд, дослідивши письмові заяви сторін, надані суду докази на підтвердження їхніх доводів та заперечень, заслухавши позиції учасників судового провадження в ході судового розгляду дійшов висновку про наступне.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Визнання судом ОСОБА_4 винним у вчинені кримінального правопорушення, що полягає у спричиненні потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень не могло не призвести до переживань, душевних страждань та зміни організації життя потерпілого. А тому, суд погоджується з наявністю моральної шкоди завданої ОСОБА_6 неправомірними діями ОСОБА_4 . Однак, суд виходить з того, що відшкодування моральної шкоди повинно бути спрямоване на досягнення сатисфакції і не може бути джерелом до збагачення цивільного позивача/потерпілого.
З урахуванням викладеного, цивільний позов потерпілого про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає задоволенню частково, оскільки суд дійшов висновку, що заявлена до стягнення сума моральної шкоди у розмірі 300 000,00 грн. є не обґрунтованою та неспіврозмірною із протиправним діянням та його наслідками.

Доводи потерпілого, що в суму моральної шкоди включено майбутні витрати на операцію та післяопераційну реабілітацію також не можуть бути враховані так як не можуть відноситися до компенсації моральних страждань спричинених злочином.

Як зазначається у Рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії», від 09 лютого 2007 року у справі «Білуха проти України», в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі.

Оцінивши доводи сторін судового провадження, суд дійшов до висновку про те, що грошова компенсація, завданої моральної шкоди діями ОСОБА_4 у розмірі 10 000,00 грн. у даному випадку буде відповідати засадам розумності й справедливості. Зокрема, суд бере до уваги короткочасний розлад здоров`я, що призвело до лікування потерпілого, його моральні страждання з цього приводу і тому в цій частині вимоги підлягають частковому задоволенню.
Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлено ставку судового збору, що становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Беручи до уваги вищевикладене, з цивільного відповідача/обвинуваченого на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.
Згідно вимог статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого документально підтвердженні процесуальні витрати.
Як слідує із матеріалів кримінального провадження, в ході досудового розслідування, Хмельницьким обласним бюро судово-медичної експертизи проводилася судово-медична експертиза, вартість проведення якої склала 4 444,49 грн., яка відповідно до квитанції від 10.05.2018 №0.0..1 була оплачена потерпілим ОСОБА_6 , а тому ці кошти підлягають до стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався. Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 100, 128,349, 368,370,374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання встановивши іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Термін відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту винесення вироку 18 січня 2019 року.
Вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 28.03.2018, який відповідно до ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 31.08.2018 залишено без змін, відносно ОСОБА_4 виконувати самостійно.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (немайнової) заподіяної внаслідок ушкодження здоров`я задоволити частково.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 завдану йому матеріальну (майнову) шкоду у розмірі 3 376 (три тисячі триста сімдесят шість) гривень 44 копійки.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 завдану йому моральну шкоду у розмірі 10 000,00 (десяти тисяч) гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 понесені ним процесуальні витрати у розмірі 4 444 (чотири тисячі чотириста сорок чотири) гривні 49 копійок.

Стягнути зі ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у розмірі 704 (семисот чотирьох) гривень 80 копійок.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Чернівецький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

СУДДЯ ОСОБА_20