Справа № 504/1228/17
Провадження № 1-кп/504/33/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2019смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 4, смт. Доброслав, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000215 від 10.02.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Туапсе Краснодарського краю Російської Федерації, громадянина України, росіянина за національністю, освіта вища, не одруженого, пенсіонера по інвалідності 3 групи, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

09.02.2017 року біля 08:20 години, ОСОБА_6 перебував на шостому поверсі багатоквартирного будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де в міжквартирному приміщенні поряд з вхідними дверима до квартири АДРЕСА_3 побачив дитячий велосипед марки «Azimut», який належав ОСОБА_8 , після чого у нього виник умисел на таємне викрадення вищевказаного майна.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , діючи умисно, із корисливих мотивів та переслідуючи ціль незаконного збагачення, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, а поряд відсутні сторонні особи, шляхом вільного доступу, таємно викрав дитячий велосипед марки «Azimut», вартістю у 2 650 гривень, після чого з місця події зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 2 650 гривень.
Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, при цьому пояснив, що дійсно він 09.02.2017 року біля 08:20 години, перебував на шостому поверсі багатоквартирного будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де в міжквартирному приміщенні поряд з вхідними дверима до квартири АДРЕСА_3 побачив дитячий велосипед марки «Azimut», який вирішив викрасти. Реалізуючи свій намір, він умисно, із корисливих мотивів та переслідуючи ціль збагачення, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, а поряд відсутні сторонні особи, шляхом вільного доступу, таємно викрав дитячий велосипед марки «Azimut», після чого з місця події зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
У скоєному ОСОБА_6 розкаюється, докази його вини, добуті досудовим розслідуванням, визнає повністю і не оспорює. Правильно розуміє зміст фактичних обставин провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються.

Покази ОСОБА_6 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позицій.

Потерпіла ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду провадження, в судове засідання не з`явилася. До суду надіслала заяву про розгляд провадження у її відсутність. Одночасно зазначила, що матеріальних претензій до обвинуваченого не має. Суд визнав за можливе розглядати провадження у відсутність потерпілої.

Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, проти чого не заперечують учасники судового розгляду, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, суд обмежився лише допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині), а саме в тому що 09.02.2017 року біля 08:20 години, ОСОБА_6 перебував на шостому поверсі багатоквартирного будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де в міжквартирному приміщенні поряд з вхідними дверима до квартири АДРЕСА_3 побачив дитячий велосипед марки «Azimut», який належав ОСОБА_8 , після чого у нього виник умисел на таємне викрадення вищевказаного майна.Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , діючи умисно, із корисливих мотивів та переслідуючи ціль незаконного збагачення, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, а поряд відсутні сторонні особи, шляхом вільного доступу, таємно викрав дитячий велосипед марки «Azimut», вартістю у 2 650 гривень, після чого з місця події зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 2 650 гривень.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість скоєного обвинуваченим діяння, те що воно відноситься до злочинів середньої тяжкості відповідно до ст. 12 КК України, а також особу обвинуваченого, який раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, пенсіонер по інвалідності 3 групи, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

У відповідності до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття.

У відповідності до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи особу винного, думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Крім того, враховуючи викладене, суд вважає, що при обранні ОСОБА_6 міри покарання у вигляді позбавлення волі, можливо застосувати дію ст. 75 КК України, з виконанням покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 76 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Зокрема, в судовому засідання прокурор заявив клопотання про можливість застосування до обвинуваченого п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року та звільнення його від відбування покарання, оскільки він на день набрання чинності зазначеним законом в установленому порядку визнаний інвалідом третьої групи.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник підтримали прокурора, просили суд звільнити його від відбування покарання призначеного судом, в зв`язку з амністією, подавши суду відповідну письмову заяву.

Суд, заслухавши учасників судового процесу по заявленому клопотанню і перевіривши матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи із наступного:

Згідно з п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22.12.2016 року підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи.

Санкція ч. 1 ст. 185 КК України передбачає найбільш суворе покарання в вигляді позбавлення волі строком до трьох років. Відповідно до приписів ст. 24 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, відноситься до умисних злочинів, а згідно ч. 3 ст. 12 КК України - являється злочином середньої тяжкості.

Відповідно до положень ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні провадження стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року амністія - є повне або часткове звільнення від відбування покарання певної категорії осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Таким чином, ОСОБА_6 та злочин, в скоєнні якого він обвинувачується (ч. 1 ст. 185 КК України), підпадають під дію Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22.12.2016 року та Закону України «Про застосування амністії в Україні», у зв`язку з чим обвинувачений ОСОБА_6 підлягає звільненню від відбування покарання.

Засоби забезпечення кримінального провадження та запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовувались, та підстав для їх обрання судом не вбачається.

Кримінальним правопорушенням завдана майнова шкода у розмірі 2 650 грн., яка не відшкодована в ході досудового розслідування.

Цивільний позов не заявлений.

Питання речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 371 - 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Застосувати ст. 75 КК України і звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного судом за даним вироком з випробуванням, якщо протягом 1 (одного) року випробувального терміну ОСОБА_6 не вчинить нового кримінального правопорушення (злочину) та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22.12.2016 року ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного судом покарання.

Речові докази по провадженню: CD-диск зберігати в матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, окрім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1