пр. № 1-кп/759/1356/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0006263, внесеного 07 серпня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 , уродженця м. Києва, який офіційно не працює, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Подільського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2018 року за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки з іспитовим строком на 2 роки
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 06 серпня 2018 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Котельникова, 10-а, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, умисно, повторно, незаконно, для власного вживання, без мети збуту, за 400 грн. придбав наркотичний засіб мета дон (фенадон), масою 0,091 г, що знаходився згортку із фольги, який ОСОБА_3 помістив до правої кишені штанів, в які був одягнений, де став умисно, повторно, незаконно зберігати для власного вживання, без мети збуту.
Цього ж дня, близько 15 години 30 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Василя Стуса, 5-а, ОСОБА_3 було зупинено працівниками поліції, який в присутності понятих, з правої кишені штанів, в які був одягнений, добровільно видав згорток з фольги з наркотичним засобом метадоном (фенадоном) в середині, маса якого у речовині становить 0,091 г.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України визнав у повному обсязі, дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину. Показав, що дійсно 06 серпня 2018 року у післяобідній час він, знаходячись по вул. Котельникова, 10-а в м. Києві зустрівся з наочно знайомим, у якого за 400 грн. придбав для власного вживання наркотичний засіб метадон, який знаходився у згортку з фольги. Після цього він поклав зазначений згорток до правої кишені своїх штанів. Цього ж дня, близько 15 год. 30 хв. біля будинку № 5-а по вул. Василя Стуса в м. Києві він був зупинений працівниками поліції, яким добровільно видав вищевказаний згорток, у якому знаходився наркотичний засіб - метадон . Щиро розкаявся, просив суворо не карати, оскільки він вже не вживає наркотичних засобів, у нього на утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні повторного незаконного придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту доведена повністю.

Дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчинене повторно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості; обставину, яка пом`якшує його покарання та відсутність обставин, які обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, працює, але не офіційно, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судимий, тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у межах санкції цієї частини ст. 309 КК України.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі.

В той же час, оскільки обвинуваченому ОСОБА_3 призначається покарання у виді позбавлення волі, враховуючи наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, суд вважає доцільним надати можливість виправитися обвинуваченому ОСОБА_3 без реального відбування покарання, встановивши обвинуваченому на підставі ст. 75 КК України іспитовий строк на три роки з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Водночас слід зазначити, що обвинувачений ОСОБА_3 засуджений 22 жовтня 2018 року вироком Подільського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України, з іспитовим строком на два роки.

Частиною 6 ст. 368 КПК України визначено, що, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, в Постанові Верховного суду від 18 вересня 2018 року у справі №752/4026/17 (провадження № 51-4631км18) колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду дійшла наступного висновку. Згідно з ч. 4 ст. 70 КК за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу. За правовим висновком Верховного Суду від 27 березня 2018 року в провадженні № 51-717км18 щодо застосування ч. 4 ст. 70 КК, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення першого вироку інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, або звільняється від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно. Верховний Суд зазначив, що стаття 70 КК України, що установлює порядок призначення покарання за сукупністю злочинів, не передбачає можливості поглинення чи складання іспитового строку, визначеного різними вироками. А тому, застосувавши принцип поглинення призначених покарань, від відбування яких засудженого було звільнено з випробуванням, та змінивши попередній вирок у частині умов такого звільнення від відбування покарання (збільшення строку випробування в порівнянні з попереднім вироком), суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність - ч. 4 ст. 70 КК.

За таких обставин, враховуючи висновки Верховного Суду від 18 вересня 2018 року в провадженні №51-4631км18 та від 27 березня 2018 року в провадженні № 51-717км18, приймаючи до уваги те, що обвинуваченому ОСОБА_3 вироком Подільського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2018 року за ч. 1 ст. 309 КК України встановлений іспитовий строк на два роки, а за цим вироком йому також встановлюється іспитовий строк, але на три роки, зважаючи на те, що ст. 70 КК України не передбачає можливості поглинення чи складання іспитового строку, визначеного різними вироками, суд вважає, що вирок Подільського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2018 року за ч. 1 ст. 309 КК України підлягає самостійному виконанню.

Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2018 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки з іспитовим строком на 2 роки, - виконувати самостійно.
Речові докази по справі: наркотичний засіб метадон (фенадон), масою 0,091 г, сильнодіючий лікарський засіб дифенгідрамін (димедрол) масою 0,166 г, що зберігаються у камері зберігання речових доказів Святошинського УП ГУ НП в м. Києві - знищити.
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 документально підтверджені витрати на залучення експерта (експертиза № 11-2/4775 від 29 жовтня 2018 року) в розмірі 1144 гривні 00 копійок на користь держави.

Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Святошинський районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1