У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000247 від 07.09.2018 р. про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Ужгородського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, так як ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені при обранні відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не відпали та продовжують існувати.

Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, оскільки, прокурором не наведено будь-яких доказів існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечив проти продовження строку тримання під вартою і підтримав позицію свого захисника та просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на будь-який інший не пов`язаний з триманням під вартою, а саме на домашній арешт.

Заслухавши клопотання прокурора, пояснення учасників судового провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, відповідно до ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 грудня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , суд також враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (п. 35 рішення ЄСПЛ № 12369/86 від 26.06.1991 року "Летельє проти Франції).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Одночасно, в рішенні Харченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом свободи особистості.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд бере до уваги, що ОСОБА_7 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, а також беручи до уваги, що ОСОБА_7 офіційно ніде не працює, одружений, проте з сім`єю не проживає, що свідчить про відсутність стримуючих факторів, які могли б утримувати ОСОБА_7 за місцем проживання, доказів, що ОСОБА_7 утримує своїх неповнолітніх дітей одна з яких інвалід дитинства також суду не надано, а тому наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вищевказаним ризикам.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, тяжкістю покарання, яке йому загрожує кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу обраного відносно обвинуваченого не вбачається, а тому суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 196, 331, 369 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою на період судового розгляду кримінального провадження по 13 квітня 2019 року включно.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ "Закарпатська УВП (№ 9)".

Суддя: ОСОБА_1