Єдиний унікальний номер 185/8164/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2019 року. м. Павлоград.

Колегія Павлоградського міськрайонного суду

Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001674 від 03.08.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

яка народилася в с. Новогригорівка, Васильківського району,

Дніпропетровської області, громадянки України,

з середньою освітою, не працюючої, зареєстрованої за адресою:

АДРЕСА_1 ,

проживаючої за адресою:

АДРЕСА_2 ,

раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А :

03.08.2018 року ОСОБА_5 разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_7 перебували на тимчасових заробітках в с. Богданівка, Павлоградського району Дніпропетровської області. Після відпрацювання на земельній ділянці у роботодавця, того ж дня, в період часу з 16-30 до 18-00 годин ОСОБА_5 разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_7 , знаходились біля магазину «Олімпія», який розташований по вул. Дніпровській м. Павлограда, де почали розпивати спиртні напої, після чого разом направилися до свого місця мешкання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . Під час вживання спиртних напоїв ОСОБА_7 почав висловлюватися нецензурною лайкою в бік ОСОБА_5 та в бік своєї мачухи ОСОБА_9 , яка на той момент перебувала в будинку. ОСОБА_5 , перебуваючи у вітальній кімнаті вказаного житлового будинку, будучи в стані алкогольного сп`яніння, на грунті раптово виниклих неприязнених відносин зі ОСОБА_7 , схопила предмет схожий на дерев`яну палицю, та нанесла один удар в область голови ОСОБА_7 , який в свою чергу захистився рукою від удару, після чого конфлікт в цій частині було вичерпано.

Через деякий час, тогож дня, ОСОБА_5 вклала потерпілого спати на диван, а сама сіла поруч готувала їжу, чистила ножем картоплю, сидячи на цьому ж дивані.

Проснувшись ОСОБА_7 розпочав новий конфлікт, а саме став знову ображати ОСОБА_5 нецензурними словами, провакувати на нову сварку грубими образами, та під час зазначений дій вдарив рукою, від чого остання впала.

З огляду на зазначені дії ОСОБА_7 , які продовжувалися у вигляді висловлення образ, та намірів завдати удару потерпілій, у останньої в той же час, та в тому ж місці виник злочинний умисел спрямований на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.

Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, тримаючи в руці кухонний ніж, який на той час використовувався для приготування їжі, ОСОБА_5 умисно нанесла ним один удар ОСОБА_7 у життєво важливу ділянку тіла, а саме грудну клітку зліва, внаслідок чого спричинила потерпілому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини з пошкодженням серця та лівої легені, ускладнене гемо пневмотораксом, яке відноситься до тяжких тілесних пошкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення. Після отримання вказаного поранення потерпілий ОСОБА_7 втратив свідомість та впав на підлогу у вказаному будинку. Після цього ОСОБА_5 припинила свої злочинні дії, та надала потерпілому ОСОБА_7 допомогу, викликала швидку та поліцію.

Дії обвинуваченої ОСОБА_5 колегія суддів кваліфікує у даному випадку за ч.1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, виходячи з наступного.

Так, у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 визнала факт спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, не погоджуючись із кваліфікацією її дій за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, та суду показала, що 03.08.2018 року вона разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_7 біля магазину, що розташований по вул. Дніпровська м. Павлограда розпивати спритні напої. Коли вони прийшли до дому, то ОСОБА_7 почав сварку без причин. Вона хотіла заспокоїти останнього, та намагалася вдарити палкою, але той укрився рукою. Після цього вона поклала ОСОБА_7 спати, а сама пішла готувати їжу. Коли ОСОБА_7 прокинувся, то знову почав скандалити, штовхнув її, вдарив долонею по обличчю, від чого вона впала. На її погляд вона перебувала у легкому стані алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_7 - у тяжкому стані алкогольного сп яніння, та обидва вони розуміли, що коїться. Вона стала чистити ножем картоплю, а ОСОБА_7 лежав на дивані з нею поруч. Потім останній піднявся, став збоку до неї правою частиною свого тіла, та правою рукою вдарив її по щоці від чого вона впала, супроводжуючи зазначені дії образами на її адресу. Коли вона піднялась з підлоги, то ОСОБА_7 почав її штовхати, хотів перекинути стіл, та висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, що для неї було образливо. Вона розмахувала рукою в якій був ніж, хотіла заспокоїти потерпілого, та вдарила його ножем, цілячись у руку. Вона не розуміла, чому вдарила потерпілого ножем, та не розуміла, які можуть бути наслідки. Після скоєного вона отримала шок, кинула ніж. Потерпілий говорив, що буде спати. Але коли останній знепритомнів, та вона побачила кров, то викликала швидку медичну допомогу та поліцію. Вину свою вона визнає в частині спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, та не бажала спричинити смерть останьому. Свідків події не було. З висновками проведених експертиз вона згодна. Та згодна, що саме від її дій у потерпілого виникли тілесні ушкодження. Під час сварки у неї була можливість покинути кімнату де відбувалась сварка, яка перейшла у бійку, але чому вона цього не зробила, пояснити не може. Проживали вони з потерпілим 12 років, сварки та бійки були часто. На даний час вони з потерпілим проживають окремо. Покази, надані нею в судовому засіданні відповідають дійсності. На досудовому слідстві з нею був проведений слідчий експеримент в ході якого вона розповіла та показала за яких обставин вона спричинила тілесні ушкодження потерпілому.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що він в повному обсязі згоден з показаннями потерпілої, щодо причин виникнення конфлікту, його розвитку, наслідки та зазначив, що 03.08.2018 року він з обвинуваченою, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння перебували дома, де вживати спиртне. Він перебував у сильному алкогольному сп`янінні, але розумів що відбувається, та що робить. Між ним та ОСОБА_5 почалась сварка, яку спровокував саме він, в ході якої остання вдарила його палкою. У відповідь він вдарив обвинувачену лівою рукою, від чого та впала. Коли він сів на диван, то обвинувачена знову почала сваритися з ним, сидячи на дивані, а потім вдарила його ножем, який тримала в руці. Що обвинувачена казала при нанесені удару, він не пам`ятає. Далі він знепритомнів. Пізніше його мачуха розповіла, що ОСОБА_5 протирала його водою, та викликала швидку медичну допомогу. Вважає, що обвинувачена навмисно б так не зробила. Можливо обвинувачена вдарила його ножем, бо він розмахував руками. Він погоджується зі слідчим експериментом за його участю, який був проведений на досудовому слідстві. Претензій до обвинуваченої він не має, та просить суд виправдати останню, так як вважає, що її дії були направлені не на позбавлення його життя. У лікарні він перебував 1 місяць, на даний час стан його здоров`я задовільний, але він потребує подальшого лікування.

Окрім показань, допитаних в судовому засіданні потерпілого, обвинуваченої, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину підтверджується також дослідженими судом, наданими стороною обвинувачення письмовими доказами, а саме:

-витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно якого 03.08.2018 року о 18.38 год. від служби «102» надійшло повідомлення про те, що 03.08.2018 року до КЗ ПМЛ №4 доставлений ОСОБА_7 , 1984 року народження з тілесними ушкодженнями у вигляді проникаючого порання грудної клітини зліва (том №1 а.с.11);

-рапортом інспектора СРПП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, відповідно до якого 03.08.2018 року надійшло повідомлення зі служби 102 про знаходження без тями у лікарні ОСОБА_7 з пораннями грудної клітини з ліва (том №1 а.с.6-7);

-протоколом огляду місця події від 03.08.2018 року, та фото таблиці до нього, відповідно до якого, в присутності понятих, за участю спеціаліста, проведено огляд приміщення будинку АДРЕСА_3 , де виявлено відбитки пальців рук, шорти чоловічі чорного кольору з речовиною бурого кольору, ніж кухонний з відбитками пальців рук, фрагмент деревини (том №1 а.с.9-24);

-карткою стаціонарного хворого ОСОБА_7 , відповідно до якої 03.08.2018 року останній оперований з приводу проникаючого поранення грудної клітини (том №1 а.с.40);

