Єдиний унікальний номер №451/948/18
Провадження №1-кп/440/33/2019
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м.Буськ, Львівська область

Буський районний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеозапису та фіксації технічним засобом «Камертон» у м. Буську Львівської області в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, працюючого з 04.01.2019 року у ТОВ «Сотеко», розлученого, пільг не має, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, військовозобов`язаного, в порядку ст. 89 КК України вважається раніше не судимим

за ч. 1 ст. 164 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 згідно виконавчого листа № 2-3411/07, який видано 14.09.2007 Червоноградським міським судом Львівської області, зобов`язаний сплачувати аліменти на користь потерпілої ОСОБА_6 для утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи із 11.07.2007 і до досягнення ними повноліття. Маючи прямий умисел, направлений на злісне ухилення від сплати аліментів, достовірно знаючи про покладений на нього судовим рішенням обов`язок щодо сплати аліментів, будучи неодноразово попереджений ВДВС Радехівського районного управлення юстиції, ОСОБА_4 ухилився від повного та своєчасного виконання рішення суду, будучи працездатною особою та не маючи об`єктивних причин не працювати, не прийняв заходів для працевлаштування. Дана обставина проявилась у невжитті заходів щодо офіційного працевлаштування з метою приховування заробітку (доходу), що підлягає облікові при відрахуванні аліментів. ОСОБА_4 з метою злісного ухилення від сплати аліментів у Радехівський районний центр зайнятості для постановки на облік, з метою працевлаштування не звертався, на неодноразові попередження про необхідність щомісячної сплати аліментів на утримання дитини та погашення заборгованості, а також про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів не реагував та належних висновків для себе не зробив, що у подальшому призвело до утворення заборгованості за період з 21.10.2015 по 25.06.2018 у сумі 35 687,27 гривень, що в сукупності складає суму виплати більшої за 6 місяців відповідних платежів.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, суду пояснив, що йому відомо про рішення суду про стягнення аліментів на двох неповнолітніх дітей, однак заходів щодо сплати аліментів не вживав. Просить суворо не карати, щиро розкаюється у вчиненому.

Враховуючи те, що обвинуваченим не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Таким чином, проаналізувавши докази надані стороною обвинувачення, покази самого обвинуваченого, суд вважає доведеним факт порушення у

злісному ухиленні від сплати аліментів на утримання дітей, тобто скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Згідно ст. 12 КК України злочин, вчинений обвинуваченим і передбачений ч. 1 ст. 164 КК України класифікується як злочин невеликої тяжкості.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК суд, призначаючи покарання, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо конкретного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).

Виходячи з принципу індивідуалізації покарання судом враховується, що ОСОБА_4 за місцем свого проживання характеризується позитивно, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває, щиро розкаявся у вчиненому, влаштувався на роботу.

Обираючи вид і розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь скоєного злочину, дані про особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, щире каяття, 19.02.2016 року знятий з обліку Радехівського РС з питань пробації у зв`язку з відбуттям громадських робіт за вироком Радехівського районного суду Львівської області ч.1 за ст.164 КК України.

З урахуванням особи обвинуваченого, характеризуючих даних про особу винного, пом`якшуючих вину обставин, суд вважає, що виправлення й перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе в умовах без ізоляції від суспільства з призначенням йому покарання у вигляді громадських робіт , передбаченого санкцією ч.1 ст. 164 КК України.

Речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_9 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 164 КК України.

Призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді громадських робіт строком 100 (сто) годин .

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Буський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1