У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю „Ан-Автогруп на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженню №000013 , -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_4 дуючи в інтересах ТОВ „Ан-Автогруп звернувся до суду із скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженню №000013.

11.12.2018 року заявником подано уточнену скаргу, в обґрунтування якої вказується наступне.

20.08.2018 року на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08.08.2018 року проведено обшук в приміщеннях та спорудах за адресою м. Запоріжжя, вул. Фонвізіна,3. Вказані приміщення використовуються ТОВ „Ан-Автогруп для ведення господарської діяльності, в них розташовані офісні та складські приміщення.

Під час обшуку вилучено грошові кошти у сумі 231 541,00 грн., 35 600,00 рос. рублів.. стосовно вказаних грошових коштів головним бухгалтером ТОВ „Ан-Автогруп надано пояснення, що ці грошові кошти є внеском до статутного капіталу вказаного товариства, який здійснено засновником ОСОБА_5 на підставі рішення загальних зборів учасників ТОВ „Ан-Автогруп №3 від 09.08.2016 року та надано відповідні підтверджуючи документи. Згідно з бухгалтерською довідкою розмір сплаченого статутного капіталу складає 761 135,00 грн., розмір зареєстрованого статутного капіталу складає 7 000 000,00 грн..

08.10.2018 року слідчому було надано клопотання (вих. №290 від 05.10.2018) про повернення вилучених грошових коштів.

19.10.2018 року на адресу захисника надійшла постанова слідчого від 10.10.2018 року про відмову у задоволенні вищезазначеного клопотання, яка мотивована тим, що вказані грошові кошти здобуті кримінально протиправним шляхом та визнані речовими доказами.

Заявник вважає, що постанова про відмову у задоволенні клопотанні від 10.10.2018 року є незаконною, а бездіяльність старшого слідчого з ОВС 2ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_6 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України є протиправною, оскільки порушує конституційні гарантії непорушності права власності на відповідне майно, тобто наявні підстави для скасування відповідної постанови та зобов`язання слідчого повернути відповідне майно власнику.

На підставі викладеного заявник просить:

1. скасувати постанову від 10.10.2018 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ТОВ „Ан-Автогруп про повернення тимчасово вилученого майна, відповідно до протоколу обшуку від 20.08.2018 року по кримінальному провадженню №0000013, складену старшим слідчим з ОВС 2ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_6 ;

2. скасувати постанову про визнання предметів та речей в якості речових доказів по кримінальному провадженню від 07.09.2018 року, складену старшим слідчим з ОВС 2ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_6 ;

3. зобов`язати старшого слідчого з ОВС 2ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_6 повернути ТОВ „Ан-Автогруп грошові кошти в сумі 231 541,00 грн., 35 600,00 рос. рублів вилучені 20.08.2018 під час проведенні обшуку в ході досудового розслідування по кримінальному провадженню №000013.

В судовому засіданні заявник скаргу підтримав, та просив її задовольнити з підстав, зазначених в скарзі.

Слідча та прокурор проти задоволення скарги задоволено. В судовому засіданні пояснили, що вказані грошові кошти здобуті кримінально протиправним шляхом та визнані речовими доказами. Арешт на вказані грошові кошти не накладався, так як дозвіл на вилучення грошових коштів у даному кримінальному провадженні прямо надано ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08.08.2018 року. Просили в задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді скарги, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги.

Судовим розглядом встановлено, що 20.08.2018 року на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08.08.2018 року проведено обшук в приміщеннях та спорудах за адресою м. Запоріжжя, вул. Фонвізіна,3. Вказані приміщення використовуються ТОВ „Ан-Автогруп для ведення господарської діяльності, в них розташовані офісні та складські приміщення.

Під час обшуку вилучено грошові кошти у сумі 231 541,00 грн., 35 600,00 рос. рублів.

08.10.2018 року адвокатом ОСОБА_4 старшому слідчому з ОВС 2ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_6 було надано клопотання (вих. №290 від 05.10.2018) про повернення вилучених грошових коштів.

