У Х В А Л А
(про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту)

Справа № 348/689/19
Номер провадження 1-кс/348/408/19

29 березня 2019 року м.Надвірна

Слідчий суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , старшого слідчого СВ Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 , розглянув клопотання старшого слідчого СВ Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, розлученому, на утриманні немає нікого, працюючому по тимчасових заробітках, не судимому, громадянину України, що підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Клопотання надійшло до суду 29.03.2019 року.

Суд, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000235 від 28.03.2019 року щодо кримінального провадження, у межах якого було подано клопотання, та, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , -
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області лейтенант поліції ОСОБА_6 звернувся в суд з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 .

В обгрунтування своїх вимог слідчий посилається на те, що 27.03.2019 року близько

21 год. 00 хв., ОСОБА_4 перебуваючи у житловому буднику за адресою: АДРЕСА_1 , разом з рідним братом ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розпивали спиртні напої.

Під час розпивання спиртних напоїв, між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на побутовому ґрунті виникла словесна суперечка, під час якої у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому.

Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер вчинюваних ним дій і свідомо бажаючи настання їх шкідливих наслідків, схопив зі столу кухонний ніж, яким наніс один удар ОСОБА_7 у ділянку спини, заподіявши останньому колоте тілесне ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітки зліва з лівобічним гемопневматораксом, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється в умисному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Слідчий зазначив, що 29.03.2019 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, з повною загальною середньою освітою, працюючому по тимчасових заробітках, розлученому, депутатом не обраному, на утримані не має нікого, не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Крім того, причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 28.03.2019 року, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , а також іншими доказами, зібраними у кримінальному провадженні в їх сукупності.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи, який відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказує слідчий, є встановлення під час досудового розслідування відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, наявності ризиків, передбачених у п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема те що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Крім того, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_4 не працює, постійних доходів для існування немає, він може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення злочину у виді позбавлення волі.

Слідчий ствердив, що оскільки підозрюваний ОСОБА_4 , може вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні, дані обставини свідчать про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому доцільним є застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор, а також слідчий підтримали дане клопотання та просили його задоволити.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечив щодо застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як немає наміру ухилятися від слідства та суду, а також впливати на учасників процесу. Просить обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Таку ж позицію підтримав і захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 та пояснив, що слідчим та прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме не доведено, що підозрюваний ОСОБА_4 , може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він раніше несудимий, незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні, так як він на досудовому слідстві дає послідовні показання, свою вину у вчиненні злочину в якому підозрюється, визнає повністю.

Враховуючи наведене, просить відмовити в клопотанні слідчого про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрати запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Як встановлено слідчим суддею, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, який відносяться до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

В силу ч.3 та ч.5 ст.132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п.9 ч.2 ст.131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно із положеннями ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з цим, ст.178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Приймаючи рішення про можливість продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд приймає до уваги, що відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Преценденте право Конвенції розробило чотири базових прийнятних підстави для відмови у звільненні особи з під варти:

-ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення не з`явиться на суді / справа Stogmuller проти Austria/;

-ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення у випадку звільнення прийме дії, направлені на перешкоджання відправленню правосуддя /справа Stogmuller проти Austria/;

-ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення, здійснить подальші правопорушення / справа Matznetter проти Austria/;

-ризик, що особа порушить громадський порядок / справа Letellier проти France/.

Тримання під вартою може бути виправдано в тому випадку, якщо існують конкретні ознаки того, що це дійсно вимагається виходячи з інтересів суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважують правило поваги особистої свободи / справа W. проти Switzerland, судове рішення від 26 січня 1993 року § 30/.

Ризик того, що підозрюваний може ухилятися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя вважає частково обгрунтованим, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 , усвідомлюючи можливість призначення йому покарання у виді позбавлення волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може ухилятись від явки до суду. При цьому слідчий суддя приймає до уваги тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів, особу підозрюваного ОСОБА_4 . Також слідчий суддя приймає до уваги суспільний інтерес злочину, однак сама обставина притягнення до кримінальної відповідальності не може бути достатньою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу.

Оцінюючи ризик того, що підозрюваний може вчиняти інші злочини, слідчий суддя приймає до уваги, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше не судимий, є соціально адаптований. Тому слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні не доведено навність даного ризику.

Також слідчим та прокурором не доведено наявність ризику впливу на потерпілого.

Враховуючи вище викладене, слідчий суддя прийшов до висновку, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як винятковий запобіжний захід, що застосовується винятково в разі неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, що надасть змогу запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, не може бути застосовано до ОСОБА_4 , так як з урахуванням особи підозрюваного, обставин кримінального провадження до нього може бути застосовані інші запобіжні заходи, достатні для запобігання ризиків, вказаних в клопотанні.

Крім цього, слідчий суддя вважає, що при розгляді клопотання, слідчим не доведено наявність достатніх підстав, передбачених п.3 ст.194 КПК України, а саме неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання існуючих ризиків, зазначених у клопотанні.

Для запобігання встановленим ризикам слідчий суддя вважає можливим обрати підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Відповідно до ст.181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Строк дії ухвали не може перевищувати двох місяців.
Слідчий суддя, зваживши всі обставини справи, вважає саме такий запобіжний захід для підозрюваного ОСОБА_4 найбільш об`єктивним, розумним, співмірним, та таким, що не становитиме для підозрюваного надмірний тягар.
Також слідчий суддя вважає необхідним покладення на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків відповідно до вимог ч.5 ст.194 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.176-178, 181, 184, 186, 193-194, 196, 205, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 відмовити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк 60 днів, тобто до 27 травня 2019 року, заборонивши йому залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, суду в період часу з 22 год. 00 хв. вечора по 06 год. 00 хв. ранку.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти в залі судового засідання негайно.

Відповідно до ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

- не відвідувати розважальні, торгові заклади харчування (кафе, бари, ресторани та інші) у яких здійснюється продаж алкогольних напоїв.
- в період з 22 год. 00 хв. вечора по 06 год. 00 хв. ранку не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, суду.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою як особи, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, за необхідності використовувати електронні засоби контролю.

Порушення умов домашнього арешту має наслідком застосування більш суворішого запобіжного заходу.

Дані зобов`язання застосовуються з дати винесення ухвали з 29.03.2019 року до 27.05.2019 року включно.

Порушення умов домашнього арешту має наслідком застосування грошового стягнення чи застосування більш суворішого запобіжного заходу.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1