Справа № 464/5903/18
пр.№ 1-кс/464/3088/18
У Х В А Л А
28 грудня 2018 року м.Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Сихівського ВП ГУ НП у Львівській обл., -

в с т а н о в и в :

завник звернувся до суді зі скаргою щодо бездіяльності органу досудового розслідування у кримінальних провадженнях № 0000656 та № 0000048.

На розгляд скарги особа, яка її подала та мала уточнити зміст та вимоги скарги, у судові засідання 27 та 28 грудня 2018 року не з*явилась; не з*явився і суб*єкт, бездіяльність якого оскаржується.

Відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши скаргу та додані до неї документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

22 грудня 2018 року на адресу суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність Сихівського ВП ГУ НП у Лвівській обл.

Вказана скарга надійшла у провадження слідчого судді ОСОБА_1 .

Згідно зі ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою непорушення прав скаржників, передбачених у частинах 1, 2 ст.55 Конституції України, де проголошено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, і кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб; та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя постановив ухвалу про відкриття провадження по поданій скарзі з призначенням до розгляду у відкритому судовому засіданні на 14.50 год. 26 грудня 2018 року з урахуванням правил ч.ч.2, 3 ст.306 КПК України та дотриманням вимог ч.1, 8 ст.135 КПК України.

Під час розгляду скарги 26 грудня 2018 року заявник не зміг визначитись які саме дії органу досудового розслудвання і в якому кримінальному провадженні оскаржує, у зв*язку з чим в розгляді скарги було оголошено перерву для визначеності заявником суті вимог такої.

На розгляд скарги ні 27, ні 28 грудня 2018 року заявник не з*явився і не повідомив суд про поважність причин своєї неявки.

27 грудня 2018 року ухвалою суду було виділено з матеріалів скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області (справа № 464/5903/18, пр. 1-кв/464/3088/18) у кримінальному провадженні № 0000656 матеріали за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області у кримінальному провадженні № 0000048 з передачею останніх відповідно до ст.35 КПК України для визначення судді.

Згідно з ч.3 ст.306 КПК України розгляд зазначеної категорії скарг здійснюється за обов*язкової участі особи, яка її подала.

В офіційному тлумаченні ч.2 ст.55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14.12.11. № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до ст.7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, і відносяться забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності та диспозитивність.

Водночас, у рішеннях Європейського суду з прав людини від 28 травня 1985 року «Ашінгдан проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), від 08 січня 2008 року "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.
Диспозитивність, як загальна засада кримінального провадження, полягає у тому, зокрема, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачений КПК України.
ОСОБА_3 отримав доступ до правосуддя, під яким згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

З урахуванням викладеного та поведінки ОСОБА_3 , який, отримавши доступ до правосуддя, на розгляд скарги до суду не з*явився, слідчий суддя вважає необхідним відмовити у задоволенні поданої ними скарги.

Керуючись ст.ст.303, 304, 306, 307, 369-372, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

відмовити у задоволенні скарги відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1