У Х В А Л А

01.04.2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участі прокурора ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4 , секретаря судових засідань ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого, не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286 та ч.1 ст.135 Кримінального кодексу України, -

про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 звернувся до суду з даним клопотанням, яке обґрунтовує наступним.

09 вересня 2017 року близько 02 години 26 хвилин, водій автомобіля ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним транспортний засобом марки «Skoda» моделі «Octavia» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись з боку смт. Ясіня в напрямку центра с. Чорна Тиса, Рахівського району Закарпатської області, не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3. (б), 2.9. (а), 12.1, 12.2, 12.3, Правил дорожнього руху України, а також не врахував дорожню обстановку що склалася, внаслідок чого навпроти будівлі №87, що по вулиці Центральна, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , який в той час перебував у горизонтальному положенні лежачи на спині.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи №112 від 29.12.2017 року, згідно висновку експерта №43 судово-медичної, автотехнічної, транспортно-трасологічної та медико-криміналістичної експертизи від 17 січня 2019 року, та згідно висновку експерта №11 додаткової комісійної судово-медичної експертизивід 18.03.2019 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно мозкової травми, що супроводжувалася багатоуламковий переломом кісток склепіння та основи черепа, крововиливом під мозкові оболонки, забоєм головного мозку, крововиливом у м`які тканини голови зі сторони внутрішньої поверхні, а також рваною раною в лівій тім`яно-скронево-потилочної ділянці, двома саднами в напрямку чолової ділянки, рваною раною правої тім`яної ділянки садна, яке іде від верхнього краю лівого вуха до надбрів`я. Дані тілесні ушкодження в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю, і за цією ознакою, згідно п. 2.1.3. «б,в» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджений наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, слід кваліфікувати як тяжкі тілесні ушкодження.

Смерть потерпілого ОСОБА_7 настала внаслідок поєднаної тупої травми голови, тулуба та кінцівок, що супроводжувалось відкритою черепно-мозковою травмою у вигляді перелому основи черепа, підоболонкових крововиливів, забою головного мозку, тупою травмою грудної клітки у вигляді множинних переломів ребер справа і зліва по декількох анатомічних лініях, перелому грудини, що призвело до двобічного гемотораксу, крововиливом у паренхіму легень, а також відкритим переломом лівої плечової кістки, відкритим переломом кісток правої гомілки, яка ускладнилась шоком, що і явилось безпосередньою причиною смерті його.

Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 12.1, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України.

Органом досудового слідства ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.
Надалі, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що своїми діями, пов`язаними з порушенням правил дорожнього руху та допущенням наїзду на лежачого пішохода ОСОБА_7 , за наведених вище обставинпоставив його в безпорадний та небезпечний для життя стан, при цьому, маючи можливість для надання допомоги, діючи умисно, в супереч вимогам п. 2.10. Правил дорожнього руху України, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, нехтуючи моральними і правовими нормами, що зобов`язують надати допомогу людині, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, через отримані нею небезпечні для її життя травми, не намагався вжити заходи щодо надання потерпілому медичної допомоги та транспортування його до найближчого медичного закладу, хоча сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, завідомо залишив потерпілого у небезпеці і з місця пригоди втік.

Отже, водій ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.10. Правил дорожнього руху України.
Таким чином органом досудового слідства ОСОБА_3 підозрюється також у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.135 Кримінального кодексу України, тобто завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через свій безпорадний стан, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

22 березня 2019 року ОСОБА_3 у встановленому ст.ст.276, 277 та 278 Кримінального процесуального кодексу України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 та ч.1 ст.135 Кримінального кодексу України.
Підозру ОСОБА_3 орган досудового слідства підтверджує зібраними по кримінальному провадженню доказами.
Клопотання обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_3 , після вчинення перебуваючи на волі з метою переховування від органів досудового розслідування та суду може виїхати за межі України чим самим ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадження, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, а застосування більш м`яких запобіжних заходів особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава, будуть не достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту, а тому, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 та ч.1 ст.135 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник заперечили проти задоволення даного клопотання, просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням волі, зокрема особисте зобов`язання.

Заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`яти років.

Положеннями ч. 1 ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового слідства - управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області - проводиться до судове розслідування кримінального провадження №0000191, розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286 та ч.1 ст.135 Кримінального кодексу України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 10 вересня 2017 року.
22 березня 2019 року ОСОБА_3 у встановленому ст.ст.276, 277 та 278 Кримінального процесуального кодексу України повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.286 та ч.1 ст.135 Кримінального кодексу України.
Підозру ОСОБА_3 у вчиненні вище зазначених кримінальних правопорушень сторона кримінального провадження обґрунтовує зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.09.2017 року та схемою до нього; протоколом огляду місця події від 10.09.2017 року; протоколом огляду трупа ОСОБА_7 від 10.09.2017 року; протоколом огляду речей від 10.09.2017 року; протоколом додаткового огляду місця події від 10.09.2017 року; висновком щодо медичного огляду ОСОБА_3 від 10.09.2017 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 19.09.2017 року; протоколом огляду транспортного засобу від 17.11.2017 року; протоколом проведення слідчого експерименту з водієм ОСОБА_3 та схемою до нього від 23.11.2017 року; висновок експерта №1565 від 19.09.2017 року; висновком судово-медичного експерта №112 від 29.12.2017 року; висновком експерта №645 від 03.11.2017 року; висновком №164/10 від 04.10.2017 року; висновком експерта №2/811 від 05.12.2017 року; висновком автотехнічної експертизи №605 від 20.12.2017 року; висновком експерта №43 від 17.01.2019 року судово-медичної, автотехнічної, трансопртно-трасологічної та медико-криміналістичної експертизи; висновком експерта №11 від 18.03.2019 додаткової комісійної судово-медичної експертизи.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Стороною обвинувачення доведено існування ризиків того, що підозрюваний може може в подальшому переховуватись від органів досудового розслідування та суду, виїхавши за межі України, тим самим може ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, незаконно впливати на свідків, перешкоджати у кримінальному провадженні іншим чином.

Сторона захисту заперечує наявність наведених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України з підстав, викладених у письмових запереченнях на клопотання.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Розглядаючи питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 працює, має постійне місце проживання, не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем роботи, однак підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до восьми років.

Разом з тим органом досудового слідства не доведено, що підозрюваний не належним чином виконує покладені на нього процесуальні обов`язки в даному кримінальному провадженні чи здійснював вплив на свідків, потерпілого, враховуючи, що досудове розслідування було розпочато ще 10.09.2017 року.

Відтак, при вивченні всіх обставин даної справи , слідчий суддя приходить до висновку, що у відповідності до ч. 3 ст. 176 КПК України слід відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, оскільки прокурором не доведено, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини , є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

З огляду на те, що по суті запобіжний захід покликаний сприяти розгляду кримінального провадження, суд, вивчивши всі обставини справи у відповідності до ст. 178 КПК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, приходить до висновку, що слід застосувати відносно ОСОБА_3 більш м`який запобіжний захід, ніж той, що зазначений у клопотанні, зокрема запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який на думку слідчого судді буде достатнім стимулюючим фактором для забезпечення належної поведінки підозрюваного.

Керуючись ст.ст. 177,178,182,183,186,193,194,196,197,309,392,395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання - відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого, не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286 та ч.1 ст.135 Кримінального кодексу Українизапобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а саме: не відлучатися із місця свого проживання за адресою АДРЕСА_1 з 22 год 00 хв. до 07 год 00 хв. без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- з`являтися до слідчого, прокурора, суду з встановленою періодичністю;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання, роботи і навчання
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт
(паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають
право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
У разі невиконання підозрюваним ОСОБА_3 покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Строк дії ухвали не може перевищувати 2 місяців.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1