Справа № 201/2465/19
Провадження 1-кс/201/1551/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2019р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 від 29.09.2018р. про закриття кримінального провадження №000110 від 22.09.2017р.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 27.02.2019р. звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на постанову старшого слідчого військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 від 29.09.2018р. про закриття кримінального провадження №000110 від 22.09.2017р. В обґрунтування скарги зазначив, що досудове розслідування у кримінальному провадженні було проведено неповно та односторонньо, постанова про закриття кримінального провадження була винесена передчасно, без проведення необхідних слідчих (розшукових) та процесуальних дій, у зв`язку з чим відповідна постанова є передчасною та підлягає скасуванню.

Крім того, скаржник просив поновити йому строк для звернення зі скаргою до слідчого судді, який був пропущений з поважних причин, оскільки копію оскаржуваної постанови він отримав лише 14.11.2018р. та вперше звернувся до суду зі скаргою 19.11.2018р., а ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 від 22.11.2018р. про повернення скарги (по причині пропуску строку на її подачу) він отримав лише 18.02.2019р. через відділення поштового зв`язку № 95 м. Запоріжжя.

В провадження слідчого судді ОСОБА_1 згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 27.02.2019р. скаргу передано 28.02.2019р.

Розгляд скарги було призначено на 11.03.2019р. у зв`язку з перебуванням судді ОСОБА_1 у відпустці з 01.03.2019р. по 07.03.2019р. включно (наказ голови суду від 28.02.2019р. № 70-в).

ОСОБА_3 11.03.2019р. надав суду заяву, в якій просив скаргу задовольнити та розглядати її за його відсутності, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального судочинства, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі ОСОБА_3 з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Представник військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону 04.03.2019р. надав суду матеріали кримінального провадження №000110 від 22.09.2017р., в судове засідання 11.03.2019р. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (в справі є відповідні підтверддення розписка ОСОБА_6 ), що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Розгляд скарги відбувався без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України з урахуванням неявки представника військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та поданої до суду заяви ОСОБА_3 від 11.03.2019р.

Суд, дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження № 000110, вважає, що скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.

Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.
Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.
Практика Європейського Суду з Прав Людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Постановою старшого слідчого військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 від 29.09.2018р. кримінальне провадження № 000110 від 22.09.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, було закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, оскільки відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторони складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, однак дані вимоги кримінально-процесуального закону слідчим не були виконані, оскільки постанова про закриття кримінального провадження від 29.09.2018р. не містить мотивів прийняття такого рішення та їх обґрунтування.

За змістом постанови про закриття кримінального провадження від 29.09.2018р., висновок про встановлення відсутності складу кримінального правопорушення, слідчий обґрунтував тим, що під час досудового розслідування кримінального провадження встановлена відсутність об`єктивної та суб`єктивної сторони складу злочину, які характеризуються здійсненням службовою особою діяння яке не тільки, не входить до його компетенції, а навпаки, явно виходить за межі наданих повноважень, а також прямим умислом на вихід службовою особою за межі наданих повноважень.

Постанова про закриття кримінального провадження повинна містити достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена на даний час органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978р. у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011р., (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).
Проте, суд вважає, що органом досудового розслідування не було дотримано вимог ст.ст. 9, 91, 110 КПК України, оскільки висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі були зроблені передчасно, без належної перевірки обставин викладених в заяві скаржника та не надавши відповідної оцінки доказам, які були здобуті під час проведення досудового розслідування у всій їх сукупності.

З матеріалів наданого кримінального провадження № 000110 встановлено, що вже скасовувалась постанова про закриття вказаного кримінального провадження, всупереч цьому, станом на час закриття кримінального провадження слідчим у неповному обсязі перевірено зміст доводів, заяв, скарг ОСОБА_3 . Більш того, матеріали кримінального провадження не містять доказів жодних слідчих або процесуальних дій після скасування постанови про закриття вказаного кримінального провадження та роз`яснення ухвали про скасування постанови, фактично слідчим повторно винесено аналогічну за змістом постанову про закриття кримінального провадження № 000110.

Окремі посилання слідчого в постанові про закриття кримінального провадження носять загальний характер, без змістовного, конкретного аналізу доказів.
Зокрема, слідчим не було здійснено проведення всіх слідчих (розшукових) дій у цьому кримінальному провадженні, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин, зазначених у заяві про вчинення кримінального правопорушення, аналізу ухвал слідчих суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя та не спростовано матеріалами кримінального провадження.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що слідчим під час досудового розслідування кримінального провадження № 000110, не були дотримані вимоги чинного кримінально-процесуального закону щодо всебічності та повноти, викладені обставини вказують про неповноту досудового розслідування, що в свою чергу робить необґрунтованою відповідну постанову, яка на підставі цього підлягає скасуванню.

Крім того, суд вважає за необхідне поновити строк для звернення зі скаргою до слідчого судді з огляду на його пропуск з поважних причин, оскільки копію оскаржуваної постанови ОСОБА_3 отримав лише 14.11.2018р. та вперше звернувся до суду зі скаргою 19.11.2018р., а ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 від 22.11.2018р. про повернення скарги (по причині пропуску строку на її подачу) він отримав лише 18.02.2019р. через відділення поштового зв`язку № 95 м. Запоріжжя.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 91, 93, 94, ч. 4 ст.107, ст.ст.110, 303-307 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_3 строк для звернення до слідчого судді із даною скаргою.

Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 від 29.09.2018р. про закриття кримінального провадження №000110 від 22.09.2017р. задовольнити.

Постанову старшого слідчого військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 від 29.09.2018р. про закриття кримінального провадження №000110 від 22.09.2017р. скасувати.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1