Справа № 453/614/18 Головуючий у 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/520/18 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження № 453/614/18 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ново-Костянтинів Летичівського району Хмельницької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст. 286 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Сколівського районного суду Львівської області від 30 серпня 2018 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Сколівського районного суду Львівської області від 30 серпня 2018 року ОСОБА_9 засуджений за ч.2 ст. 286 КК України на три роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

На підставі пункту «ґ» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року ОСОБА_9 звільнено від призначеного покарання.

Задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди та стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 200000 (двісті тисяч) грн. відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів.

ОСОБА_9 визнаний винним у тому, що він 13 жовтня 2016 року в темну пору доби, близько 21 год., керуючи технічно-справним автомобілем марки «RENAULT TRAFIC» номерний знак НОМЕР_1 , у Сколівському районі Львівської області на автодорозі Київ-Чоп у напрямку до м. Києва, при проїзді її прямої по напрямку руху до м. Києва, в населеному пункті Верхнє Синьовидне порушив вимоги Розділу 1 п.1.2, п.1.5; Розділу 2 п. 2.3б, п.2.3д; Розділу 10 п.10.1; Розділу 11 п.11.3; Розділу 12 п.12.1, п.12.2, п.12.4; Розділу 14 п.14.2, вимоги дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) дод. 2 Розділу 34 «Дорожня розмітка» Правил дорожнього руху, які виразилися в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не вів керований ним автомобіль як найближче до правого краю проїзної частини дороги із забезпеченням безпечного бокового інтервалу до краю проїзної частини дороги, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості під час здійснення маневру обгону автомобіля марки «ГАЗ 3110» номерний знак НОМЕР_2 не врахував дорожню обстановку та стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, зіткнувся передньою частиною свого автомобіля із задньою частиною автомобіля «ГАЗ 3110» номерний знак НОМЕР_2 , який рухався у попутному напрямку, в результаті чого автомобіль марки «ГАЗ 3110» номерний знак НОМЕР_2 відкинуло в сторону, а його автомобіль в забороненому місці пересік суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 дод. 2 Правил дорожнього руху, де, створивши своїми діями небезпеку для руху та аварійну обстановку водію автомобіля «MERCEDES SPRINTER» номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_10 , який рухався по смузі свого руху в напрямку до м. Чоп, і в якій останній, застосовуючи своєчасне екстрене гальмування керованого ним автомобіля, вже був позбавлений технічної можливості своїми односторонніми діями уникнути зіткнення транспортних засобів в даних дорожніх умовах, що призвело до зіткнення між їхніми транспортними засобами. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «RENAULT TRAFIC» номерний знак НОМЕР_1 , автомобіль «ГАЗ 3110» номерний знак НОМЕР_2 та автомобіль марки «MERCEDES SPRINTER» номерний знак НОМЕР_3 отримали технічні пошкодження, а потерпілій пасажирці автомобіля «MERCEDES SPRINTER» номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_7 , згідно з висновком експерта №144 від 12 січня 2018 року, спричинено забій головного мозку важкого ступеня, перелом кісток основи черепа (правої скроневої кістки з поширенням на пірамідки), перелом дуги лівої акулової кістки, уламковий перелом задньої стінки лівої гайморової пазухи, лінійні переломи кутів нижньої щелепи, переломи 2-4 ребер ліворуч, двобічний пневмоторакс, які утворилися від дії тупих предметів та тупих предметів із обмеженою контактуючою поверхнею, котрими, з-поміж іншого, могли бути елементи салону автомобіля, і які є тяжким тілесним ушкодженням, небезпечним для життя в момент заподіяння.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду змінити, скасувавши його в частині вирішення цивільного позову, а саме стягнення з нього на користь потерпілої 200000 грн. відшкодування моральної шкоди, та постановити в цій частині нове рішення про стягнення з нього на користь потерпілої 40000 грн. відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: вирок суду в частині вирішення цивільного позову є необґрунтованим та незаконним. Суд першої інстанції не навів жодних підстав, якими він керувався при визначенні саме такої суми. Він не відмовляється від відшкодування моральної шкоди, однак вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 200000 грн. є значно завищеним. Позивачем не надано жодного розрахунку розміру шкоди, крім того, до позовної заяви не додано жодного документа, що міг свідчити про розмір шкоди. Також суд не дотримався вимог п.4, п.5, п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.95. У судовому засіданні не досліджувались матеріали цивільного позову, хоча таке дослідження відповідно до ст. 349 КПК України було визначено учасниками провадження. Враховуючи його пенсійний вік та інвалідність, відсутність доходів, окрім пенсії, було б справедливим рішенням у вирішенні цивільного позову про стягнення з нього на користь ОСОБА_11 відшкодування моральної шкоди в сумі 40000 грн.
Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_12 , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилися, обвинувачений подав клопотання про розгляд апеляційної скарги баз його участі. За таких обставин, керуючись ч.4 ст. 405 КПК України, апеляційний суд вважає, що неприбуття обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника не перешкоджає проведенню розгляду без їх участі.
Потерпіла ОСОБА_7 апеляційну скаргу заперечили та пояснила, що в результаті ДТП вона два тижні перебувала в комі, лікувалася стаціонарно 5 місяців, продовжує лікуватись, не може відновити здоров`я, втратила роботу і стала інвалідом ІІ групи, непрацездатною, отримує пенсію в розмірі 2000 грн. Змінився спосіб її життя, їй заборонено фізичні та психологічні навантаження. Їй тяжко відновити мову, рухи, не може самостійно виходити з дому, протягом чотирьох років перебуває у стані депресії. Просить вирок залишити без зміни.
Прокурор апеляційну скаргу заперечив, судове рішення про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_13 200000 грн. відшкодування моральної шкоди вважає законним та обґрунтованим.
Заслухавши доповідь судді, потерпілу ОСОБА_7 , виступ прокурора щодо законності судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, а також про правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 286 КК України, призначення покарання та звільнення від покарання на підставі акту амністії в апеляційній скарзі не оспорюється.

