КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних
справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження №0000027 за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_8 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 08 червня 2018 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працюючого директором ТОВ «Будкомплекс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно сформульованого в обвинувальному акті органом досудового розслідування обвинувачення, ОСОБА_6 обвинувачується в умисному ухиленні від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчиненому службовою особою підприємства, незалежно від форми власності, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у значних розмірах, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.212 КК України.
Так, ТОВ Виробнича фірма «Будкомплекс» () перебуває на податковому обліку в Києво-Святошинський ОДПІ ГУ ДФС у Київській області Обухівському відділенні та знаходиться відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію за юридичною адресою: Київська область, м. Обухів, вул. Малишка, 5-Б. З 27 липня 2011 року відповідно до протоколу Загальних зборів учасників ТОВ «Будкомплекс» №4, наказу по ТОВ «Будкомплекс» №3 директором товариства був призначений ОСОБА_6 , який дані обв`язки виконує і по даний час.
ОСОБА_6 в період з вересня 2015 року по грудень 2015 року, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне ухилення від сплати податків, закуповував, як особисто так і за участю невстановлених досудовим розслідуванням осіб, непродовольчі товари, які в подальшому продавав від імені ТОВ «Будкомплекс» як директор зазначеного товариства покупцям та суб`єктам господарювання в Україні. Продовжуючи свої дії, направлені на умисне ухилення від сплати податків у значних розмірах, ОСОБА_6 , будучи службовою особою ТОВ «Будкомплекс», в період з вересня 2015 року по грудень 2015 року оформлював та підписував первинні бухгалтерські документи щодо придбання непродовольчих товарів у ТОВ «Перший Бізнес-Центр» (), які фактично ТОВ «Будкомплекс» не постачало, так як не є їх виробником, не купувало їх у постачальників та не імпортувало їх на митну територію України, а також має ознаки фіктивності.
Приблизно у вересні 2015 року ОСОБА_6 , будучи директором ТОВ «Будкомплекс», перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці підписав договір поставки №14/09-2015 від 14 вересня 2015 року з ТОВ «Перший Бізнес-Центр». Відповідно до пунктів 1-4 вказаного договору ТОВ «Перший Бізнес-Центр» (Постачальник) зобов`язується поставити, а ТОВ «Будкомплекс» (Покупець) прийняти і оплатити продукцію (товар) згідно найменувань, асортименту, кількості та вартості, інших характеристик відповідно до видаткових накладних, Постачальник поставляє продукцію за цінами, узгодженими з Покупцем та зазначеними у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною даного договору.
На виконання вказаного договору ТОВ «Перший Бізнес-Центр» виписано в адресу ТОВ «Будкомплекс» видаткові накладні від 15 вересня 2015 року №1509/123, від 16 вересня 2015 року №1609/75, від 21 вересня 2015 року №2109/189, від 22 вересня 2015 року №2209/122, від 23 вересня 2015 року №2309/144, від 12 жовтня 2015 року №1210/49, від 14 жовтня 2015 року №1410/13, від 16 жовтня 2015 року № 1610/31, відповідно до яких ТОВ «Будкомплекс» отримало від ТОВ «Перший Бізнес-Центр» товар, а саме: арматуру, швелери, труби на загальну суму 2908344,00 грн., в т.ч. ПДВ 484724,00 грн.
Після чого ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що ТОВ «Перший Бізнес-Центр» фактично не постачало для ТОВ «Будкомплекс» товар, а саме: арматуру, швелери, труби, перерахував з рахунку ТОВ «Будкомплекс» № НОМЕР_1 (українська гривня), відкритого в АТ «УкрСиббанк» (МФО 351005), на рахунок ТОВ «Перший Бізнес-Центр» № НОМЕР_2 (українська гривня), відкритий в АТ «Банк Велес» (МФО 322799), в якості оплати за товари грошові кошти в сумі 2729230,00 грн.
Крім цього директор ТОВ «Будкомплекс» ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що ТОВ «Перший Бізнес-Центр» в період з вересня 2015 року по грудень 2015 року для ТОВ «Будкомплекс» фактично товари не постачало, відобразив проведені господарські операції ТОВ «Будкомплекс» з ТОВ «Перший Бізнес-Центр», а саме включив до витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування в податкових деклараціях з податку на прибуток підприємства за 2015 рік в розмірі 436252 грн., а також до податкового кредиту з ПДВ в податкових деклараціях з ПДВ за період з вересня 2015 року по грудень 2015 року суму ПДВ в розмірі 484724 грн., які були подані ним до податкового органу у зазначеному періоді, а саме до Обухівського відділення Києво-Святоштнського ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, за адресою: Київська обл., м. Обухів, вул. Каштанова, 20.
Таким чином, ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді директора ТОВ «Будкомплекс», в порушення п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями) занизив податок на прибуток підприємств за 2015 рік у сумі 436252 грн., що в 2015 році становить 716 встановлених законом неоподаткованих мінімумів доходів громадян та в порушення п.185.1 ст.185 та п.188.1 ст.188, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2, п.200.3 ст.200 Податкового кодексу України занизив податок на додану вартість на загальну суму 484724 грн., у тому числі по періодах: вересень 2015 року - 314544 грн., жовтень 2015 року - 170180 грн., що в 2015 році становить 795 встановлених законом неоподаткованих мінімумів доходів громадян, та в сукупності за 2015 рік становить 1511 встановлених законом неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
У результаті умисних дій директора ТОВ «Будкомплекс» ОСОБА_9 , спрямованих на ухилення від сплати податку на прибуток підприємства та податку на додану вартість, в 2015 році до Державного бюджету фактично не надійшло податку на прибуток підприємства в розмірі 484724 грн. та податку на додану вартість в розмірі 426252 грн., на загальну суму 920976 грн., що становить 1511 встановлених законом неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в 1000 і більше разів перевищує встановлений чинним законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян та є значним розміром.

