19 березня 2019 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького Хмельницької області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, на утриманні малолітня дитина, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-23.12.1986 р. Хмельницьким міським судом Хмельницької області за ст.ст. 140 ч. 3, 43 КК України 1960 року на 4 роки позбавлення волі, звільнений 26.03.1990 р.;
-13.09.1993 р. Хмельницьким міським судом Хмельницької області за ст.ст. 140 ч. 2, 17 КК України 1960 року на 1 рік 6 місяців позбавлення волі, звільнений 30.09.1994 р. по відбуттю строку покарання;
-16.11.1995 р. Хмельницьким міським судом Хмельницької області за ст. 229-6 ч. 2 КК України 1960 року на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений 31.12.1997 р. по відбуттю строку покарання;
-29.07.1999 р. Нетішинським міським судом Хмельницької області за ст. 141 ч. 3 КК України 1960 року на 7 років 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією частини майна, звільнений з місць позбавлення волі 12.01.2006 р. по відбуттю строку покарання;
-06.11.2007 р. Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ст.ст. 307 ч. 2, 309 ч. 2, 311 ч. 2, 70 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла, звільнений з місць позбавлення волі 17.10.2012 р. по відбуттю строку покарання;
-23.10.2018 р. Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ст.ст. 185 ч. 2, 69 КК України до штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.;
-11.02.2019 р. Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ст.ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4 КК України на 1 рік 1 місяць позбавлення волі (покарання не відбуте),
за ч. 2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних злочинів, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний корисливий злочин за наступних обставин.
Так, 06 квітня 2018 року близько 14 год. 21 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи на овочевому ринку, що по вул. Соборній в м. Хмельницькому, та проходячи біля неповнолітньої ОСОБА_7 , яка стояла в черзі поряд із торговим кіоском «Екзотик», помітив у кишені її светра мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 3S», який належить матері останньої ОСОБА_8 , та вирішив його викрасти. Тоді ж, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_7 та, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав непомітно витягнув з кишені светру останньої належні ОСОБА_8 мобільний телефон «Xiaomi Redmi 3S» вартістю 2610 грн., з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 50 грн., грошима на рахунку в сумі 4 грн., чохлом вартістю 100 грн., який містив у собі проїзний квиток вартістю 50 грн., студентський квиток та листівку-запрошення, які матеріальної цінності для потерпілої не представляють, після чого залишив місце події та розпорядився викраденим майном, передавши його невстановленій слідством особі, чим заподіяв ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 2814 грн.
За таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, ОСОБА_6 підлягає кримінальній відповідальності за ч. 2 ст. 185 КК України.
Встановлені судом обставини підтверджуються наступними, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, доказами.
Показаннями самого обвинуваченого про те, що дійсно 06 квітня 2018 року близько 14 год. 21 хв. він знаходився на овочевому ринку, що по вул. Соборній в м. Хмельницькому, де був затриманий потерпілою ОСОБА_4 з приводу крадіжки у її дочки ОСОБА_7 мобільного телефону «Xiaomi Redmi 3S».
Потерпіла ОСОБА_4 показала, що у вищевказаних місці та час вона разом з дочкою ОСОБА_7 , в якої був мобільний телефон «Xiaomi Redmi 3S», стояли в черзі поряд із торговим кіоском «Екзотик». В певний час до дочки підходив обвинувачений ОСОБА_6 , а коли почав відходити, то вона із дочкою виявили відсутність телефону. Усвідомивши факт крадіжки обвинуваченим телефону, вона намагалась наздогнати ОСОБА_6 , побігла в його сторону, при цьому останній періодично зникав з її поля зору та міг передати викрадене іншій особі, проте у торговому павільйоні вона все ж таки його наздогнала, затримала та викликала працівників поліції. Потерпіла також ствердила, що під час крадіжки телефону обвинувачений не усвідомлював, що його дії ким-небудь помічені та оцінюються як викрадення чужого майна, вона ж усвідомила факт крадіжки вже після її вчинення, коли обвинувачений йшов з місця події, не усвідомлюючи також факту намагання його зупинити, та вона виявила відсутність у дочки телефону, при цьому відтворила в пам`яті рухи обвинуваченого, схожі на витягування з кишені светра дочки телефона.
Про факт крадіжки 06 квітня 2018 року близько 14 год. 30 хв. на овочевому ринку біля торгового кіоску «Екзотик» мобільного телефону «Xiaomi Redmi 3S» потерпіла ОСОБА_4 вказала у заяві про вчинене кримінальне правопорушення, що зафіксовано у відповідному протоколі (а.с. 131).