-довідкою виконуючого обов`язки головного лікаря, відповідно до якої ОСОБА_7 з 03.08.2018 року по 16.08.2018 року знаходився на лікуванні в хірургічному відділенні КЗ «ПМО №4»ДОР» (том №1 а.с.44);

-висновком експерта № 929 від 14.08.2018 року, відповідно до якого на питання слідчого: 1. "Яка групова приналежність крові ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?» Відповідь експерта: "Кров ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить до групи АВ, за ізосерелогічною системою АВ0. 2. "Яка групова приналежність крові ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?». Відповідь: " Кров ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 належить до групи АВ за ізосерологічною системою АВ0" (том №1 а.с.58-59);

-висновком експерта № 905 від 15.08.2018 року, за підсумками якого Згідно «Висновку експерта» № 929 від 29.08.2018 року судово-медичної експертизи, виконаної у відділенні судово-медичної імунології КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР», кров потерпілого ОСОБА_7 належить до групи АВ за ізосерологічною системою АВО. Згідно «Висновку експерта» №929 від 29.08.2018 року судово-медичної експертизи, виконаної у відділенні судово-медичної імунології КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР», кров підозрюваної ОСОБА_5 належить до групи АВ за ізосерологічною системою АВО. Питання слідчого: «Чи є на направленому на дослідження предметі (кухонний ніж), вилучений під час огляду місця події буд. №104 по вул. Слов`янській м. Павлограда Дніпропетровської області, 03.08.2018 року, кров, клітини з ядрами та мікрочастки тканини людини?». Відповідь експерта: "В слідах на лівій половині клинка ножа (об`єкт №1), вилученого 03.08.2018 року під час огляду місця події буд. №104 по вул. Слов`янській м. Павлограда Дніпропетровської області, встановлено наявність крові та виявлений білок людини. На правій половині клинка (об`єкт №2) та на рукоятці ножа (об`єкт №3) наявність крові не встановлено. Клітини епітелію з ядрами та мікрочастки тканин людини на клинку та рукоятці ножа (об`єкти №№1-3) не виявлені. Питання слідчого: «Якщо так, то яка їх групова та статева належність?». Відповідь експерта: "Статева та групова належність крові в об`єкті №1 не встановлена через відсутність в цитологічних препаратах з цього об`єкту формених елементів крові, необхідних для даного виду дослідження, та невиявлення антигенів А, В і Н ізосерологічної системи АВО". Питання слідчого: «Чи могли вони виникнути від підозрюваної ОСОБА_10 та / або потерпілого ОСОБА_7 .?». Відповідь експерта: "Оскільки статева та групова належність крові, виявленої на лівій половині клинка ножа (об`єкт №1), не встановлена, то висловитись про її походження від потерпілого ОСОБА_7 , підозрюваної ОСОБА_5 та від будь-якої іншої особи не виявляється можливим (том №1 а.с.64-67);