19.10.2018 року на адресу захисника надійшла постанова старшого слідчого з ОВС 2ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_6 від 10.10.2018 року про відмову у задоволенні вищезазначеного клопотання, яка мотивована тим, що вказані грошові кошти здобуті кримінально протиправним шляхом та визнані речовими доказами.

Згідно ч.7 ст.236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Частиною 1 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно із ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до п. 5 висновків узагальнення ВССУ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», результати аналізу ухвал слідчих суддів, постановлених за результатами розгляду скарг на бездіяльність щодо неповернення тимчасово вилученого майна, свідчать про те, що аргументом сторони обвинувачення, яким ця сторона послуговується для підтвердження законності залишення майна у володінні органів досудового розслідування та відсутності підстав для його повернення, є визнання такого майна речовими доказами. Однак слід враховувати, що якщо ці докази були одержані під час обшуку і не були визначені в ухвалі про обшук як майно, для виявлення якого надано дозвіл на обшук, визнання такого майна речовими доказами без звернення з клопотанням про його арешт не може вважатись належним порядком забезпечення правомірності володіння відповідним майном органами досудового розслідування. З огляду на це обґрунтованими є ухвали слідчих суддів щодо зобов`язання повернення такого майна.

Згідно п. 6 висновків узагальнення результати аналізу змісту ч. 5 ст. 171 КПК свідчать про те, що вона встановлює обов`язок слідчого, прокурора подати клопотання про арешт тимчасово вилученого майна не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна. У свою чергу, за умови невиконання такого обов`язку у зазначених суб`єктів виникає інший обов`язок - негайно повернути особі вилучене майно, строк виконання якого не обмежується в часі, а отже, моментом завершення виконання такого обов`язку є винятково його виконання. Саме тому немає підстав повертати скарги на бездіяльність, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, з підстав пропущеного строку звернення з такою скаргою, оскільки така бездіяльність має лише початковий момент, однак не має кінцевого.

За змістом ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 100 КПК України, документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження. За клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд можуть видати копії цього документа, за необхідності - його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії.

Згідно ст. 16 КПК України лише судовим рішенням особу може бути позбавлено права власності та лише судовим рішенням обмежується право власності. Без судового рішення згідно ч. 2 ст. 16 КПК можливе обмеження права власності лише шляхом застосування процедури тимчасового вилучення майна, яка визначена статтями 167-169 КПК України.

Таким чином, враховуючи що наявні у суду матеріали свідчать про те, що грошові, які було вилучено під час обшуку 08.08.2018 року не були визначені в ухвалі про обшук як майно, для виявлення якого надано дозвіл на обшук, визнання речовими доказами цього майна без звернення з клопотанням про його арешт не може вважатись належним порядком забезпечення правомірності володіння цим майном органом досудового розслідування.

З огляду на вищевикладене, скарга в частині зобов`язання старшого слідчого з ОВС 2ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_6 повернути ТОВ „Ан-Автогруп грошові кошти в сумі 231 541,00 грн., 35 600,00 рос. рублів вилучені 20.08.2018 під час проведенні обшуку в ході досудового розслідування по кримінальному провадженню №000013, є обґрунтованою, доведеною і такою, що підлягає задоволенню.
В іншій частині скарги необхідно відмовити з огляду на наступне.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій, чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Оскарження постанов слідчого про відмову про відмову у задоволенні клопотання про повернення тимчасово вилученого майна та про визнання предметів та речей в якості речових доказів вищевказаною статтею не передбачено.

Враховуючи викладене, в іншій частині скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. 214, 303, 304, 306, 307,309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю „Ан-Автогруп - задовольнити частково.

Зобов`язати повернути Товариству з обмеженою відповідальністю „Ан-Автогруп грошові кошти в сумі 231 541,00 грн., 35 600,00 рос. рублів вилучені 20.08.2018 під час проведенні обшуку в ході досудового розслідування по кримінальному провадженню №000013.

В іншій частині скаргу залишити без задоволення

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1