Справа № 760/3972/17
Провадження № 1-кп/760/447/18
В И Р О К
Іменем України
16 листопада 2018 року Солом`янський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника потерпілої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Києва кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за № 0007960 від 09.07.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, не судимого, фізична особа підприємець, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_7 23.06.2016 року в період часу з 15.00 год. до 18.00. год. перебуваючи в приміщенні кімнати, яка розташована в квартирі АДРЕСА_2 , куди був запрошений на дитяче свято в якості аніматора-ляльковода, з метою вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи,знаходячись разом із малолітньою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в окремій від інших учасників свята кімнаті, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, повідомив останній, що у нього заболіла спина, та попрохав дівчину зробити йому масаж. Після того, як ОСОБА_8 виконала його прохання, він почав робити їй масаж спини через одяг. Потім, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи, що ОСОБА_9 є малолітньою особою, почав чепати своїми руками статеві органи останньої, чим вчинив розпусні дії відносно малолітньої особи, а саме кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.156 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 відмовився від надання показів на підставі ст.63 Конституції України.
Допитана в судовому засіданні представник малолітньої потерпілої ОСОБА_4 суду показала, що 23.07.2016 року доньку забрав батько на дитяче свято дня народження до знайомих. Коли дівчинка повернулась, розповіла, що там був веселий ляльковод, ставив сценки, а потім попросив зробити їй масаж. Таке повідомлення доньки її дуже здивувало, але дівчинка більше нічого не розповіла. Після цього, вона придбала книжку, в якій йшла мова про те, коли дорослі можуть торкатися дітей і стала разом із дівчинкою читати. Донька замислилася, була здивована і запитала: « Тільки лікар чи мама може торкатися її?», і коли почула стверджуючу відповідь, стала розповідати, як ляльковод торкався її статевих органів і показала ті рухи. Вона зразу ж повідомила про це батька дитини і вони звернулись у поліцію.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що ОСОБА_11 його донька, з мамою якої він розлучений. 23.06.2016 року дівчинка разом із його теперішньою дружиною пішла на день народження до знайомих. Через деякий час йому подзвонила колишня дружина ОСОБА_4 і повідомила, що зі слів доньки, як вона зрозуміла, ляльковод, який був запрошений на день народження, торкався її статевих органів, і показала як він це робив. Після цього, він подзвонив ОСОБА_12 і попросив розказати правду, на що останній відповів, що має слабкість до дітей, просив вибачення. Після цього вони звернулись в поліцію. ОСОБА_12 писав йому смс-повідомлення, просив зустрічі, але він відмовився. Під час розмови з донькою, вона йому розповіла, що під час торкання ляльковода не розуміла, що так робити не можна. Зрозуміла це вже коли мама з нею поговорила.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що 23.06.2016 року вони святкували день народження доньки, тому були запрошені гості та аніматор для дітей. Коли вони готувались до свята, ОСОБА_12 та діти перебували разом в іншій кімнаті, він робив виставу. Періодично вона заходила в кімнату, щоб впевнитися, що все нормально. Бачила, що діти виходили і якийсь час ОСОБА_11 була в кімнаті удвох із ОСОБА_12 . Від своєї подруги ОСОБА_14 . ОСОБА_15 вона дізналась про те, що сталося із дівчинкою. Вона щира, весела і придумати те, про що розповіла матері, на її думку, не могла.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду показала, що на даний час вона проживає з батьком ОСОБА_17 . У червні 2016 року разом із ОСОБА_18 пішла на святкування дня народження дитини своєї подруги ОСОБА_13 , де побачила ОСОБА_12 , який представляв ляльковий театр. Бачила, як він запросив ОСОБА_19 і доньку подруги до іншої кімнати, щоб вони йому допомогли підготуватися до вистави. Нічого підозрілого вона не бачила, після свята вони із ОСОБА_20 пішли додому. Дівчинка була в нормальному стані. Про дії ОСОБА_12 вона дізналась від свого чоловіка. Вважає, що дівчинка такого не могла придумати. Після цього батько ОСОБА_17 написав у Фейсбуці про такого аніматора і було багато відгуків про його театр та про аналогічні випадки. ОСОБА_12 також написав, просив вибачення за випадок, що стався з дівчинкою, писав, що у нього потяг до маленьких дівчаток.
Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні показала, що працює кореспондентом на телеканалі СТБ. Після того, як у соціальних мережах з`явились відгуки про ОСОБА_22 вона вирішила взяти у нього інтерв`ю і особисто дзвонила йому на мобільний телефон. Він відповів на дзвінки, казав, що звернувся до психологів.