ВирокомОбухівського районного суду Київської області від 08 червня 2018 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.212 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Своє рішення суд мотивував тим, що стороною обвинувачення не надано достатніх, допустимих та обґрунтованих доказів, які б доводили вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

На вказаний вирок, прокурор Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з вироком, вважає його незаконним та необґрунтованим у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Висновки суду про невинуватість ОСОБА_6 не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, не наведено підстав його виправдання, безпідставна відмова в задоволенні клопотань сторони обвинувачення про дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій є порушенням принципу змагальності сторін, також судом першої інстанції неповно досліджені покази свідків та висновки експертів, а також покази обвинуваченого надані у судовому засіданні, які різняться з показами зазначеними у вироку. Прокурор впевнений, що вина ОСОБА_6 повністю доведена та підтверджується всією сукупністю зібраних належних та допустимих доказів, тобто повністю доведена фіктивність фінансово-господарських операцій між ТОВ «Виробнича фірма «Будкомплекс» та ТОВ «Перший Бізнес-Центр», що згідно акту додаткової перевірки та висновку судово-економічної експертизи, спричинили збитки Державному бюджету України у значному розмірі. Тому просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212 КПК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності на строк 3 роки. Відповідно до ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання на підставах, передбачених ст.49 КК України у зв`язку із сплином строків давності. Заявлений цивільний позов задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши:
доповідь судді апеляційного суду;
думку прокурора, який у повному обсязі підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити;
обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили залишити її без задоволення, а вирок суду без змін,
перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За встановлених фактичних обставин справи, виходячи із закріпленого в ст. 63 Конституції України принципу презумпції невинуватості та вимог ст. ст. 370, 373 КПК України про те, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим; обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведеності у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення про невинуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому було інкриміноване.

Відповідно до ч.1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим; в діяннях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Посилання апелянта на те, що висновки суду про невинуватість ОСОБА_6 не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду та судом у вироку не наведено підстав для його виправдання не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд відповідно до вимог кримінального процесуального закону у судовому засіданні перевірив усі зібрані на досудовому слідстві докази, на підставі яких ОСОБА_6 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212 КК України та, давши їм належну оцінку, обґрунтовано дійшов висновку про недоведеність у його діях складу зазначеного кримінального правопорушення.
При цьому, спростовуючи пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення, суд першої інстанції навів мотиви за яких взято до уваги одні докази та відкинуто інші і обґрунтовано дійшов висновку про його виправдання.

Так, ч.1 ст. 212 КК України передбачає відповідальність за умисне ухилення від сплати податків, що входять у систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчиненому службовою особою підприємства, незалежно від форм власності, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у значних розмірах.
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст. 212 КК України характеризується сукупністю трьох ознак: самого діяння ухилення від сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що належать до системи оподаткування; суспільно небезпечних наслідків у вигляді фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів у значних розмірах та причинно-наслідковий зв`язок між діянням і наслідками.
Згідно примітки до ст. 212 КК України під значним розміром коштів слід розуміти суми податків, які в 1000 і більше разів перевищують установлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Як встановлено судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження, сума значних розмірів коштів в 2015 році дорівнювала 609 000 грн., в 2016 році 689 000 грн., в 2017 році 800 000 грн.

