ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/72/19 Справа № 180/1654/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Марганецького відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2018 року щодо ОСОБА_8 по кримінальному провадженню № 0000461,-

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Марганець, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, і призначено покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

- за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України,за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, та встановлено іспитовий строк 3 роки.

На підставі ст.76 КК України, зобов`язано ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Іспитовий строк ухвалено обчислювати відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишено ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Речові докази:

Вказаним вироком ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він приблизно о 22:00 годині 23 червня 2017 року перебував поблизу будинку АДРЕСА_3 , проник через відкрите вікно до приміщення квартири АДРЕСА_4 , та викрав майно, що належить ОСОБА_11 на загальну суму 865,65 грн.

Приблизно о 06 годині 15 хвилин 14 січня 2018 року, знаходячись в приміщенні коридору квартири АДРЕСА_5 з дозволу господарки квартири, ОСОБА_8 побачив на тумбі мобільний телефон Nokia. Скориставшись тим, що да його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_8 таємно, повторно, викрав зазначений мобільний телефон, який належить ОСОБА_12 , поклав його до кишені своєї куртки, та залишив приміщення квартири, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на суму 376 грн.

Приблизно о 22.00 годині 29 січня 2018 року, ОСОБА_8 проходив по вул.Перспективній в м.Марганець Дніпропетровської області, де помітив ОСОБА_13 , яка йшла йому на зустріч із сумкою в руці, і пробігаючи повз, вихопив в неї сумку, в якій знаходилося майно потерпілої, потім з викраденим втік, спричинивши потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 2089,20 грн.

В апеляційній скарзі:
- прокурор просить вирок, в частині призначення покарання, скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
В іншій частині вирок залишити без зміни.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що рішення суду про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, є необґрунтованим та невмотивованим. Вважає, що суд не врахував, що ОСОБА_8 05.09.2017 року пред`явлено підозру у вчинені ним кримінального правопорушення за ч.3 ст. 185 КК України та обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000461 від 24.06.2017 року направлено на розгляд до Марганецького міського суду. Однак, не дивлячись на це, ОСОБА_8 продовжив свою злочинну діяльність та протягом січня 2018 року скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185 КК України. В зв`язку з цим, ухвалою слідчого судді Марганецького міського суду від 31.01.2018 року щодо ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.
На його думку, без належної уваги суду залишились тяжкість вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, стійкість умислу засудженого, який вчинив ряд корисливих злочинів щодо заволодіння майном потерпілих з метою матеріальної наживи та подальшого продажу.
Просить врахувати, що обвинувачений ОСОБА_8 бажання виправити ситуацію не виявив, шкоду, заподіяну своїми злочинними діями, відшкодував не в повному обсязі (потерпілому ОСОБА_11 на час розгляду кримінального провадження шкода не відшкодована), повернення викраденого майна потерпілим здійснено працівниками поліції. Вважає, що висловлене обвинуваченим у суді каяття та визнання вини є, на думку апелянта, удаваним, спрямованим на уникнення від покарання.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу сторони обвинувачення та просила її задовольнити, думки обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення вимог апеляційної скарги прокурора, просили залишити їх без задоволення, а вирок суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст.404 КПК в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій обвинуваченого, та доведеність його вини у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, і які ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються.
Що стосується доводів апелянта про необґрунтованість призначення обвинуваченому занадто м`якої міри покарання, колегія суддів зазначає, що відповідно з вимогами ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини, прийде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Із роз`яснень, які містяться в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» вбачається, що суди визначаючи ступінь тяжкості скоєного злочину, зобов`язанні виходити з класифікації злочинів, а також з особливостей конкретного злочину та обставин його скоєння (форма вини, мотив, спосіб скоєння, кількість епізодів, характер та ступінь тяжкості наслідків та інше).

На думку колегії суддів, вимоги вказаного закону судом першої інстанції дотримано.

Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком, суд послався на тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував потерпілим ОСОБА_13 і ОСОБА_12 шкоду, завдану злочином.

Судом враховано і думки потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які вказали, що ніяких претензій до обвинуваченого не мають та просять призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням або обмеженням волі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства.

Зазначений висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є обґрунтованим та відповідає вимогам ст.ст. 6567 КК України, а призначене судом першої покарання у відповідності до ст. 50 КК України, за своїм видом та розміром, є справедливим,необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів.

При цьому, колегія суддів враховує практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Як видно з наявних матеріалів, ОСОБА_8 частково відшкодував збитки і потерпілому ОСОБА_11 , та в апеляційному суді завірив, що найближчим часом відшкодує і залишок невідшкодованих коштів. ОСОБА_11 не наполягає на реальному позбавленні волі обвинуваченого.

Колегія суддів приймає до уваги і молодий вік ОСОБА_8 , який раніше не судимий, та вважає, що в разі призначення йому покарання реально, вказане не буде відповідати принципам гуманізму та справедливості.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги прокурора про призначення судом обвинуваченому ОСОБА_8 занадто м`якого покарання, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Виходячи з наведеного, підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 , колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу прокурора Марганецького відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , - залишити без задоволення.

Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2018 року щодо ОСОБА_8 , - залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3