За даними протоколу огляду місця події місцем вчинення злочину є ділянка території біля торгового кіоску «Екзотик» на продовольчому ринку, що по вул. Соборній в м. Хмельницькому (а.с. 133-135).
Відповідно до протоколу огляду місця реєстрації і проживання обвинуваченого ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_2 , проведеного з дозволу та в присутності обвинуваченого, слідчим виявлено і вилучено належний потерпілй мобільний телефон «Xiaomi Redmi 3S» (а.с. 136-137). Законність проведення цієї слідчої дії підтверджено ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 квітня 2018 року (а.с. 138). Факт проведення огляду та вилучення мобільного телефону підтвердила в суді також свідок ОСОБА_9 (співмешканка обвинуваченого), при цьому ствердила, що вранці телефону в квартирі вона не бачила.
Згідно з висновком судової товарознавчої експертизи вартість предмета крадіжки мобільного телефона «Xiaomi Redmi 3S» становить 2610 грн. та ніким не оспорюється (а.с. 146-150).
За даними протоколу огляду відеозапису та самих відеозаписів із камери відеоспостереження, встановленої на території продовольчого ринку, що по вул. Соборній, 11 в м. Хмельницькому, видно, як о 14 год. 21 хв. обвинувачений ОСОБА_6 йде в напрямку торгового павільйону, при цьому безпосередньо контактує з іншою особою, а за декілька секунд в його напрямку біжить потерпіла (а.с. 163-167).
Відповідно до відеозаписів із нагрудних відеореєстраторів поліцейських видно як обвинувачений ОСОБА_6 в присутності потерпілої та її дочки пропонував допомогу у пошуку викраденого телефона (а.с. 169-171).
Встановлені судом обставини підтверджуються також речовими доказами: мобільним телефоном «Xiaomi Redmi 3S» з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» та чохлом (а.с. 151), належність яких, як і іншого викраденого майна, потерпілій ОСОБА_4 ніким із учасників судового розгляду не оспорюється; компакт-дисками із вищевказаними відеозаписами (а.с. 163-171).
Наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівом.
Ствердження обвинуваченого про те, що крадіжки належного потерпілій майна за вищевказаних обставин він не вчиняв, суд визнає неправдивими і даними з метою уникнути відповідальності за фактично вчинене, а тому відхиляє їх. Ці ствердження повністю спростовуються вищенаведеними дослідженими судом належними, допустимими та достовірними доказами, зокрема показаннями самого обвинуваченого, потерпілої, свідка, які є послідовними, логічними, переконливими, узгоджуються між собою та з іншими наведеними вище доказами по справі. Підстав для оговору потерпілою та свідком обвинуваченого не встановлено.
Відхиляє суд і доводи обвинуваченого, а фактично висловлені останнім припущення про те, що викрадений мобільний телефон в його квартиру підкинули працівники поліції, оскільки вони є голослівними, жодних доказів, які б підтверджували ці припущення судом не встановлено. Ствердження ж обвинуваченого про відсутність відбитків його рук на вилученому мобільному телефоні не спростовує факту вчинення ним злочину.
Твердження захисника про незаконність проведення огляду житла обвинуваченого та відповідно про недопустимість речового доказу вилученого мобільного телефону, є безпідставними, оскільки такий огляд проведено у відповідності до положень ст.ст. 214 ч. 3, 233 ч. 3 КПК України, що підтверджено ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 квітня 2018 року (а.с. 138).
Досліджені судом докази отриманні з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, без істотного порушення прав учасників кримінального провадження.
Наведене вище свідчить про безпідставність як стверджень обвинуваченого, так і доводів його захисника, які фактично ґрунтуються виключно на припущеннях самого обвинуваченого та захисника, їх роздумах щодо діяльності правоохоронних органів, систематичних звинуваченнях цих органів, як і органів досудового розслідування та суду, в упередженості та необ`єктивності, вільному тлумаченні кримінального закону, що не можна визнати допустимими доказами.
Разом з тим, органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно. Проте така кваліфікація не знайшла свого підтвердження в суді.
Так, згідно з пред`явленим ОСОБА_6 обвинуваченням останньому ставиться у вину те, що під час викрадення телефону він «...був помічений матір`ю неповнолітньої ОСОБА_7 ОСОБА_4 , яка стояла поряд та усвідомлювала протиправний характер дій ОСОБА_6 , а він у свою чергу, усвідомлюючи, що його дії помічені та оцінюються як викрадення чужого майна, розпоча втікати з місця події...».