Спеціаліст ОСОБА_23 , яка проводила дослідження в «зеленій кімнаті» за участю малолітньої ОСОБА_24 пояснила суду, що під час спілкування з дівчинкою виявлено, що вона стала об`єктом розбіжчування, а саме торкання через труси її генеталій. Вона правдива дитина і придумати таке не могла.
Судом, у порядку ст. 358 КПК України, досліджені докази:
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.07.2016 року від ОСОБА_4 , зареєстроване в Солом`янському УП за № 50779 про те, що 23.06.2016 року під час святкування дня народження невстановлена особа розбіщував малолітню доньку ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ./ а.с. 105/;
- копія свідоцтва про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якої зазначені ОСОБА_10 та ОСОБА_4 ;
-протокол пред`явлення особи для впізнання від 26.07.2016 року по фотознімкам, з якого вбачається, що потерпіла малолітня ОСОБА_8 впізнала на фото під № 2 особу,яка торкалась її статевих органів. Згідно довідки до протоколу на фото під № 2 зображено ОСОБА_7 / а.с. 113-117/;
-протокол огляду від 17.08.2016 року з фототаблицею з якого вбачається, що предметом огляду є мобільний телефон «Samsung Galaxy A 72016 , який добровільно надав ОСОБА_10 . Серед смс повідомлень є повідомлення від абоненту номеру НОМЕР_1 від 09.07.2016 року об 11.50 год. такого змісту "информацию о театре удалил, хочу просить у вас прощения или хотя бы выслушайте меня, а там ваша воля и право, можно с вами встретиться?», друге повідомлення надіслано 09.07.2016 року о 12.41 год. такого змісту «Мне очень стыдно, это не оправдание, но я не педофил…», трете повідомлення 09.07.2016 року о 12.49 год. такого змісту ".. я сказал, что проявил слабость, но не говорил признание, что у меня слабость к детям, мне стыдно за мой поступок…». Як повідомив ОСОБА_10 ці смс-повідомлення йому надіслав директор лялькового театру ОСОБА_26 / а.с139-144/;
- професійний висновок кандидата психологічних наук ОСОБА_23 від 12.08.2016 року щодо перебігу психологічної роботи з дитиною ОСОБА_8 на базі «зеленої кімнати», з якого вбачається, що під час спілкування з дитиною вдалося з`ясувати подробиці справи, а саме, що ОСОБА_12 запросив дівчинку йому допомагати, він здавався їй дуже добрим, розуміючим і лагідним. Коли нікого не було поряд, він попросив її зробити йому масаж, вона відгукнулась, бо здавалось, що лялькар надзвичайно хороша людина. Після цього він запропонував свої послуги з масажу для неї, на що вона відгукнулась. А коли він почав гладити по геніталіях, вона бачила його лагідність і не відчувала небезпеки,та сприйняла це за належне. Результати психологічного дослідження показали, що дитина ОСОБА_9 , 2008 року народження стала жертвою сексуального використання з боку ОСОБА_7 Усвідомлення дитиною неправомірності дій з боку ОСОБА_12 не спричинило до серйозних психологічних деформацій у дитини лише за рахунок повної підтримки в сімейній системі. ./а.с 127-130/;
- відеозапис щодо перебігу психологічної роботи з ОСОБА_8 від 12.08.2016 року, який підтвердив обставини, зі слів малолітньої ОСОБА_27 , щодо події 23.06.2016 року викладені у професійному висновку / а.с. 166/;
-висновок судово-психіатричного експерта №95 від 16.02.2017, згідно якого у період кримінального правопорушення, ОСОБА_7 не виявляв ознак будь-якого психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності і за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії і керувати ними.На момент проведення експертизи ОСОБА_7 не виявляє ознак будь-якого психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності і за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії і керувати ними./а.с. 156-159/;
Згідно вимог ч.1 ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення.
У відповідності до положень ст.85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Оцінюючи досліджені та перевірені докази в їх сукупності, суд виходить з того, що відповідно п.43рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець протиУкраїни» від14.02.2008,при оцінці доказів,як правило,суд,застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Позиція обвинуваченого щодо невизнання своєї винуватості, в той же час відмова надати покази з метою доведення своєї невинуватості, на думку суду спрямована на ухилення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та прагнення останнього уникнути законного покарання.
Суд не погоджується з твердженням захисника ОСОБА_28 , яка здійснювала захист обвинуваченого та в наступному розірвала в односторонньому порядку договір про надання правової допомоги ОСОБА_7 , про визнання професійного висновку кандидата психологічних наук ОСОБА_23 щодо перебігу психологічної роботи з дитиною на базі « зелена кімната» від 12.08.2016 року недопустимим доказом з тих підстав, що в ньому не зазначено персональних даних особи, яка проводила роботу, її стажу роботи психологом, вона не була залучена у якості спеціаліста в порядку ст.71 КПК України з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 71 КПК України спеціалістом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками, застосування технічних або інших засобів і може надавати консультації під час досудового розслідування і судового розгляду з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок.
Згідно листа слідчого від 10.08.2016 року за № 55/8104 кандидат психологічних наук ОСОБА_23 залучена в якості спеціаліста для проведення з малолітньою особою ОСОБА_8 в рамках кримінального провадження психологічної профілактики та корекцїї відхилень в умовах приміщення «зеленої кімнати» та надання відповідей на поставлені питання / а.с. 125/. Її освіта підтверджена відповідним дипломом кандидата наук, виданого 30.06.2005 року / а.с. 121/, крім того, безпосередньо в судовому засіданні вона підтвердила, що має стаж роботи з дітьми як кризовий психолог з 1991 року.
Зазначений професійний висновок був отриманий відповідно до Інструкції з організації роботи підрозділів кримінальної міліції у справах дітей, яка затверджена Наказом міністерства внутрішніх справ № 1176 від 19.12.2012 року, та яка впроваджує методику « Зелена кімната» - проведення інтерв`ювання дитини, яка потерпіла або стала свідком злочину в умовах, що мінімізують та не допускають повторної травматизації психіки дитини, з урахуванням її індивідуально-психологічних та психофізіологічних властивостей і застосовується для дітей віком від 4 до 14 років, а на розсуд слідчого або суду й у віці від 14 до 16 років, які потерпілі внаслідок учинення злочинів проти статевої свободи і недоторканості, інших злочинів насильницького характеру або стали свідками таких злочинів.
Тому суд вважає, що професійний висновок в розумінні ст.99 КПК України є документом, який може бути використаний як доказ в даному кримінальному провадженні. Отриманий він в порядку, передбаченому КПК України і суд вважає його належним і допустимим доказом.
Відеозапис, виявлений в мережі YoyTube розташований на офіційному каналі телеканалу СТБ « Вікна новини», назва « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та протокол перегляду відеозапису від 23.08.2016 року суд вважає недопустимим доказом, оскільки він отриманий не в порядку, передбаченому кримінальним- процесуальним кодексом України.
Даючи кримінально-правову оцінку діям обвинуваченого, суд вважає доведеною поза розумним сумнівом його винуватість у вчиненні розпусних дій щодо малолітньої особи, кваліфікуючи дії обвинуваченого за ч.2 ст.156 КК України.
В обґрунтування обвинувального вироку, суд покладає показання допитаних свідків, представника потерпілої, досліджені в судовому засіданні письмові докази і відеоматеріали, оскільки вони достатньо переконливі, узгоджені між собою, а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим, зокрема, як практикою ЄСПЛ, зокрема, п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України», так і нормам національного законодавства.
Згідно положень Конституції України, зокрема, ст.ст.3,52, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідується за законом.
Згідно положень ст.10 Закону України «Про охорону дитинства», кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності.
Згідно положень ст.ст.19,34 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою ВРУ №789ХІІ від 27.02.1991, держава повинна вживати всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного і психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Держава зобов`язана захищати дитину від усіх форм сексуальної експлуатації і сексуальних розбещень.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та розясненнями, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним , тобто несвавільним, пропорційним, тобто не становити надмірного тягаря для особи, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, який кримінальний закон відносить до тяжких , обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 згідно положень ст.66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 згідно положень ст.67 КК України судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_7 характеризується посередньо,одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, вину не визнав,не розкаюється, а отже, виходячи з принципу, що покарання має бути необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, суд приходить до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, внаслідок чого обирає йому міру покарання в межах санкцій ч.2 ст.156 КК України у виді позбавлення волі.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Долю речових доказів суду необхідно вирішити у відповідності дост.100 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 50, 66, 67, 85, 94, 100, 124, 369-376 КПК України, враховуючи практику ЄСПЛ, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5(п`ять/ років.
До набрання вироком законної сили обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Взяти під варту негайно в залі суду.
Строк відбування покарання рахувати з 16.11.2018 року.
Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 09.02.2017 по 28.04.2017 включно, з розрахунку, що згідно з вимогами частини 5 статті 72 КК Україниодин день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.
Речові докази: CD- r диск із відеозаписом з камери відеоспостереження на базі « зеленої кімнати», CD- r диск із відеозаписом розташованим на офіційному каналі телеканалу СТБ « Вікна новини», назва « ІНФОРМАЦІЯ_3 » - зберігати в матеріалах кримінального провадження 1-кп/760/447/18.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору

Суддя: ОСОБА_1 .