-висновком експерта № 930 від 14.08.2018 року за підсумками якого 3.1 Згідно «Висновку експерта» № 929 від 29.08.2018 року, кров ОСОБА_7 , 1984 року народження належить до групи АВ за ізосерологічною ситемою АВ0. 3.2. Згідно «Висновку експерта» №929 від 29.08.2018 року кров ОСОБА_5 , 1980 року народження належить до групи АВ, за ізосерологічною системою АВО. Питання слідчого: «1. Чи є кров людини на наданих на дослідження чоловічих шортах чорного кольору, вилучених в ході проведення 03 серпня 2018 року огляду?». Відповідь експерта: "На доставлених для дослідження чоловічих шортах (об`єкти № №1-4), вилучених в ході проведення 03 серпня 2018 року огляду, знайдена кров людини". Питання слідчого: 2. "Чи є кров людини на наданому на дослідження фрагменті покривала з ліжка, вилученого в ході проведення 03 серпня 2018 року огляду?». Відповідь експерта: " На доставленому для дослідження фрагменті покривала (об`єкт №5), вилученому в ході проведення 03 серпня 2018 року огляду, знайдена кров людини". Питання слідчого: 3. "Чи є кров людини на наданих на дослідження жіночих лосинах чорного кольору, вилучених в ході проведення 03 серпня 2018 року огляду?». Відповідь експерта: " На доставлених для дослідження жіночих лосинах (об`єкти № №6-8), вилучених в ході проведення 03 серпня 2018 року огляду, знайдена кров людини". Питання слідчого: "Чи є кров людини на наданих на дослідження резинових капцях синього кольору, вилучених в ході проведення 03.08.2018 року огляду?». Відповідь експерта: "На доставлених для дослідження парі капців (об`єкти № 9-19), вилучених в ході проведення 03.08.2018 року огляду, знайдена кров людини". Питання слідчого: 5. "Чи є кров людини на наданій на дослідження майці (футбольці) орієнтовно зеленого кольору, вилученої в ході проведення 03 серпня 2018 року огляду?». Відповідь експерта: "На доставленій для дослідження майці (об`єкти №№20- 22), вилученій в ході проведення 03 серпня 2018 року огляду, наявність крові не встановлена". Питання слідчого: 6. "Чи є кров людини на ватному тампоні, за використанням якого було вилучено речовину бурого кольору, вилученої з ніг ОСОБА_5 в ході проведення 03 серпня 2018 року огляду?». Відповідь експерта: "На доставлених для дослідження ватних тампонах (об`єкти №№23,24), вилучених з ніг ОСОБА_5 в ході проведення 03 серпня 2018 року огляду, знайдена кров людини". Питання слідчого: 7. "Чи є кров людини на ватному тампоні, за використанням якого було вилучено речовину бурого кольору, вилученої з рук ОСОБА_5 в ході проведення 03 серпня 2018 року огляду?». Відповідь експерта: "На доставлених для дослідження ватних тампонах (об`єкти №№25,26), вилучених з рук ОСОБА_5 в ході проведення 03 серпня 2018 року огляду, наявність крові не встановлена". Питання слідчого: 8. "Якщо є, то яка їх групова належність?». Відповідь експерта: "При серологічному дослідженні даних слідів (об`єкти №№1-19,23,24) виявлені антигени А і В, що не виключає можливості походження даних слідів від однієї особи з групою крові АВ. Також, в даних слідах (об`єкти №№1-19,23,24), не виключена і можливість змішення крові осіб з виявленими антигенами". Питання слідчого: 9. "Чи можуть виявлені сліди крові походити від потерпілого ОСОБА_7 , 1984 року народження, та/або від підозрюваної ОСОБА_5 , 1980 року народження?». Відповідь експерта: "Одержаний результат дослідження не виключає можливості походження слідів крові на чоловічих шортах (об`єкти 3 6-8), парі капців (об`єкти № 9-19), двох ватних тампонах зі змивами з ніг ОСОБА_5 (об`єкти № 23,24), від потерпілого ОСОБА_7 , 1984 року народження, та/або від підозрюваної ОСОБА_5 , 1980 року народження, крові яких властиві в слідах антигени А і В. (том №1 а.с.74-79);

-висновком експерта № 906 від 14.08.2018 року, за підсумком якого на питання слідчого: 1. «Чи є в піднігтьовому вмісті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кров, клітини, мікрочастинки тканин людини?». Відповідь експерта: "В піднігтьовому вмісті нігтьових зрізів з обох рук підозрюваної ОСОБА_5 (об`єкти № 1,2) наявність крові не встановлено, клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини в цитологічних препаратах з цих об`єктів не виявлені, знайдені лише лусочки поверхневого шару епідермісу, непридатні для цитологічного дослідження". Питання слідчого: 2. «Якщо є, то яка їх групова та статева належність?». Питання слідчого: 3. «Чи можуть вони походити від самої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та/або ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?». Відповідь експерта: "Враховуючи відповідь на перше питання, друге та третє питання слідчого відповіді не потребують" (том №1 а.с.85-86);

