Дата документу Справа № 317/3426/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №317/3426/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/623/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з ДУ «Біленківська виправна колонія (№99)»

ВСТАНОВИЛА:

засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 25 жовтня 2018 року, якою залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Своє рішення суд мотивував тим, що матеріалами провадження не підтверджено те, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, посилаючись на те, що він працював різноробочим, а допущені ним під час відбування покарання порушення носять не суттєвий характер, а тому він довів своє виправлення. Крім того, зазначив, що він має сина, а також мати, яка потребує його підтримки.

Згідно з ухвалою, до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений просив задовольнити його клопотання.

Представник адміністрації установи вважав, що підстави для задоволення клопотання засудженого відсутні, оскільки він не довів своє виправлення.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

Заслухавши доповідь судді; засудженого, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого і вважав ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою; засудженого, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні матеріалах провадження і, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Так, відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставлення до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не час, що безпосередньо передує розгляду клопотання.

При цьому висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися також й на аналізі даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Відповідно до положень КВК України, основаним засобом виправлення і ресоціалізації засуджених є, зокрема, суспільно корисна праця.

Суд першої інстанції врахував зазначені вимоги закону, проаналізував дані про особу засудженого ОСОБА_6 та його поведінку за весь час відбування покарання, і дійшов обґрунтованого висновку про те, що останній не довів своє виправлення.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Новотроїцького районного суду Херсонської області, яким його засуджено за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України.

В місцях позбавлення волі він знаходиться з 10 січня 2017 року. Під час тримання в Вільнянському слідчому ізоляторі характеризувався негативно, допустив 4 порушення режиму тримання, які погашені за строком давності, до праці не залучався, заохочень не мав.

З 12 січня 2018 року засуджений ОСОБА_6 відбував покарання у ДУ «Біленківська виправна колонія (№99), допустив 3 стягнення правами начальника за порушення встановлених вимог та заборон, стягнення погашені, до праці на промисловій зоні не залучався, виконував обов`язки днювального відділення СПС, до обов`язків мав посереднє відношення, заохочень не мав.

З 07 травня 2018 року засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання в ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)». Характеризується посередньо, за порушення встановлених обов`язків має 1 стягнення, яке не погашене та не зняте. На виробництві не працевлаштований. За виконання покладених обов`язків має 1 заохочення, однак потребує періодичного спонукання до праці. У взаємовідносинах з іншим засудженими не допускає конфліктних ситуацій. Виконує роботи із самообслуговування. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Засуджений ОСОБА_6 бере участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, однак не приймає участі в реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених, прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, інколи відвідує бібліотеку. Однак засуджений ОСОБА_6 не бере участь у роботі самодіяльних організацій.

08 лютого 2018 року комісією ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» відмовлено в переводі засудженого ОСОБА_6 на дільницю соціально реабілітації.

08 лютого 2018 року комісією ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» засудженому ОСОБА_6 було відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким.

Отже зазначені обставини в сукупності свідчать про те, що поведінка засудженого ОСОБА_6 за весь час відбування покарання не була стабільно позитивною.

Обставини, на які посилається засуджений ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі, з урахуванням даних, що характеризують особу засудженого в цілому, не свідчать про можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Доводи ОСОБА_6 про те, що він працевлаштований в установі виконання покарань та виконує всі вимоги, а допущені ним порушення не є суттєвими, крім того, він має сина та матір, яким потрібна його підтримка, проходив службу в армії, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для задоволення вказаної скарги не вбачається.

закону, що тягнуть за собою скасування вищевказаної ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 25 жовтня 2018 року, якою залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4