Дата документу 20.03.2019 Справа № 334/1333/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/230/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 334/1333/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2019 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, приватного підприємця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,

частково задоволено клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3 та 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, на строк до 22 квітня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2019 року, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи та неповнотою судового розгляду, та постановити нову ухвалу про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.

Апелянт вважає, що обраний запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 , оскільки не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та особі підозрюваного, який тривалий час працював на посаді директора будівельної компанії, отже, має змогу та досвід вчинити аналогічні злочини, пов`язані з привласненням грошових коштів, а в день повідомлення йому про підозру, змінив сферу своєї діяльності, звільнившись з посади директора ТОВ «Будінфраструктура», про що не повідомив слідчого під час складення протоколу підозрюваної особи, а повідомив про це лише під час розгляду клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу, що не було взято до уваги слідчим суддею при прийнятті рішення.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного та захисника ОСОБА_8 із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Згідно зі змістом судового рішення та матеріалами, доданими до клопотання, слідчим відділом Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 26.11.2018 за № 0004234, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

20 лютого 2019 року слідчий СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя, встановивши доведеними обставини, передбачені п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, врахувавши підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, у тому числі дані про особу ОСОБА_7 , а також, що стороною обвинувачення не надано доказів, які свідчать про недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж домашній арешт, застосував до ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3 та 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; уникати поза процесуального спілкування зі свідками.

З таким рішенням слідчого судді погоджується й колегія суддів, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.

Слідчий суддя, на думку колегії суддів, дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону.

Так, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вірно, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а також з дотриманням вимог ст. 196 КПК України, ухвалив рішення про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на підозрюваного низки обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, при цьому слідчий суддя врахував наявність доказів, що дають підстави для обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Отже, обставини провадження у сукупності з даними про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який раніше не судимий, одружений, має двох неповнолітніх дітей, батьків пенсійного віку та постійне місце проживання, є приватним підприємцем, тобто, має джерело доходу, свідчать, як вважає колегія суддів, що заявлені в клопотанні ризики в сукупності з тяжкістю кримінального правопорушення, не виключають можливість застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Посилання прокурора на те, що оскільки ОСОБА_7 тривалий час працював на посаді директора будівельної компанії «Будінфраструктура», а, звільнившись з посади директора, не повідомив про це слідчого під час складення протоколу підозрюваної особи, та повідомив про це лише під час розгляду клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу, всупереч доводам апелянта, не свідчить про можливість вчинення підозрюваним аналогічних злочинів та не спростовує правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення слідчий суддя дотримався вимог ст. ст. 176, 177, 178, 179, 194 КПК України, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу як особисте зобов`язання, у зв`язку з чим, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2019 року, якою щодо підозрюваного ОСОБА_7 частково задоволено клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3 та 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, на строк до 22 квітня 2019 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: