Провадження №1-кс/522/2228/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2019 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Одесі скаргу представника власника майна ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ОВС СВ ГУНП в АР Крим та м. Севастополь у кримінальному провадженні №0000005 від 27.01.2017 року, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,

в с т а н о в и в
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси із скаргою в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність слідчого ОВС СВ ГУНП в АР Крим та м. Севастополь у кримінальному провадженні №0000005 від 27.01.2017 року, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

ОСОБА_3 в обґрунтування скарги посилається на наступне. На підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, 10.10.2018 року проведено особистий обшук ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого вилучено її особисте майно, та грошові кошти. Актом прийому-передачі від 07.12.2018 року, ОСОБА_2 було повернуто вилучений в ході обшуку мобільний телефон марки Nokia TA-1010, білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім-картою № НОМЕР_2 та мобільний телефон Samsung, ІМЕІ: НОМЕР_3 , ІМЕІ: НОМЕР_4 з сім-карткою НОМЕР_5 . Інше майно не було вернуто. Крім того, адвокат 13.12.2018 року, подав заяву старшому слідчому СВ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_4 з проханням повернути вилучені у ОСОБА_2 під час обшуку речі, які не були повернуті, проте, відповіді у передбачений законом строк не надано. З урахуванням чого, адвокат просить зобов`язати слідчого повернути майно, оскільки вилучені речі та документи не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл в ухвалі судді.
Скаржник до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, написав заяву про розгляд скарги за його відсутності, обставини викладені у скарзі підтримує у повному обсязі. Слідчий суддя, у відповідності до ст. 22 КПК України, вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності скаржника.

Прокурор чи слідчий до судового засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Слідчий суддя, дослідивши надані матеріали, прийшов до висновку про необхідність задоволення скарги із наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, 10.10.2018 року на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, проведено особистий обшук ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час якого вилучено майно останньої. 13.12.2018 року, представник власника майна подав заяву старшому слідчому СВ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_4 з проханням повернути вилучені у ОСОБА_2 під час обшуку речі, проте, відповіді у передбачений законом строк не надано.

В той же час, під час розгляду скарги, встановлено, що після проведеного обшуку сторона обвинувачення не звернулась із клопотання про накладення арешту, та вилучені предмети не повернено законному володільцю.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173цього Кодексу.
Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України, Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до ст. 13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).
Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).
Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України).
На підставі вище викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що справді, майно яке вилучено органом досудового розслідування, є тимчасово вилученим майном, оскільки протягом 48 годин сторона обвинувачення не звернулась із клопотанням про арешт вилученого майна.
Таким чином, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та основоположних свобод, слідчий суддя вважає, що бездіяльність слідчого, щодо неповернення тимчасово вилученого майна, прямо порушує законні права особи на безперешкодне володіння своїм майном, а тому скарга підлягає задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 214-216, 303-307, 318-380 КПК України, -
У Х В А Л И В:
Скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ОВС СВ ГУНП в АР Крим та м. Севастополь у кримінальному провадженні №0000005 від 27.01.2017 року, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, - задовольнити.
Вилучені під час особистого обшуку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : грошові кошти в сумі 330 850 грн., зокрема: 30 купюр номіналом по 500 грн.; 2 купюри номіналом по 200 грн.; 1 купюра номіналом 50 грн.; 77 купюр номіналом по 200 грн.; 100 купюр номіналом по 500 грн.; 100 купюр номіналом по 500 грн.; 1000 купюр номіналом по 200 грн; банківські чеки «Ощадбанку» у загалній кількості 69 одиниць; окрему записку з надписом «15450»; банківські чеки у загальній кількості 7 одиниць з підписом у графі касир; клаптик картону паперу із печаткою та надписом «гривні 200 гривень»; 1000 аркушів на суму 200 000 грн.; клаптик аркушу на якому присутній рокописний текст виконаний пастою синього кольору із наступним змістом « Полина! Всего: 448 200-10000; картки 35 шт. ( НОМЕР_6 , 678000, 335 400+15 450, 20 000 (забр) 330 850»; мобільний телефон «Айфон 10», чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_7 з номером НОМЕР_8 , підлягають якнайшвидшому поверненню особі, у якої вони були вилучені.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1

06.02.2019