Ухвала
Іменем України
14 листопада 2018 року

м. Київ
справа № 646/5570/16-к

провадження № 51-9739 ск18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 03 липня 2018 року,
встановив:
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 березня 2017року заяву ОСОБА_4 про перегляд вироку Апеляційного суду Харківської області від 16 серпня 2011 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 03 липня 2018 року ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 березня 2017 року залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_4 не погоджується з вказаними судовими рішеннями. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Водночас ОСОБА_4 вказує, що касаційна скарга подана ним у встановлений законом строкта напідтвердження наведеного ОСОБА_4 додає до касаційної скарги копію супровідного листа Апеляційного суду Харківської області про направлення йому копії рішення апеляційного суду від 03 липня 2018 року. На копії цього листа міститься штамп установи, де засуджений відбуває покарання, про отримання 11 вересня 2018 року.
Перевіривши доводи ОСОБА_4 про те, що касаційна скарга подана ним у встановлений законом строк, Суд вважає, що вказаний строк ним не пропущений з таких підстав.
Так, із наданої Червонозаводським районним судом м. Харковаінформації вбачається, що в матеріалах кримінального провадження щодо ОСОБА_4 відсутні відомості про вручення йому копії ухвали Апеляційного суду Харківської області від 03 липня 2018 року.

При цьому, за повідомленням спецчастини установи, де засуджений відбуває покарання, в матеріалах особової справи ОСОБА_4 відсутня розписка про вручення йому копії оскаржуваної ухвали апеляційного суду.

Одночасно, перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_4 на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Суд дійшов до висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Відповідно до вимог частин 2, 3 статті 427 КПК у касаційній скарзі, крім іншого, зазначаються: найменування суду касаційної інстанції; судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Так, касаційну скаргу засудженого адресовано до Верховного Суду України, тоді як відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів») судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_4 не погоджується з судовими рішеннями, якими йому було відмовлено в задоволенні його заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами. Однак зміст касаційної скарги ОСОБА_4 зводиться до вільних пояснень щодо його невинуватості, а саме він оскаржує вирок та ухвалу апеляційного суду, якими його засуджено.
При цьому ОСОБА_4 у касаційній скарзі фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій. Тобто, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставин кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.
До того ж, ОСОБА_4 , вказуючи на недопустимість доказів у кримінальному провадженні, не наводить конкретних мотивів такої позиції з урахуванням статті 459 КПК.

Так, згідно з положеннями статті 459 КПК нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Тобто, у касаційній скарзі ОСОБА_4 має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування судових рішень, які, на його думку, допущені судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

До того ж, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення;

- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.

Проте ОСОБА_4 у прохальній частині касаційної скарги не конкретизує, які судові рішення він просить скасувати, що позбавляє суд касаційної інстанції визначитись з предметом оскарження та прийняти остаточне рішення за результатами розгляду касаційної скарги.

Окрім того, звертаємо увагу засудженого на те, що він не позбавлений права самостійно звернутися за правовою допомогою до Регіональних центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги, що регулюється статтею 59 Конституції України, частиною 2 статті 8 Кримінально-виконавчого кодексу України, пунктом 7 частини 1 статті 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу».
Тобто для засуджених до покарання у виді позбавлення волі на час підготовки ними заяв про перегляд судових рішень, які набрали законної сили і за якими таким особам було призначено відповідне покарання, законом встановлено гарантії та права на правову допомогу.
Таким чином, недодержання ОСОБА_4 вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
На підставі викладеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд
постановив:
касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 03 липня 2018 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3