Згідно матеріалів кримінального провадження, підставою для порушення кримінального провадження відносно ОСОБА_6 послужив акт від 15.02.2018 року (саме така дата зазначена в акті) № 50/10-36-14-05/24747554 ГУ ДФС у Київській області про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ВФ «Будкомплекс» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства, повноти нарахування та своєчасності сплати податків при взаємовідносинах з ТОВ «Пернший Бізнес-Центр» за період з 01.01.2015 року по 31.07.2016 року (т.1 а.с. 69-83).
Відповідно до даного акту, підприємством було занижено податок на прибуток на загальну суму 436 252 грн. та суму податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 484 724 грн.
На підставі цього акту були складені податкові повідомлення рішення від 22.03.2017 року № та № на суми 436 252 грн. та 484 724 грн. відповідно (т.1 а.с. 69-85).
У подальшому, 30.05.2017 року ДФС України рішенням №11698 1692-99-1101-02-25 «Про результати розгляду скарги», скасовано податкове повідомлення-рішення № від 22.03.2017 року в частині донарахувань по операціях за період 2015 року щодо яких підтверджено здійснення оплати грошовими коштами позивачем на користь контрагента та не встановлено наявності дебіторської заборгованості за 2015 рік, в іншій частині податкове повідомлення-рішення залишено без змін (т.2 а.с. 29-33).
У зв`язку з цим, сума коштів зменшилася до 484 724 грн., що є недостатнім для обвинувачення особи у вчиненні злочину за ч.1 ст. 212 КК України.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що зазначена сума є меншою, ніж встановлена для ч.1 ст. 212 КК України, що свідчить про відсутність складу даного кримінального правопорушення, оскільки інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення є злочин з матеріальним складом і для його кваліфікації потрібно встановлення певних суспільно небезпечних наслідків, якими є фактичне ненадходження до бюджетів коштів у значних розмірах та ненадходження коштів повинно бути безпосередньо зумовлене ухиленням від сплати податків.
З даним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Крім того, на час постановлення оскаржуваного вироку відносно ОСОБА_6 постановою Київського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 року визнано протиправним та скасовано і податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 22.03.2017 року № 5 в частині, яка залишена без змін рішенням Державної фіскальної служби України від 30.05.2017 року №11698 1692-99-1101-02-25 «Про результати розгляду скарги». Постановою колегії суддів Київського апеляційного адміністративного суду від 19.03.2018 року апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області було залишено без задоволення, постанову Київського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 року без змін (т.2 а.с. 1-6, 86-91).

Посилання апелянта на те, що спричинення обвинуваченим збитків Державному бюджету України у значному розмірі підтверджується фіктивністю фінансово-господарських операцій між ТОВ «Виробнича фірма «Будкомплекс» та ТОВ «Перший Бізнес-Центр», що встановлено висновком судово-економічної експертизи № 114/04/2017/1 не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Так, згідно висновків експерта № 114/04/2017/1 за результатами проведення судово-економічної експертизи висновки акта перевірки ДФС № 50/10-36-14-05/24747554 від 15.02.2017 року щодо заниження суми податку на додану вартість та податку на прибуток ТОВ ВФ «Будкомплекс» документально підтверджується при умові недійсності (фіктивності) операцій з постачальником ТОВ «Перший Бізнес-Центр» (т.1 а.с. 145-155).
При цьому, згідно висновків експерта №87/07/18-17 від 18.07.2017 року порушення, зазначені у вище вказаному акті перевірки відносно ТОВ «ВФ «Будкомплекс» нормативно та документально не підтверджуються (т.2 а.с. 7-27).
Тобто, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, проаналізувавши докази у справі, обґрунтовано прийшов до висновку та зазначив у вироку, що стороною обвинувачення не надано суду доказів на підтвердження факту укладення між ТОВ «Виробнича фірма «Будкомплекс» та ТОВ «Перший Бізнес-центр» нікчемних правочинів або господарських зобов`язань, які б було вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Крім цього, посилання прокурора як на доказ вини ОСОБА_6 у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення на фіктивність господарських операцій між ТОВ ВФ «Будкомплекс» та ТОВ «Перший Бізнес-Центр» є безпідставним, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212 КК України (умисне ухилення від сплати податків), а не фіктивне підприємництво (ст. 205 КК України).

Суд першої інстанції у вироку правильно зазначив, що здійснення господарської діяльності контрагентом не може мати наслідків для підприємства обвинуваченого, оскільки законодавством не передбачений обов`язок суб`єкта підприємницької діяльності бути обізнаним із особливостями господарювання контрагента, з чим погоджується і колегія суддів.

Посилання в апеляційній скарзі прокурора на прийняття судом до уваги при винесенні рішення недопустимих доказів, поданих стороною захисту, у зв`язку з їх не відкриттям стороні обвинувачення, а саме постанов адміністративних судів та висновків експертизи №87/07/18-17 від 18.07.2017 року, на думку колегії суддів є безпідставним.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в них наявне повідомлення про відкриття матеріалів від 19.04.2018 року та отримання вище зазначених постанов адміністративних суддів стороною обвинувачення 19.04.2018 року. Питання щодо долучення до матеріалів кримінального провадження висновку експерта було предметом обговорення в судовому засіданні 18.12.2017 року та з цього приводу прокурор не заперечував, що підтверджується відповідним журналом судового засідання (т.2 а.с. 46-48, 79).