-висновком експерта № 20/4.6/411 від 20.09.2018 року, відповідно до якого: 1. Сліди пальців рук розмірами 15х19 мм., 16х19 мм., 14х19 мм., 15х20 мм., 15х23 мм., 14х23 мм., 14х19 мм., які було вилучено 03.08.2018 року, під час проведення огляду по вул. Славянській № 104 м. Павлограда, придатні для ідентифікації за ними особи (осіб). 2. Слід пальця рук розмірами 15х19 мм., залишений вказівним пальцем лівої руки, сліди пальців рук розмірами 16х19 мм., 15х20 мм. залишені середнім пальцем лівої руки, слід пальця руки розмірами 14х19 мм. залишений безіменним пальцем лівої руки, сліди пальців рук розмірами 15х23 мм., 14х23 мм., 14х19 мм. залишені відповідно безіменним, вказівним, середнім пальцями правої руки особи, відбитки та відтиски рук якої заповнені на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (том №1 а.с.93-100);

висновком експерта № 268 від 17.09.2018 року, за висновками якого: "На основі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_7 , 1984 року народження, обставин травм викладених в ухвалі суду, наданій медичній документації, та у відповідності до поставлених запитань, приходжу до наступних висновків: 1. "Чи є у ОСОБА_7 тілесні ушкодження? 2. Якщо так, який їх характер, кількість, локалізація, механізм утворення?" Відповідь (на 1,2 питання): " Згідно наданої медичної документації та даних огляду ОСОБА_7 були спричинені механічні тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини з пошкодженням серця та лівої легені, ускладнене гемо пневмотораксом. Ушкодження одне. Виявлене ушкодження утворилося по ударному механізму від дії предмету (знаряддя), що володів колючо-ріжучими властивостями типу клинка ножа. 3. "Яка ступінь тяжкості кожного з тілесних ушкоджень, які виявлені у потерпілого ОСОБА_7 ?" Відповідь: "Такого характеру поранення відноситься до тяжких тілесних пошкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення, згідно п.2.1.1 а, 2.1.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 року". 4. "Яким способом спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_7 ?" 5. Яким саме предметом (знаряддям) заподіяні тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 ?".Ввідповідь (на 4,5 питання): "Виявлене ушкодження утворилося по ударному механізму від дії предмету (знаряддя), що володів колючо-ріжучими властивостями типу клинка ножа". 6. "Яка давність тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_7 , та чи відповідають об`єктивним даним відомості про давність отримання тілесних ушкоджень - 03.08.2018 року?". Відповідь: "Час спричинення тілесного ушкодження може відповідати терміну вказаному як в ухвалі суду так і в медичній документації, тобто 03.08.2018 року." 7. "Від якої кількості травмуючих дій утворилися тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого ОСОБА_7 .?" Відповідь: "Виявлені у потерпілого ОСОБА_7 тілесні ушкодження утворилися від одного удару". 8. "Який напрямок ранового каналу?". Відповідь: "Направлення ранового каналу в медичній документації не відмічено". 9. "Чи можливо за обставин та умов, на які вказала під час проведення слідчого експерименту підозрювана ОСОБА_5 , спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень; взаємне розташування осіб; предмет, який використовувався під час нанесення ударів, тощо?". Відповідь: "Не виключена можливість спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, взаємне розташування осіб, предмет, який використовувався під час нанесення ударів, за обставин та умов, на які вказала під час проведення слідчого експерименту підозрювана ОСОБА_5 " 10. "Чи могли тілесні ушкодження, які встановлені у потерпілого ОСОБА_7 бути отримані за обставин та умов, на які вказав під час проведення слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_7 .?". Відповідь: "Виключена можливість, що тілесні ушкодження, які встановлені у потерпілого ОСОБА_7 , могли бути отримані за обставин та умов, на які вказав під час проведення слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_7 (том №1 а.с.112-114);

- відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 275 від 24.09.2018 року ОСОБА_5 у період часу, що відноситься до інкримінованого їй діяння, на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки не страждала і в теперішній час не страждає. За своїм психічним станом під час інкримінованого їй діяння вона могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом в поточний час іспитова також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (том № 1 а. с. 119-121);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.09.2018 року, відповідно до якого, за участю слідчого, потерпілий ОСОБА_7 відтворив обставини та механізм, спосіб, за яким йому були заподіяні тілесні ушкодження, а саме підозрюваною ОСОБА_5 , де на питання прокурора потерпілий відповів, що так ОСОБА_5 тримала ніж, нанесено удар було у грудну клітину, при цьому сам потерпілий сидів у розвернутому положенні на 45 %, та почув удар ножем. У той день випили 0,7 горілки. Раніше виникали конфлікти з ОСОБА_5 , а тому наносив їй тілесні ушкодження ( том №1 а.с.123-126);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 06.08.2018 року, за участю захисника, понятих, статиста, підозрювана ОСОБА_5 відтворила обставини та механізм, спосіб, за яких вона заподіяла тілесні ушкодження потерпілому в приміщенні будинку АДРЕСА_3 03.08.2018 року, де на питання прокурора підозрювана відповіла, що випили 1 пляшку горілки біля магазину, потім ще дома по 50 гр. горілки, потім вона пішла готувати борщ. Потерпілий почав сваритися та перевертати стіл, потім сів на диван. ОСОБА_5 спочатку заспокоїла потерпілого, але потім він знову почав сварку. Вона взяла палку там, де лежали дрова, цілилася в область голови, але потерпілий закрився рукою. Тому удар припав по руці. Викинувши палицю, продовжувала готувати. Потерпілий знову піднявся та вдарив її по вуху, вона повернулася з ножем,який тримала у руках, та вдарила у грудну клітину, але туди не цілилася, та не знає з якою силою нанесла удар. Траєкторія нанесення удару була на рівні руки. Ніж був звичайний кухонний. Силу при ударі не прикладала, тільки кольнула і одразу витягнула ніж. Потерпілий впав, та вона почала поливати його водою. Інші тілесні ушкодження не наносила. Раніше ходила в синцях від побоїв потерпілого (том №1 а.с.178-182).

Протиріч у досліджених доказах, що мають істотне значення для висновків суду, не встановлено.

Органами досудового розслідування дії обвинуваченої ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Під час розгляду даного кримінального провадження судом забезпечено принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України. Безпосередньо досліджено подані докази, оцінено їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом.

Судом створені необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист. Досліджені всі представлені сторонами докази.

За вимогами ч.1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Частиною третьою вказаної статті визначено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

За правилами частин 2 та 4 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2001 року № 12-рп/2011, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Згідно з п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

У відповідності до ч.1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Згідно із ч.2 ст. 15 КК України, замахом на вчинення злочин є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Відповідно до ч.2 ст. 24 КК України, умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 115 КК України характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідками у вигляді смерті людини, причинного зв`язку між зазначеним дією і наслідками. Замах на вбивство має місце тільки тоді, коли діяння винного було безпосередньо спрямоване на позбавлення життя іншої людини, але злочинний умисел (смерть) може настати з причин, незалежних від волі винного. Замах на вбивство може бути вчинено лише при наявності прямого умислу на позбавлення життя потерпілого. Якщо такий умисел не встановлено, замах на вбивство відсутній, а вчинене необхідно кваліфікувати за наслідками, які настали.

Суб`єктивна сторона умисного вбивства характеризується виною у формі умислу.

Вирішуючи питання про спрямованість умислу ОСОБА_5 , колегія суддів спирається на правовий висновок, викладений Верховним судом України у Постанові від 31.01.2013 року справа № 5-32кс12, де зазначено, що відповідно до частини першої ч.1 ст. 15 КК України, замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення відповідного злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Заслухавши пояснення обвинуваченої, потерпілого, дослідивши письмові докази в їх сукупності та надавши їм відповідну оцінку, колегія суддів вважає, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні, та не погоджується з такою кваліфікацією дій обвинуваченої, виходячи з наступного.

