Справа № 346/3860/18
Провадження № 1-кп/353/113/18
У Х В А Л А
05 грудня 2018 року місто Тлумач

Колегія суддів Тлумацького районного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Тлумацького районного суду Івано-Франківської області клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000434 від 07.05.2018 року щодо обвинувачення:
- ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.153 КК України;

- ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.153, ч.3 ст. 152 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:
03.12.2018 року до суду надійшло письмове клопотання першого заступника керівника Коломийської місцевої прокуратури радника юстиції ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , строком на 60 діб. У клопотанні прокурор покликається на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим тяжкого та особливо тяжкого злочину. На думку прокурора на це вказують дані, зазначені в показаннях потерпілої, протоколі огляду місця події, протоколі затримання особи та інших доказах у кримінальному провадженні. Також прокурор у клопотанні вказує на наявність ризиків переховування від суду та незаконного впливу на потерпілу, свідків, експертів у кримінальному провадженні. При цьому більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, будуть недостатніми для запобігання вказаним ризикам.
В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав вищезазначене клопотання з викладених у ньому підстав. Згідно з доводами прокурора раніше заявлені стороною обвинувачення ризики переховування обвинуваченого від суду та незаконного впливу на потерпілу, свідків, експертів у кримінальному провадженні на даний момент не змінилися.
Потерпіла ОСОБА_10 , законний представник потерпілої ОСОБА_11 та представник потерпілої ОСОБА_12 в судове засідання не з`явилися, незважаючи на те, що були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 при вирішенні клопотання прокурора поклалися на розсуд суду.
Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 проти задоволення клопотання прокурора заперечували, просили обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за місцем фактичного його проживання АДРЕСА_1 .
За результатами розгляду клопотання, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Підстави для тримання під вартою передбачені нормами Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме, ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість), а також рішеннями Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Основна мета вказаної ст. 5 Конвенції полягає в тому, щоб виключити необґрунтоване тримання під вартою особи (рішення ЄСПЛ по справі Маккей проти Сполученого королівства). Вимога законності тримання під вартою не може бути задоволена тільки шляхом дотримання національного законодавства, а національне законодавство повинно відповідати Конвенції, включаючи загальні принципи, які в ній відображені (справа Плесо проти Угорщини).

Згідно статті 5 §1(c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенції) нікого не може бути позбавлено свободи, крім такого випадку і відповідно до процедури, встановленої законом, як законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, викладеної в рішенні Джессіус проти Литви, особа може бути позбавлена волі на підставі статті 5 § 1 (c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод лише в рамках кримінального провадження, з тим, щоб вона постала перед компетентним судовим органом за обґрунтованою підозрою у вчиненні злочину.
Суть терміну «Обгрунтована підозра» полягає в існуванні фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Яку саме підозру слід вважати обгрунтованою залежить від обставин справи.
Відповідно до п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» та п.170 рішення ЄСПЛ у справі «Лабіта проти Італії», таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.
Судом встановлено, що запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою був застосований згідно із ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09 травня 2018 року на підставі обґрунтованості підозри у вчиненні злочину за ч.2 ст.153, ч.3 ст. 152 КК України та у зв`язку із наявністю ризиків переховування від слідства та суду, враховуючи міру покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, можливості незаконно впливати на неповнолітню потерпілу, свідків та експертів чи вчиняти інші кримінальні правопорушення. Ухвалами суду неодноразово продовжувався запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, зокрема ухвалою колегії суддів Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2018 року ОСОБА_8 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10 грудня 2018 року.
При вирішенні питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою суд враховує, що раніше встановлена судом обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів неспростована. Судовий розгляд даного кримінального провадження ще не розпочато, Ухвалою колегії суддів Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 05.12.2018 року суд повернувся до стадії підготовчого провадження. Суд, враховуючи обставини передбачені ст. 178 КПК України, вважає, що перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також впливати на потерпілу, свідків та експертів, оскільки обвинувачений не працює та не навчається, негативно характеризувався за місцем проходження військової служби, у разі доведення винуватості в пред`явленому обвинуваченні йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, а потерпіла, свідки та експерти не допитані судом в цьому ж кримінальному провадженні.

Вищенаведені обставини свідчать про неможливість завершення судового провадження до спливу продовженого строку (10.12.2018 року) запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, згідно із ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2018 року.

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню, оскільки воно не було подане у відповідності до вимог ст. 201 КПК України. Крім того, на думку колегії, воно є передчасним, оскільки кримінальне провадження перебуває в Тлумацькому районному суді Івано-Франківської області на стадії підготовчого судового засідання.

Також слід зазначити, що місце проживання обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_1 , де він просить встановити йому домашній арешт, знаходиться на значній відстані від Тлумацького районного суду Івано-Франківської області, що значно утруднить явку обвинуваченого на судовий розгляд даного кримінального провадження, та суду не надано згоди власника житла за вказаною адресою на встановлення домашнього арешту обвинуваченому. Також не надано доказів того, що на утриманні у обвинуваченого ОСОБА_8 знаходяться діти чи інші особи. А отже, стороною захисту суду не надано жодних доказів, які би свідчили про істотне зменшення ризиків, які стали підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За таких обставин на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема щодо можливості переховування обвинуваченого від суду та незаконно впливати на потерпілу, свідків та експертів.

Застосування запобіжного заходу викликане інтересами дієвості кримінального провадження. Інші, більш м`які запобіжні заходи в нинішній суспільній обстановці не можуть запобігти ризику переховування обвинуваченого від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків та експертів.

Тому, слід задовольнити клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 на 60 днів.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.110, 177, 178, 183, 314, 369 ч.2, 392 ч.1 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання прокурора Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 на 60 (шістдесят) днів задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 на строк 60 (шістдесят) днів, а саме до 03 лютого 2019 року включно.
Виконання ухвали покласти на Державну установу «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Копію ухвали для виконання направити керівнику Державої установи «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» та вручити обвинуваченому і прокурору негайно після її оголошення, інші сторони мають право отримати її копію в суді.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3