Також, ст. 212 КК України передбачає саме умисне ухилення від сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), коли особа має намір взагалі не виконувати (повністю або частково) покладені на неї податкові зобов`язання. Тобто, суб`єктивна сторона складу цього злочину характеризується прямим умислом.
Відповідно до п.3 постанови Пленуму ВСУ «Про деякі питання застосування законодавства про відповідальність за ухилення від сплати податків, зборів, інших обов`язкових платежів» від 08.10.2004 року №15 за змістом ст. 212 КК України відповідальність за ухилення від сплати податків, зборів, інших обов`язкових платежів, що входять у систему оподаткування, введені в установленому законом порядку і зараховуються до бюджетів чи державних цільових фондів, настає лише в разі, коли це діяння вчинено умисно. Мотив для кваліфікації останнього значення не має.
Зазначеною статтею передбачено кримінальну відповідальність не за сам факт несплати в установлений строк податків, зборів, інших обов`язкових платежів, а за умисне ухилення від їх сплати. У зв`язку з цим суд має встановити, що особа мала намір не сплачувати належні до сплати податки, збори, інші обов`язкові платежі в повному обсязі чи певну їх частину.
Як вбачається з вироку, суд першої інстанції, проаналізувавши всі зібрані і перевірені судом докази обставин кримінального провадження в їх сукупності, прийшов до обґрунтованого висновку, що всупереч ст. 92 КПК України слідчим, прокурором не доведено, що в діях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 212 КК України. На думку суду першої інстанції докази, на які посилався прокурор, як на підставу доведеності вини обвинуваченого, та докази, які були подані стороною захисту, спростовують винуватість обвинуваченого, з чим також погоджується і колегія суддів.

Твердження прокурора про те, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, доведена в повному обсязі та підтверджується в тому числі і показаннями свідків, які судом на думку апелянта були неповно дослідженні є безпідставним, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження жоден із допитаних у судовому засіданні свідків за клопотанням сторони обвинувачення не надали суду показань, які б довели вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення щодо умисного ухилення від сплати податків до бюджету, в яких він обвинувачується.

Враховуючи зазначене, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності висновків суду про невинуватість ОСОБА_6 фактичним обставинам кримінального правопорушення.

При цьому, докази винуватості ОСОБА_6 на які посилається апелянт, були перевірені судом першої інстанції та належним чином оцінені з точки зору їх допустимості, належності, достовірності та достатності.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження суд всебічно та повно дослідив показання обвинуваченого ОСОБА_6 , свідків та зібрані докази, дав їм належну оцінку в їх сукупності і дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність у діях ОСОБА_6 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, а тому законно, з врахуванням вимог ст. ст. 373, 374 КПК України, ухвалив виправдувальний вирок.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на неповноту судового розгляду у зв`язку з відмовою в задоволенні їх клопотань під час судового розгляду про дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій, що на його думку є порушенням принципу змагальності сторін, на думку колегії суддів є безпідставними.
За змістом ст. ст. 321, 350 КПК України головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усуваючи з судового розгляду все, що не має значення для кримінального провадження.
Клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде вислухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, всі клопотання сторони обвинувачення під час судового розгляду були розглянуті та по ним прийняті відповідні вмотивовані рішення, з якими колегія суддів погоджується.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі як на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону на відсутність у вироку місця його ухвалення спростовується матеріалами кримінального провадження, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження та самого вироку суду, останній ухвалений Обухівським районним судом Київської області в залі суду м. Обухів (т.2 а.с. 116-122).

Доводи прокурора про те, що в матеріалах провадження відсутній звукозапис судового засідання від 01.11.2017 року, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та є безумовною підставою скасування вироку, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Так, 01.11.2017 року суд провів підготовче засідання про даному кримінальному провадженню. При цьому, відповідно до вимог ст. 107 КПК України здійснювалось обов`язкове фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів. Аудіо диски наявні в матеріалах провадження та містять запис судового процесу. Посилання на неналежну якість технічного запису судових засідань не може вважатись істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з огляду на вимоги статті 412 КПК.
При цьому, колегія суддів також враховує, що у підготовчому засіданні суд не досліджував будь-які докази, які у подальшому впливали на прийняття рішення.

Твердження прокурора про неправильне зазначення у вироку ім`я та місяця народження обвинуваченого є слушним. Однак, на думку колегії суддів вказані обставини є явними описками, які можна виправити в порядку ст. 379 КПК України, а не порушеннями вимог кримінального процесуального закону, про що фактично вказується в апеляційній скарзі.

Вирок суду відповідає вимогам ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, а доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та вважає за необхідне її залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 08 червня 2018 року, щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3