Провадження № 11-кп/4820/246/18
Справа № 675/1606/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : на ухвалу Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 грудня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції з Ізяславським районним судом Хмельницької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000299 від 23 червня 2016 року, за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Ізяславського районного суду від 08 листопада 2018 року,

у с т а н о в и л а :
Ухвалою Ізяславського районного суду від 08 листопада 2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000299 за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.3 ст.297 КК України повернуто Шепетівському місцевому прокурору Хмельницької області для усунення протягом розумного строку виявлених та вказаних в цій ухвалі недоліків.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що в обвинувальному акті в порушення вимог ч.1 ст.291 КПК України, відсутні відомості щодо усіх потерпілих від злочину, якими є родичі померлих власники надмогильних споруд, а не КП «Комуненерго», який лише здійснює догляд за цвинтарем. Крім того, скасовуючи вирок Ізяславського районного суду від 07 червня 2018 року щодо ОСОБА_8 в цьому провадженні та призначаючи новий розгляд, колегія суддів Хмельницького апеляційного суду в ухвалі від 16 жовтня 2018 року також вказала, що матеріали провадження не містять відомостей про те, що КП «Комуненерго» є потерпілим, тобто йому завдано майнову шкоду.

Також суд зазначив, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті не містить даних про те, з яких могил обвинувачений викрав металеві решітки у квітні та травні 2016 року, їх кількість за кожним епізодом, не зазначено способу їх викрадення. За таких обставин обвинувачення є неконкретним, чим порушується право ОСОБА_8 на захист.

В апеляційній скарзі прокурор просив скасувати ухвалу суду та направити обвинувальний акт до того ж суду для проведення підготовчого судового засідання. Посилався на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Уважав, що об`єктом злочину є суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті принципи і релігійні традиції щодо поховання померлих та вияву поваги до пам`яті і праху покійних. Тому висновок суду про те, що КП «Комуненерго» не може бути потерпілим є передчасним та свідчить про оцінку судом змісту фактичним обставин кримінального провадження на стадії підготовчого судового засідання, що є неприпустимим.

Також зазначав, що мотивування суддею ухвали рішеннями Європейського суду з прав людини «Маттоціа проти Італії» та «Ващенко проти України» є безпідставним, оскільки такі рішення стосуються зовсім інших випадків і не можуть бути застосовані за аналогією у справі ОСОБА_8 .

На переконання прокурора, виділення матеріалів провадження в окреме провадження не сприяє забезпеченню розумних строків його розгляду, чим погіршує становище підсудного.

Зазначав, що обвинувальний акт двічі розглядався в судах першої та апеляційної інстанцій і тоді не було встановлено підстав для його повернення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскарженого судового рішення та доводів апеляційної скарги; пояснення прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги про скасування ухвали суду; захисника ОСОБА_7 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України в підготовчому засіданні суд має право повернути прокурору обвинувальний акт у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вичерпні вимоги до обвинувального акту викладені у ст.291 КПК України.

Згідно з приписами ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Так, ч.3 ст.297 КК України передбачає кримінальну відповідальність за наругу над могилою, вчинену з корисливих мотивів.

При нарузі над могилою потерпілою від кримінального правопорушення виступає не померлий, а жива особа, об`єктивно пов`язана з ним на емоційно-психологічному рівні. Етичні страждання конкретної особи виражається в горі, неспокої, приниженні та інших негативних емоціях.
Потерпілому злочином заподіюється моральна шкода негативні наслідки немайнового характеру, які полягають у порушенні психічного благополуччя особи, зазнанні потерпілим етичних страждань, а також матеріальна шкода, завдана, наприклад, у зв`язку з викраденням надмогильних споруд.
Тому потерпілими у цій категорії справ є родичі померлого власники надмогильних споруд, які викрадені. Їм заподіюється моральна і матеріальна шкода.
З огляду на викладене, місцевий суд дійшов переконливого висновку про те, що КП «Комунеренго» не є потерпілим у цьому провадженні, а обвинувальний акт не містить даних про визнання потерпілими родичів померлих осіб, наругу над могилами якими було вчинено, та відкриття їм матеріалів досудового розслідування, що унеможливлює їх участь у судовому провадженні та порушує право на судовий захист.
Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що орган досудового розслідування, викладаючи в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, всупереч вимогам ст.291 КПК України не зазначив, з яких могил обвинувачений викрав металеві решітки у квітні та з яких у травні 2016 року, їх кількість за кожним епізодом, не конкретизував способу вчинення розкрадання металевих частин надмогильних споруд, що в цілому свідчить про неповноту та неконкретність висунутого обвинувачення.
Прийнявши рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд не вирішував питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду, не провадив судового розгляду у цьому кримінальному провадженні. Отже, твердження прокурора в апеляційній скарзі про оцінку судом змісту фактичним обставин кримінального провадження на стадії підготовчого судового засідання, порушення судом вимог процесуального закону, не заслуговують на увагу.

За таких обставин колегія суддів уважає, що висновки місцевого суду про необхідність повернення обвинувального акта прокурору з викладених вище підстав слід визнати обґрунтованими.

Керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Ізяславського районного суду від 08 листопада 2018 року про повернення Шепетівському місцевому прокурору Хмельницької області обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000299 за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.3 ст.297 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: