ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8450/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/104/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжні заходи
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2019 р. м.Тернопіль

Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

з участю підозрюваного ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 -адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 квітня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_10 , відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Заболотів Снятинського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, студента Заліщицького аграрного коледжу ім. Є.Хрипливого, неодруженого, не депутата, безпартійного, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави терміном до 00 год. 00 хв. 31 травня 2019 року.

В задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_7 та його захисників адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_8 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовлено.

Як слідує з оскаржуваної ухвали, в складі слідчої групи здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000172 від 03.04.2019, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.04.2019 о 17.40 ОСОБА_7 , керуючи автомобілем MERCEDES-Benz C 200 CDI, н.з. НОМЕР_1 (реєстрація Республіки Болгарія) без вантажу рухався вулицею С.Бандери м. Заліщики в бік м. Тернополя.

Порушуючи вимоги пунктів 1.5 ч. 1 та 2.3 «б», «д» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями (далі ПДР України)., водій ОСОБА_7 під час руху не був достатньо уважним, не стежив належно за дорожньою обстановкою, не обрав такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним і в такий спосіб, своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю і здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Окрім того, порушуючи вимоги п. 12.1. ПДР України ОСОБА_7 рухаючись в межах населеного пункту не обрав безпечної швидкості руху, щоб постійно мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним.

В цей час проїзну частину вул. С.Бандери, справа-наліво відносно руху автомобіля MERCEDES-Benz C 200 CDI, н.з. НОМЕР_1 під керування ОСОБА_7 пересікала неповнолітня ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода, яка рухається проїзною частиною, водій ОСОБА_7 не вжив відповідно до вимог п. 12.3. ПДР України усіх заходів до зменшення швидкості руху автомобіля аж до його повної зупинки, а продовжував рух та вчинив наїзд на потерпілу.

Унаслідок виїзду неповнолітня потерпіла ОСОБА_12 отримала несумісні з життям тілесні ушкодження від яких померла на місці пригоди.

ОСОБА_7 , як водій причетний до вчинення ДТП, порушуючи вимоги п. 2.10. (а, б, в, г, д, е) ПДР України не зупинився на місці пригоди, не надав допомоги потерпілій медичної допомоги та не викликав карету швидкої медичної допомоги, не повідомив орган поліції, а з місця вчинення ДТП втік на автомобілі.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п. 2.3. (б, д); 12.1.; 12.3 ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної ДТП та спричинення смерті неповнолітньої потерпілої ОСОБА_12

03.04.2019 відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000172.

Задовольняючи клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тому суд прийшов до висновку про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного просить вказану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний час доби.

Свої доводи аргументує тим, що у судовому засіданні слідчим та прокурором не було надано жодних реальних доказів, що б підтверджували наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, що всупереч наведеним вимогам кримінального процесуального закону, слідчим суддею враховано не було.

Зазначає, що підозрюваний не має наміру переховуватися від суду та слідства, а залишення місця ДТП мало місце у зв`язку із шоковим станом ОСОБА_7 , водночас, він через годину після настання ДТП добровільно з`явився до відділення поліції.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази винуватості підозрюваного, а підозра не може грунтуватись тільки на показах свідків, а також посиланні на неодноразове притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просять постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, доводи прокурора, який вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а апеляцію такою, що не підлягає до задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.177, 178, 183 КПК України.

Так, відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; знищити або сховати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та обставини, що характеризують особу, і можуть свідчити про збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду ухвали встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані не в повному обсязі.

Обираючи відносно ОСОБА_7 запобіжний захід слідчим суддею вірно встановлено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий, існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Такими ризиками слідчий суддя визнав те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, ні слідчим у клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні не доведена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, визначеним у клопотанні.

Також, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя не мотивував неможливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні підозрюваному залишати своє житло та не у повній мірі дотримався положень ст.178 КПК України, яка визначає обставини, які враховуються слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу.

Не довів таких обставин і прокурор в суді апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги.

Щодо твердження прокурора про необхідність обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з мотивів тяжкості вчиненого правопорушення, то з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятої 04 листопада 1950 року та ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, а також практики Європейського суду з прав людини, не може бути прийнято до уваги.

Зокрема, рішенням Європейського суду з прав людини від 01 червня 2006 року у справі Мамедова проти Росії визначено, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

При цьому, як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого з необережності без обтяжуючих вину обставин, після його вчинення добровільно з`явився до органів досудового розслідування.

Також слідчий суддя залишив поза увагою, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, зокрема зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 разом з батьками, студент Заліщицького аграрного коледжу ім. Є.Хрипливого, за місцем навчання характеризується позитивно, раніше не судимий, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків.

Вищевказані обставини, на думку колегії суддів, істотно впливають на рішення про вид запобіжного заходу.

Проаналізувавши доводи клопотання та долучені до нього матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що прокурором не доведено, що інші більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти ризикам, зазначеними у ст.177 КПК України, і ця обставина слідчим суддею при винесені ухвали врахована не була.

Беручи до уваги обставини даного провадження, особу підозрюваного, колегія суддів приходить до висновку, що обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є надто суворим.

У зв`язку із викладеним, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню із прийняттям нової ухвали.

Враховуючи ступінь тяжкості злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , даних, які характеризують його особу, та наведених вище обставин, що впливають на рішення про визначення виду запобіжного заходу, колегія суддів вважає, що запобігти ризикам, передбаченими ч.1 ст.177 КПК України зможе запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який полягає в забороні підозрюваному ОСОБА_7 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім цього, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, колегія суддів вважає за необхідне покласти на підозрюваного додаткові обов`язки, передбачені п.п.1, 2, 3, 4, 8 ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 176 179, 181, 407, 422 КПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 -адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 квітня 2019 року про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово, терміном до 00 год. 00 хв. 31 травня 2019 року.

Покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 31 травня 2019 року наступні обов`язки: з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця навчання; утриматись із спілкуванням із потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні; здати, у разі наявності, до відповідних органів державної влади на зберігання закордонний паспорт та інші документи, що дають право на виїзд за кордон.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_9 .

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи