ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» січня 2019 р. м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

війскового прокурора ОСОБА_3 , ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві кримінальне провадження № 0000748 від 17.07.2015 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з повною вищою освітою, одруженого, військовослужбовця призваного 01 серпня 2014 року на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 , майора, помічника начальника служби ракетно-артилерійського озброєння технічної частини військової частини польова пошта НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Досудовим розслідуванням встановлено, що на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №607/2014 від 21 липня 2014 року, 01 серпня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 призвано на військову службу по мобілізації майора ОСОБА_4 .

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 за № 155 від 01 серпня 2014 року майора ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 Чугуївська окрема механізована Ропшинська орденів Червоного прапора та Жовтневої революції бригада, що дислокується у АДРЕСА_2 ), поставлено на всі види забезпечення і призначено на посаду помічника начальника служби ракетно-артилерійського озброєння технічної частини з визначенням місця проходження військової служби на території військової частини польова пошта НОМЕР_1 , розташованою за адресою: АДРЕСА_2 згідно вимог ст.ст. І, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, П, 16, 216-220 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, майор ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Однак, майор ОСОБА_4 , в порушення вищевказаних норм чинного законодавства України, 09 липня 2015 року вирішив стати на злочинний шлях та самовільно залишити військову частину.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, в порушення вказаних вимог Закону, без поважних на те причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, 09 липня 2015 року майор ОСОБА_4 в умовах особливого періоду (крім воєнного стану), самовільно залишив територію військової частини польова пошта НОМЕР_1 (розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ), а повернувся до місця несення військової служби лише 23 липня 2015 року, отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію, а згідно Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 15/2015 від 14 січня 2015 року, проведення мобілізації оголошено протягом 2015 року у три черги строком на 210 діб з дня набрання чинності даним нормативно-правовим актом.

Таким чином, майор ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 , діючи умисно, без поважних причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників в умовах особливого періоду (крім воєнного стану), в порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 216 - 220 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 09 липня 2015 року самовільно залишив територію військової частини польова пошта НОМЕР_1 та повернувся до місця несення військової служби тільки 23 липня 2015 року, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

У судовому засіданні обвинувачений провину у скоєнні даного кримінального правопорушення визнав повністю про обставини його скоєння пояснив так, як викладено у вироку, пояснив, що залишив війскову частину у зв`язку з захворюванням.

Згідно клопотання сторін кримінального провадження з`ясування обставин та перевірка їх доказами проводилися з урахуванням вимог ч.3 ст.349 КПК України без дослідження тіх фактичних даних, які не оспорюються сторонами кримінального провадження.

Винність обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні вказаного кримінального правопорушення суд вважає доведенною та підтвердженною зібраними по справі доказами.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України у судовому засіданні досліджені характеризуючі дані на обвинуваченого ОСОБА_4 , який згідно, довідок лікарів нарколога та психіатра на обліку не знаходиться, раніше не судимий.
Дії ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч. 4ст.407 КК України тобто самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відповідно до п.1,2 ч.1 ст. 66 КК України, визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує тяжкість даного злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, враховуючи особу винного, який в силу ст.89 КК України не судимий, у скоєнні злочину щиро розкаявся, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставини, у зв`язку з чим приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, з застосуванням до нього ст.ст.75,76 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371,373-374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 3 (років) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України засудженного звільнити від відбування основного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
3)не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Чугуївський міський суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: