В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" грудня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010533 від 15 листопада 2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ладан, Прилуцького р-ну, Чернігівської обл., українця, громадянина України, офіційно непрацюючого, з вищою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 15 листопада 2018 року близько 12 години 00 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Райдужна, 8, помітив гральний заклад з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що належить ТОВ «НОВІН КОМ». В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на вчинення хуліганський дій із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, а саме: предмета схожого на пістолет.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 зайшов до приміщення вказаного закладу та поводячи себе зухвало, в присутності працівників та відвідувачів закладу, застосовуючи предмет, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, а саме: предмет схожий на пістолет, почав здійснювати постріли, тим самим своїми небезпечними діями створив загрозу для оточуючих, які знаходились в цей час у даному приміщенні.

В подальшому, ОСОБА_4 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на вчинення хуліганських дій, перешкоджаючи нормальній роботі закладу «Золота підкова», виражаючи явну неповагу до працівників та відвідувачів даного закладу, ігноруючи існуючі в суспільстві правила поведінки, моральності та добропристойності, здійснив загалом близько десяти пострілів із предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, а саме: предмета схожого на пістолет, внаслідок чого пошкодив майно належне ТОВ «НОВІН КОМ», спричинивши таким чином матеріального збитку на загальну суму 27990 гривень та з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Хуліганські дії ОСОБА_4 , відзначались особливою зухвалістю, що виражались явною неповагою до суспільства, порушенням громадського порядку та спричиненням в результаті хуліганських дій матеріального збитку TOB «НОВІН КОМ» на загальну суму 27990 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 15 листопада 2018 року близько 13 години 42 хвилин, перебував за адресою: м. Київ, п-т. Ватутіна, 10, у приміщенні грального закладу «Національна лотерея», що належить ТОВ «СПОРТ-ЛОТТО». В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на вчинення хуліганський дій із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, а саме: предмета схожого на пістолет.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 перебуваючи у вказаному закладі, поводячи себе зухвало, в присутності працівників та відвідувачів закладу, застосовуючи предмет, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, а саме: предмет схожий на пістолет, почав здійснювати постріли, тим самим своїми небезпечними діями створив загрозу для оточуючих, які знаходились в цей час у даному приміщенні.

Після цього, ОСОБА_4 вийшов з приміщення грального закладу «Національна лотерея», а в подальшому, в цей же день, тобто 15 листопада 2018 року близько 13 год. 45 хв. продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на вчинення хуліганських дій, перешкоджаючи нормальній роботі закладу «Національна лотерея», виражаючи явну неповагу до працівників та відвідувачів даного закладу, ігноруючи існуючі в суспільстві правила поведінки, моральності та добропристойності, повернувся до приміщення вказаного закладу та почав знову здійснювати постріли з предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, а саме: предмета схожого на пістолет. Здійснивши загалом близько десяти пострілів, ОСОБА_4 своїми діями пошкодив майно, а саме комп`ютерні монітори марки «Асер» в кількості 7 (семи) штук, що належать ТОВ «СПОРТ-ЛОТТО», спричинивши таким чином матеріального збитку на загальну суму 6468 гривень.

В подальшому, ОСОБА_4 вийшов з приміщення грального закладу «Національна лотерея», що належить ТОВ «СПОРТ-ЛОТТО» та з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Хуліганські дії ОСОБА_4 , відзначались особливою зухвалістю, що виражались явною неповагою до суспільства, порушенням громадського порядку та спричиненням в результаті хуліганських дій матеріального збитку ТОВ «СПОРТ-ЛОТТО» на загальну суму 6468 гривень.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю, дав покази, підтвердив вище викладені обставини його скоєння, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.

Вказав, що дійсно, 15 листопада 2018 року близько 12 години 00 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Райдужна, 8, в закладі «Золота підкова», з хуліганських мотивів здійснив близько десяти пострілів із предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, а саме: предмета схожого на пістолет, внаслідок чого пошкодив майно у вказаному закладі. Також, 15 листопада 2018 року близько 13 години 42 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, п-т. Ватутіна, 10, у приміщенні грального закладу «Національна лотерея», з хуліганських мотивів здійснив близько десяти пострілів із предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, а саме: предмета схожого на пістолет, внаслідок чого пошкодив майно у вказаному закладі. На даний час відшкодував завдані збитки потерпілим.

Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення даного злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України. Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме у вчиненні хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, із застосуванням предмета спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого тих та тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття у вчиненні злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікаря нарколога та лікаря-нарколога не перебуває; має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (раніше не судимий, працює не офіційно, неодружений, задовільний стан здоров`я), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає допустимі соціальні зв`язки; позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини четвертої статті 296 КК України у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 того ж Кодексу та покладенням обов`язків з числа визначених ст. 76 КК України, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Дане ж покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 року; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 року; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 року).

Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основному мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

У той час, як призначення будь-якого іншого виду покарання без звільнення від його відбування, суд сприймає, як діяння, яке б указувало на те, що саме у цій ситуації, та обставинах при яких було вчинено злочин, воно сприймалося б, як грубо непропорційне (діяння та покарання), як наслідок, у світлі практики, ЄСПЛ, сприймалося б як жорстоке поводження, тобто суперечило статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Враховуючи викладене суд вважає призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення волі зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням пропорційним вчиненому злочину та таким, що перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні не обирався та підстави для його визначення, на даному етапі, відсутні.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Арешт накладений, згідно ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2018 року на майно, а саме: предмет схожий на пістолет з маркуванням «Glether», чорного кольору, магазин із набоями та балончиком до пістолету, поліетиленовий пакет із предметами схожими на набої, круглої форми, жовтого кольору, наручний годинник, мобільний телефон марки «Хуавей», імеі: НОМЕР_1 , з картою оператора «лайфселл» № НОМЕР_2 , інструкцію до пістолета, грошові кошти у сумі 290 гривень скасувати після набрання вироком законної сили.
Речові докази у кримінальному провадженні - предмет схожий на пістолет з маркуванням «Glether», чорного кольору, магазин із набоями та балончиком до пістолету, поліетиленовий пакет із предметами схожими на набої, інструкцію до пістолета знищити.
Речові докази у кримінальному провадженні - наручний годинник, мобільний телефон марки «Хуавей», імеі: НОМЕР_1 , з картою оператора «лайфселл» № НОМЕР_2 , грошові кошти у сумі 290 гривень залишити у володінні ОСОБА_4 .
Речовий доказ у кримінальному проваджені металеві кульки в кількості 200 штук, які передані на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві знищити.

Речові докази у кримінальному провадженні два диска з відеозаписом з камер спостереження та один диск із записом проведення слідчого експерименту зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченого та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя