Дата документу 27.05.2019 Справа № 336/1154/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/1154/19 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/422/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.199 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000502 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

20 листопада 2008 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

31 травня 2010 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився 24 липня 2013 року по відбуттю строку;

06 грудня 2016 року Шевченківським районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнився 03 серпня 2018 року по відбуттю строку покарання;

19 лютого 2019 року до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя направлено обвинувальний акт за ч.2 ст.190 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»),

ВСТАНОВИЛА:
підозрюваний ОСОБА_6 , захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17 квітня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , до 19 травня 2019 року, з правом внесення застави, визначеної ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22 лютого 2019 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а також наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Зокрема поданими матеріалами підтверджується те, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та може вичинити інше кримінальне правопорушення, а інший запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_6 просить вищевказану ухвалу слідчого судді скасувати.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він не причетний до інкримінованого йому правопорушення, а слідчим під час досудового розслідування не були внесені показання ОСОБА_9 , згідно з якими, останній визнає свою вину в діяннях, вчинених відносно ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_8 просить вищевказану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням певних обов`язків.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що слідчий звернувся до суду із клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 з порушенням передбаченого ч.1 ст.199 КПК України п`ятиденного строку. За таких обставин клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою мало бути залишено судом без задоволення як незаконне та подане не уповноваженою особою.

Змінена 25 березня 2019 року ОСОБА_6 підозра є необґрунтованою та не ґрунтується на жодному з доказів, які були пред`явлені слідчим разом з клопотанням. Слідчий суддя, в порушення вимог діючого КПК України, взагалі не зазначив, якими саме доказами обґрунтовується пред`явлена ОСОБА_6 підозра. Серед тих доказів, які були надані слідчим слідчому судді немає жодного доказу, який прямо вказує на ОСОБА_6 , як на особу, яка вчинила зазначене кримінальне правопорушення. Одночасно слідчим та прокурором не доведено, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризику, передбаченому п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчим допущено безпідставне зволікання з розслідуванням цього провадження, оскільки з 22 лютого 2019 року з його участю було проведено лише дві слідчі дії: 25 березня 2019 року повідомлення про зміну підозри та допит підозрюваного, під час якого він свою вину не визнав та свої показання не змінював. З 19 лютого 2019 року по 17 квітня 2019 року слідчий експеримент проведений не був. Всі інші заплановані дії стосуються проведення слідчих та процесуальних дій за участю виключно ОСОБА_9 , який, будучи особою, яка підозрюється у вчиненні двох грабежів, перебуває на волі.

Згідно з ухвалою слідчого судді, 16 квітня 2019 слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання зазначив, що 19 лютого 2019 року приблизно о 21-00 годині ОСОБА_6 за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_11 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись на зупинці громадського транспорту «Гортоп» в м.Запоріжжі, зайшли у салон трамваю №15, де помітивши потерпілу ОСОБА_10 , реалізовуючи свій злочинний умисел, що виразився у переслідуванні потерпілої від вищевказаної зупинки до зупинки громадського транспорту «Іванова» в м.Запоріжжі.

Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_11 , доїхавши до зупинки громадського транспорту «Іванова» в м.Запоріжжі, вийшли за потерпілою з вказаного трамваю та направилися за нею до будинку АДРЕСА_2 , де потерпіла ОСОБА_10 , наближаючись до під`їзду №5 вказаного будинку, в якому остання мешкає, достовірно розуміючи переслідування, почала бігти до вказаного під`їзду, на що ОСОБА_11 почав бігти за нею, в той час, як ОСОБА_6 направився за ними.

Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, ОСОБА_6 залишився на вулиці біля вхідних дверей під`їзду вищевказаного будинку з метою недопущення до нього сторонніх осіб та подальшого викриття злочинних дій, в той час як ОСОБА_11 забіг за потерпілою ОСОБА_10 в під`їзд № 5 вищезазначеного будинку, де наздогнавши її між першим та другим поверхом, відкрито, шляхом ривку рукою, вирвав з правої руки потерпілої ОСОБА_10 жіночу сумку-клатч біло-чорного кольору, яка для потерпілої матеріальної цінності не представляє, в якій знаходився мобільний телефон «Texet ТМ-4772/іХ», в корпусі чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 .

