печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту накладеного, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 січня 2016, у кримінальному провадженні № 0002212 від 03.04.2015, на майно, -

В С Т А Н О В И В :

10.10.2018 в провадження Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , яке передано слідчому судді ОСОБА_1 30.10.2018 після повторного автоматичного визначення слідчого судді, про скасування арешту, накладеного, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 січня 2016, у кримінальному провадженні № 0002212 від 03.04.2015, на майно, а саме фургон малотоннажний PEUGEOT BIPPER , 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 (ІПП НОМЕР_3 ).
В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що 27.03.2017 року за результатами розгляду матеріалів кримінального провадження № 0002212, слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Проте, під час прийняття вказаного процесуального рішення слідчим питання щодо арештованого у рамках вказаного кримінального провадження майна вирішено не було.
Зазначене в своїй сукупності беззаперечно свідчить, що у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінальною провадження, як арешт майна, відпала потреба, що як наслідок обумовлює необхідність його скасування.
У судове засідання представник заявника не з`явився, до суду подав заяву, в якій просив клопотання задовольнити у повному обсязі та розгляд клопотання провести у його відсутність.
Прокурор/слідчий в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність.
Зважаючи на положення ст. 26 КПК України та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.
Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.
Під час судового розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що прокурором зазначено, що прокуратурою міста Києва здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0002212 від 03.04.2015 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/54/16-к від 04.01.2016 накладено арешт, окрім іншого на фургон малотоннажний PEUGEOT BIPPER , 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 (ІПП НОМЕР_3 ).
У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у ОСОБА_4 права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.
Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 04 січня 2016 при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання у органу досудового розслідування були достатні підстави вважати, що майно ОСОБА_4 може бути предметом злочину.
Листом від 31.07.2018 прокурором прокуратури міста Києва ОСОБА_5 адвоката Зозулю повідомлено, що 27.03.2017 року за результатами розгляду матеріалів кримінального провадження № 0002212, слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Вказане свідчить, що підстави, які слугували для накладення арешту на майно заявника на даний час відпали, враховуючи, що кримінальне провадження № 0002212 закрито, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення.
Слідчий суддя за викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, приймаючи до уваги ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння ОСОБА_4 належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 98, 167, 170,171, 172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.
Скасувати арешт, що накладений ухвалою слідчого Печерського районного суду м. Києві № 757/54/16-к від 04.01.2016, у кримінальному провадженні № 0002212 від 03.04.2015, на фургон малотоннажний PEUGEOT BIPPER , 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 (ІПП НОМЕР_3 ).

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1