Ці обставини заперечили в суді як обвинувачений ОСОБА_6 , так і потерпіла ОСОБА_4 . Остання ствердила, що під час крадіжки телефону обвинувачений не усвідомлював, що його дії ким-небудь помічені та оцінюються як викрадення чужого майна, вона ж усвідомила факт крадіжки вже після її вчинення, коли обвинувачений йшов від місця події, не усвідомлюючи також факту намагання його зупинити, та вона виявила відсутність у дочки телефону, при цьому відтворила в пам`яті рухи обвинуваченого, схожі на витягування з кишені светра дочки телефона.
Наведене свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_6 , викрадаючи майно потерпілої, робив це непомітно, після чого не усвідомлював, що його помітила та намагалася зупинити потерпіла, а в момент, коли пропав з поля зору останньої, розпорядився викраденим як своїм власним, а саме передав іншій невстановленій слідством особі, а відтак вчинив закінчений злочин крадіжку. Жодних достовірних доказів, які б спростовували такий висновок суду, не встановлено.
Досліджені судом докази свідчать про те, що ОСОБА_6 таємно викрав належне потерпілій майно, а тому його дії слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Обвинувачений на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждав, не страждає на такі і в теперішній час, поводиться адекватно. Тому суд визнає його осудним та відповідальним за скоєне.
Дослідивши під час судового розгляду всі обставини кримінального провадження, оцінивши відповідно до ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ухвалення обвинувального вироку), суд дійшов висновку про доведення у ході судового розгляду винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
При обранні обвинуваченому виду та міри покарання судом враховуються визначенні ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі: ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд враховує, що ОСОБА_6 має на утриманні малолітню дитину, що пом`якшує йому покарання. Обставиною, що обтяжує йому покарання, є рецидив злочинів. Він негативно характеризується, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, на шлях виправлення не став та через невеликий проміжок часу після відбуття покарання за попереднім вироком суду вчинив новий умисний корисливий злочин, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії середньої тяжкості, своєї вини не визнав та у вчиненому не розкаявся. Вказані обставини характеризують обвинуваченого як особу, схильну до протиправних проявів, і це дає підстави вважати, що, перебуваючи на волі, він може продовжити злочинну діяльність.
Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного злочину, особу винного, суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства та йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі. При цьому, приймаючи до уваги пом`якшуючу обставину, відсутність претензій у потерпілої, суд приходить до висновку призначити ОСОБА_6 таке покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України ближче до мінімального розміру та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі за сукупністю злочинів, шляхом поглинення призначеним покаранням покарання, призначеного вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 лютого 2019 року.
На переконання суду таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами. Підстав для призначення більш м`якого покарання з числа передбачених санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, суд не вбачає.
Оскільки ОСОБА_6 засуджується до покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, він раніше неодноразово судимий, офіційно не працює, що дає підстави вважати, що, перебуваючи на волі, він може ухилитись від суду та відбування покарання, тому останньому з метою забезпечення виконання судового рішення до набрання вироком чинності слід залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою. Лише такий запобіжний захід може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Разом з тим, відповідно до ст.ст. 70 ч. 4, 72 ч. 5 КК України та ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» ОСОБА_6 в строк відбуття покарання слід зарахувати частково відбуте ним покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 лютого 2019 року та час його попереднього ув`язнення з 06.04.2018 р. (дня затримання) до дня вступу вироку в законну силу включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Документально підтверджені процесуальні витрати по справі за проведення товарознавчої експертизи (а.с. 145) в силу ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави. Висновок дактилоскопічної експертизи (а.с. 140-144) не містить доказової сили, а тому витрати за її проведення слід віднести на рахунок держави.
Відповідно до вимог ст. 100 КПК України речові докази мобільний телефон «Xiaomi Redmi 3S» з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» та чохлом слід залишити потерпілій ОСОБА_4 за належністю, диски з відеозаписами залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376 КПК України, суд
ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення цим покаранням покарання, призначеного вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 лютого 2019 року, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту вступу вироку в законну силу, зарахувавши в цей строк частково відбуте ним покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 лютого 2019 року та час його попереднього ув`язнення з 06.04.2018 р. до дня вступу вироку в законну силу включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком чинності залишити попередній тримання під вартою.
Речові докази: мобільний телефон «Xiaomi Redmi 3S» з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» та чохлом залишити потерпілій ОСОБА_4 за належністю; диски з відеозаписами зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 572 грн. процесуальних витрат, решту віднести на рахунок держави.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: