Справа № 716/2039/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2018 м.Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_3

з участю сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Заставна кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000338 від 10 листопада 2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, з середньою спеціальною освітою, не працює, військовозобов`язаний, раніше не судимий,
в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.335 КК України,

в с т а н о в и в:
05 вересня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_4 , перед початком призову на строкову військову службу у відповідності до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992 року, було вручено повістку, про необхідність прибуття до обласного збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження обласної медичної комісії. 23.10.2018 року обвинувачений ОСОБА_4 , прибув до обласного збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження обласної медичної комісії, професійно-психологічного відбору та призначення його безпосередньо в команду для проходження строкової військової служби, де цього ж дня пройшов медичний огляд. За наслідками медичного огляду, військово-лікарською комісією, обвинуваченого ОСОБА_4 як призовника, визнано придатним для проходження строкової військової служби. Цього ж дня в приміщенні обласного збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинувачений ОСОБА_4 , офіційно відмовився від отримання повістки про необхідність прибуття на 08.11.2018 для відправки у війська про що було складено відповідний акт та в усній формі доведено зміст повістки та вимоги законодавства України щодо відповідальності за ухилення від призову на строкову військову службу. Обвинувачений ОСОБА_4 , всупереч вимог ст. 65 Конституції України, маючи умисел на ухилення від призову на строкову військову службу, з особистих, надуманих міркувань, діючи умисно, з метою ухилення від призову на строкову військову службу, без поважних на те причин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і бажаючи їх настання, будучи придатним до строкової військової служби та не маючи права на відстрочку від призову на строкову військову службу, передбачену ст. 17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-Х1І від 25.03.1992 року, офіційно відмовився від отримання повістки про необхідність прибуття на 08.11.2018 для відправки у війська вказуючи на своє небажання проходити строкову військову службу та 08.11.2018 року на обласний збірний пункт для відправки у війська без поважних на те причин не прибув, хоча був належним чином повідомлений.
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 , порушив порядок комплектування Збройних Сил України, а також вимоги ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» відповідно до якої, на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.335 КК України ухилення від призову на строкову військову службу.
Між прокурором ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю адвоката ОСОБА_5 22 листопада 2018 року укладено угоду про визнання винуватості, на час підписання якої, ОСОБА_4 визнав обвинувачення в обсязі підозри. Угода містить відомості, щодо наслідків укладання та невиконання угоди про визнання винуватості.
Сторонами, між якими укладено угоду про визнання винуватості, узгоджено покарання за скоєння кримінального правопорушення у виді злочину, передбаченого ст.335 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КК України та КПК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене покарання.
Обвинувачений та його захисник також просили затвердити укладену з прокурором угоду про визнання винуватості.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Згідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.
Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Скоєний ОСОБА_4 злочин, відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення ч.ч. 4, 5 ст. 474 КПК України.
Відповідно до ст. 474 КПК України, судом встановлена добровільність сторін при укладанні угоди, тобто їх дії не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.
Відповідно до ч. 7 цієї ж статті, судом не встановлено обставин, за яких суд відмовляє в затверджені угоди.
Узгоджена між сторонами угода про визнання винуватості, вид та розмір покарання ОСОБА_4 у вигляді обмеження волі на 2 (два) роки зі звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідає нормам КПК України та КК України та не суперечить інтересам суспільства.
Обвинувачений погодився на призначення узгодженого покарання та в судовому засіданні визнав обвинувачення, викладене в обвинувальному акті.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 370-374, 468-475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 22 листопада 2018 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_6 з участю захисника ОСОБА_5 .
Визнати ОСОБА_4 винуватим у пред?явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.335 КК України, що визнано судом доведеним, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:

1.періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2.повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3.не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
До вступу вироку в законну силу, запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати, у зв`язку з відсутністю підстав для його застосування.
На вирок може бути подано апеляцію на протязі 30 діб з моменту його проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії вироку, до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, з підстав, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

СУДДЯ ОСОБА_1