Справа №523/9485/17
Провадження №1-кп/523/224/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2019 року Суворовський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у присутності обвинувачених, розглянувши у судовому засіданні у залі суду об`єднані обвинувальні акти з долученими до них документи кримінальних проваджень за № 0002620 від 3.06.2017р., за №0002584 від 1.06.2017р., за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.2 КК України,-

Встановив:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що 22.01.2019 року під час судового провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ОУВП УДПтСУ в Одеській області. Строк дії ухвали суду припиняє свою дію 22.03.2019 року, у зв`язку з чим судом було поставлене на обговорення питання щодо міри запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .
У ході судового засідання прокурор надав письмове клопотання та заявив про необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи клопотання тим, що обвинувачений скоїв тяжкі кримінальні правопорушення проти приватної власності громадян у період відбуття іспитового строку, судовий розгляд не закінчений, не допитані всі свідки, тому обвинувачений може впливати на них з метою зміни показів, вчинити нове кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим існують певні ризики, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, перешкоджати встановленню істини по справі, незаконно впливати на свідків, продовжити злочинну діяльність, більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, не можуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого.

Дослідивши надані до суду матеріали, приймаючи до уваги особу ОСОБА_8 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно не працевлаштований, не має постійних джерел доходів, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_9 та покарання, що загрожує у разі визнання особи винною, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду або вдатися до спроб будь-яким чином перешкодити кримінальному провадженню; вислухавши думку учасників процесу:

- захисника ОСОБА_5 , який категорично заперечував проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на необґрунтованість обвинувачення, оскільки по двом епізодам, які інкримінуються його підзахисному, допитані потерпілі чітко не могли дати пояснення, один епізод взагалі не доказаний, тому у даному випадку діє ст.62 Конституції України, відповідно якої особа не може вважатися винною, якщо вироком суду не засуджена, фактично ОСОБА_6 за Законом Савченко відбув половину терміну покарання, передбаченого санкцією ст.187 ч.2 КК України без ухвалення вироку суду, при цьому до сих пір сторона обвинувачення не може забезпечити свідків, надання доказів, також мотивуючи свої доводи тим, що тяжкість злочину не є підставою тримання підзахисного під вартою, обвинувачений має постійне місце мешкання, родину, до затримання працював неофіційно, будь-яких злочинів не має наміру вчиняти, тому ризики, на які посилається прокурор є не доведеними, у зв`язку з чим вважав за правильне змінити щодо його підзахисного запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту з можливістю працювати, що на думку сторони захисту буде достатнім для забезпечення належної поведінки обвинуваченого; захисника ОСОБА_4 , яка приєдналася до думки колеги, зауважив, що існують альтернативні запобіжні заходи; обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав думку свого захисника; враховуючи положення ст.331 ч.3 КПК України, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд вважає за доцільне продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ОУВП №21 УДПтСУ в Одеській області за наступними підставами.

За змістом ст.331 ч.3 КПК України при судовому розгляді незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

За змістом ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги, що судовий розгляд по справі ще триває, не допитані свідки сторони обвинувачення, дії ОСОБА_6 відносяться до тяжкого злочину, за який передбачене покарання, у разі визнання особи винною, у вигляді позбавлення волі строком до 10 років із конфіскацією майна, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочину аналогічної спрямованості, перебуваючи на іспитовому строку, знову вчинив умисні кримінальні правопорушення, що характеризує його як особу схильну до скоєння злочинів, та дає підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно вливати на не допитаних свідків, або іншим чином перешкоджати розгляду кримінального провадження. Разом з цим, виходячи з характеру та обставин вчинення кримінальних правопорушень, викладених в обвинувальному акті вбачається ймовірність вчинення іншого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим суд дійшов до висновку що обраний під час судового провадження запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та ступеню тяжкості інкримінованих обвинуваченому діянь, на теперішній час ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися та не змінилися, що не уможливлює застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, згідно положення ст.183 ч.4 п.1 КПК України розмір застави у кримінальному провадженні не визначається щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне не визначати розмір застави.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 183, 331, 369-372, 392 КПК України, суд,

Постановив:

Клопотання прокурора про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Одеській установі виконання покарань №21 УДПтСУ в Одеській області до 18.05.2019р. включно без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали складає 60 днів з дня її проголошення та припиняє свою дію 18.05.2019 року.
Копію ухвали направити до ОУВП №21 УДПтСУ в Одеській області для виконання.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя: ОСОБА_1