Після чого, ОСОБА_6 , достовірно розуміючи вчинення злочинних дій, дочекався ОСОБА_9 , який з викраденим майном вибіг з приміщення під`їзду та разом із ОСОБА_6 зникли з місця вчинення кримінального правопорушення, чим спричинили потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 633,33 грн.

Дане кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР за №0000502 від 19 лютого 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а саме за фактом відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

19 лютого 2019 року о 23 годині 15 хвилин ОСОБА_6 був затриманий на підставі п.2 ч.1 ст.208 КПК України.

20 лютого 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2019 року задоволено клопотання слідчого та обрано підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 19 квітня 2019 року з правом внесення застави.

25 березня 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

12 квітня 2019 року керівником Запорізької місцевої прокуратури №1 винесено постанову про продовження строку досудового розслідування по кримінальному провадженню до трьох місяців, а саме до 19 травня 2019 року.

Заслухавши доповідь судді; захисника-адвоката ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги і наполягала на законності та обґрунтованості ухвали слідчого судді; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.199 КПК України, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання особи під вартою, має дослідити надані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу та з`ясувати конкретні причини тривалого строку досудового розслідування і тримання особи під вартою.

Відповідно до вимог ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати шести місяців у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості, дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався зазначених вимог закону при розгляді вищевказаного клопотання.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного, доводи його захисника, слідчого, думка прокурора та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження строку тримання особи під вартою.

Так, із долучених до клопотання слідчого матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, яке є тяжким.

Обґрунтованість підозри підтверджується доданими до клопотання доказами, а саме: відомостями з протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_10 та показаннями останньої, протоколом огляду; відомостями з протоколів впізнання свідком ОСОБА_12 підозрюваного ОСОБА_6 ; огляду предмету, тощо.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

У рішенні ЄСПЛ від 14 березня 1984 року у справі "Феррарі-Браво проти Італії" зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_6 міг вчинити вищевказане кримінальне правопорушення, тобто про те, що останній обґрунтовано підозрюється у зазначеному кримінальному правопорушенні.

Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що вказані докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя встановив, що такі доводи є обґрунтованими, ризики не зменшилися та продовжують існувати на даний час.

Зокрема, слідчим суддею констатовано наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України а саме ризику вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення, оскільки останній раніше неодноразово судимий та ніде не працює.

Слідчий суддя, відповідно до вимог ст.178 КПК України, врахував дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 в їх сукупності, а саме, те, що він не працює, з 2008 року періодично вчиняв кримінальні правопорушення, в тому числі, із застосуванням насильства відносно потерпілих, а також врахував тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, конкретні обставини цього правопорушення, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваному, але в межах строку досудового розслідування.

Також слідчим суддею перевірено обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання підозрюваного під вартою та встановлено, що розслідування не завершено з об`єктивних причин.

Доводи захисника підозрюваного щодо звернення слідчого до суду з клопотанням з порушенням встановленого ч.1 ст.199 КПК України п`ятиденного строку були перевірені слідчим суддею та обґрунтовано зазначено в оскаржуваній ухвалі про те, що вказана обставина сама по собі не є перешкодою для розгляду клопотання, оскільки слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення дії попередньої ухвали. У розумінні положень кримінального процесуального законодавства, не є вказана обставина і безумовною підставою для відмови в задоволенні такого клопотання.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з вищевказаними висновками слідчого судді та вважає, що доводи підозрюваного ОСОБА_6 , в т.ч. про наявність в нього міцних соціальних зв`язків, правильність цих висновків не спростовують, оскільки вказані обставини існували і на час вчинення інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення.

Крім того, при апеляційному розгляді встановлено, що досудове розслідування вже завершено та обвинувальний акт у провадженні відносно ОСОБА_6 направлений до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, яким проведено підготовче судове засідання та продовжено строк тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Тому, в подальшому питання щодо запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 має вирішуватися судом першої інстанції у встановленому законом порядку.

Отже, підстав для задоволення вищевказаних апеляційних скарг не вбачається.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 до трьох місяців, тобто до 19 травня 2019 року, та останньому продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19 травня 2019 року, з правом внесення застави, визначеної ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22 лютого 2019 року, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4