Провадження № 1-кп/638/396/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження № 0000189 від 20 січня 2017 року та № 0002997 від 15 червня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Тирниауз, Кабардино Балкарської Республіки, Росія, громадянина України, розлучений, з повною середньою освітою, раніше не судимого, у відношенні якого внесено до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за № 0000189 від 20.01.2017 р. за ч. 1 ст. 185 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185,ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України,

встановив:
В провадженні Дзержинського районного суду міста Харкова перебуває вказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики передбачені ст. 177 КК України, заявив, що обвинувачений вчинив не один злочин, і може переховуватися від слідства та суду.
Обвинувачений та захисник заперечували проти задоволення вказаного клопотання та повідомили, що будь який інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою буде надійно забезпечувати явку до судового засідання обвинуваченого.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Обговоривши в судовому засіданні питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , вислухавши думку прокурора про доцільність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, виходячи з тяжкості злочину, у вчиненні якого він обвинувачується та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що були враховані при обранні йому запобіжного заходу, наявність яких продовжує існувати, суд вважає клопотання прокурора таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно зі ст.ст. 7-9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Так, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання від чотирьох до шести років позбавлення волі, останній перебуваючи на волі, та, будучи обізнаним про суворість передбаченого законом покарання, може перешкодити кримінальному провадженню з метою ухилення від кримінальної відповідальності, крім того, обвинувачений може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, що вказує на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати, а тому суд приходить до висновку про доцільність збереження застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, у зв`язку з чим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який закінчується 20 січня 2019 року, слід продовжити ще на 60 діб.
Суд акцентує на тому, що судове слідство триває, обвинувачений може впливати на учасників судового розгляду, крім того ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні двох кримінальних правопорушень- злочинів, що суттєво впливає на дані про особу та можливість призначення у майбутньому покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 194, 197, 369 - 372, 376 КПК України, суд

постановив:
Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто до 07 березня 2019 року.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1