Щодо апеляційних вимог обвинуваченого, то такі слід залишити без задоволення з таких підстав.
Згідно з роз`ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 року з наступними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я

потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Винними діями ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_7 заподіяна моральна шкода, яка полягає в моральних переживаннях і стражданнях (фізичних, душевних), що їх зазнала потерпіла у зв`язку із втратою здоров`я, настанням інвалідності ІІ групи, втратою працездатності та роботи, вимушених негативних змін у житті, неможливістю відновити попередній стан і спосіб життя, необхідністю докладання значних зусиль та часу для покращення свого стану.
З урахуванням наведеного, характеру та великого обсягу завданих ОСОБА_7 моральних страждань, їх значної тривалості, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення цивільного позову потерпілої в повному обсязі в розмірі 200000 грн., що відповідає вимогам розумності та справедливості.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визначення розміру стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 відшкодування моральної шкоди й доводи апеляційної скарги вважає безпідставними та необґрунтованими.
Цивільний позов потерпілої вирішений судом з врахуванням роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 року з наступними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Те, що обвинувачений є пенсіонером та інвалідом 3-ої групи, не звільняє його від обов`язку відшкодувати завдану потерпілій моральну шкоду і саме у визначеному судом розмірі, який з врахуванням наведених вище обставин є справедливим.

Відшкодування моральної шкоди в розмірі 40000 грн. (як це просить апелянт) не буде достатньою сатисфакцією за отримані потерпілою страждання.

Апеляційна скарга не містять правових підстав для зміни чи скасування вироку.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, судом першої інстанції допущено не було.
З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційну скаргу необґрунтованою. Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни немає.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Сколівського районного суду Львівської області від 30 серпня 2018 року щодо ОСОБА_9 залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4