Кваліфікуючи дії ОСОБА_5 за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України, органами досудового розслідування залишено поза увагою, що суб`єктивна сторона інкримінованого обвинуваченій злочину передбачає лише прямий умисел на позбавлення життя потерпілого, тобто коли особа усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки і бажає їх настання. Якщо такий умисел не встановлено або особа діяла з неконкретизованим умислом, то такі дії належить кваліфікувати за наслідками, які фактично настали.

Пленум Верховного Суду України в постанові від 07.02.2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи (п. 22) роз`яснив, що для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_5 визнавала сам факт заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 і стверджувала, що не мала умислу на позбавлення його життя.

Зазначені твердження обвинуваченої не були спростовані і зібрані докази у кримінальному провадженні не містять даних, які б свідчили про намір ОСОБА_5 вчинити умисне вбивство ОСОБА_7 .

Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази, колегією суддів встановлено, що 03.08.2018 року потерпілий ОСОБА_7 сам, без причин спровокував конфлікт з обвинуваченою. Остання заспокоювала його, поклала спати, але коли потерпілий проснувся, то знову почав скандалити, штовхав обвинувачену, та вдарив долонею по обличчю, від чого та впала. Коли обвинувачена чистила ножем картоплю, потерпілий лежав поруч на дивані, потім він піднявся, та почав штовхати обвинувачену, перекинув стіл. Обвинувачена в ході сварки розмахувала руками, у одній із яких був ніж, та хотіла заспокоїти потерпілого, вдаривши ножем, цілячись у руку. Коли останній знепритомнів, то потерпіла викликала швидку медичну допомогу та поліцію.

Про відсутність прямого умислу в обвинуваченої ОСОБА_5 на вбивство потерпілого ОСОБА_7 свідчать як показання самої обвинуваченої, так і показання потерпілого, який зазначив, що ОСОБА_5 вдарила його ножем, так як бажала заспокоїти його, так як він розмахував руками, та намагався вдарити її. Дії обвинуваченої були не навмисні, та не направлені на позбавлення його життя.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що до зазначеної події між обвинуваченою та потерпілим існували нормальні, сімейні стосунки. Обвинувачена ніколи, навіть під час бійки, не висловлювала погроз щодо позбавлення потерпілого життя. Удар був нанесений не цільоспрямовано. Лайку було припинено, коли потерпілий був травмований, та в нього пішла кров.

Про відсутність прямого умислу у обвинуваченої ОСОБА_5 на вбивство потерпілого ОСОБА_7 свідчить також те, що ОСОБА_5 після того, як потерпілий впав, не наносила йому більше ударів ножем і не намагалася цього зробити до приїзду працівників поліції та швидкої медичної допомоги, яких сама і викликала одразу. Крім того, до приїзду швидкої медичної допомоги ОСОБА_5 протирала обличчя потерпілому водою. Таким чином, ОСОБА_5 мала реальну можливість продовжити свої злочинні дії та позбавити ОСОБА_7 життя, однак цього не зробила.

Викладені колегією суддів факти беззаперечно свідчать про спрямованість умислу обвинуваченої саме на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, а не навмивсне позбавлення його життя.

Про одинокий характер нанесення удару також свідчить висновок експерта № 268 від 17.09.2018 року, відповідно до якого виявлені у потерпілого ОСОБА_7 тілесні ушкодження утворилися від одного удару. ОСОБА_7 були спричинені механічні тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини з пошкодженням серця та лівої легені, ускладнене гемо пневмотораксом. Виявлене ушкодження утворилося по ударному механізму від дії предмету (знаряддя), що володів колючо-ріжучими властивостями типу клинка ножа, крім того, виключена можливість, що тілесні ушкодження які встановлені у потерпілого ОСОБА_7 , могли бути отримані за обставин та умов, на які вказав під час проведення слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_7 ( том №1 а.с.112-114).

Отже, з огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_5 хоча і завдала один удар потерпілому ОСОБА_7 загально-небезпечним знаряддям - ножем у життєво-важливий орган, але при цьому діяла з неконкретизованим умислом.

Спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізація спричинених потерпілому тілесних ушкоджень, поведінка, що передувала події злочину, як обвинуваченої, так і потерпілого, який сам спровокував конфлікт, причина припинення обвинуваченою злочинних дій, свідчать про відсутність у ОСОБА_5 прямого умислу на вбивство ОСОБА_7 , тому її дії належить кваліфікувати за наслідками, які фактично настали.

Таким чином, дослідивши та оцінивши кожен доказ у справі з точки зору належності, допустимості, достовірності, та всі докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, колегія суддів вважає, що вину обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України стороною обвинувачення не доведено, та дії обвинуваченої органами досудового розслідування кваліфіковано не правильно, та приходить до висновку, що дії обвинуваченої ОСОБА_5 необхідно перекваліфікувати з ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України на ч.1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Винуватість ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, «поза розумним сумнівом» повністю знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження за сукупністю вищенаведених, досліджених у судовому засіданні доказів.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи обвинуваченої ОСОБА_5 стосовно того, що тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_7 вона спричинила із перевищенням меж необхідної оборони, оскільки з аналізу досліджених у судовому засіданні доказів чітко вбачається, що в обстановці, яка склалася 03.08.2018 року ОСОБА_5 у стані необхідної оборони, в розумінні положень ст. 36 КК України, не перебувала.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія протии Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Під час визначення покарання колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, за ч.1

ст. 121 КК України є щире каяття.

Згідно ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачена вчинила злочин, який відноситься до категорії тяжких, раніше не судима, офіційно не працює, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, вину за ч.1 ст. 121 КК України визнала повністю.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженою, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи вище викладене, ступінь тяжкості скоєного злочину, наслідки, що настали, обтяжуючу обставину, а саме алкогольне сп`яніння, колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_5 покарання у межах санкції ч.1 ст. 121 КК України у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи ставлення обвинуваченої до скоєного, дані про особу останньої, а саме те, що остання раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, ставлення обвинуваченої до того, що сталося, яка щиро кається у скоєному, зважаючи на те, що обвинувачена після скоєння злочину надавала потерпілому першу медичну допомогу, та викликала швидку медичну допомогу, поліцію, претензій потерпілий до обвинуваченої не має, та просить виправдати останню, а також враховуючи протиправну поведінку потерпілого, яка стала причиною скоєння відносно нього злочину, з метою захисту прав і законних інтересів особистості, суспільства і держави, з урахуванням вимог справедливості і цілей правосуддя, колегія суддів приходить висновку, що виправлення останньої можливе без ізоляції від суспільства, та вважає можливим відповідно до ст.75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, протягом якого вона не скоїть нового злочину, та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Тому саме таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої, та попередження вчинення нею злочинів.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим принципом верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Цивільний позов не заявлений.

З обвинуваченої слід стягнути на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) грн.

Речові докази слід розподілити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

ОСОБА_5 визнати винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- кухонний ніж, виріз з покривала із речовиною, фрагмент деревини, які знаходяться в камері зберігання речових доказів при Павлоградському ВП ГУНП в Дніпропетровській області - знищити;

- шорти чоловічі чорного кольору, які знаходиться в камері зберігання речових доказів при Павлоградському ВП ГУНП в Дніпропетровській області - повернути за належністю ОСОБА_7 ;

- зразки крові потерпілого ОСОБА_7 та підозрюваної ОСОБА_5 в паперовому конверті, зразки нігтьових пластин та змиви з нижніх та верхній кінцівок підозрюваної ОСОБА_5 , паперові конверти в кількості 8 штук, які знаходиться в камері зберігання речових доказів при Павлоградському ВП ГУНП в Дніпропетровській області знищити;

- чорні лосини, резинові капці синього кольору з речовиною бурого кольору, майка (футболка) зеленого кольору, які знаходиться в камері зберігання речових доказів при Павлоградському ВП ГУНП в Дніпропетровській області - передати за належністю ОСОБА_5 , та зняти з них арешт.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) грн.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту не продовжувався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апелляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя : ОСОБА_1 .

Судді :

ОСОБА_11 .