Справа № 333/1135/19
Пр. № 1-кп/333/369/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, має середню освіту, не одруженого, не має на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченного ч.1 ст. 369 КК України,

Судовим слідством, суд -

ВСТАНОВИВ:
Згідно з обвинувальним актом, інспектор роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у місті Запоріжжя Департаменту патрульної поліції капрал поліції ОСОБА_6 відповідно до ст. ст. 1, 17 Закону України Про Національну поліцію, п. 2.1 розділу 2 посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 4/1 від 05.01.2016, п. 1 примітки до ст. 364 КК України є особою, яка постійно здійснює функції представника Національної поліції України - центрального органу виконавчої влади, який служить суспільству, шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку у зв`язку з чим він є службовою особою.
Так, 31.01.2019 року, близько 23 години 50 хвилин інспектором роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у місті Запоріжжя Департаменту патрульної поліції капралом поліції ОСОБА_6 разом з лейтенантом поліції ОСОБА_7 та капітаном поліції ОСОБА_8 під час патрулювання Комунарського району міста Запоріжжя на службовому автомобілі марки «Тойота Пріус», державний номерний знак НОМЕР_1 , у складі екіпажу № 601, на ділянці дороги біля будинку №4 по вул. Броневій у місті Запоріжжі було помічено автомобіль «Mitsubishi Lancer» кузов зеленого кольору з державними реєстраційними номерами: « НОМЕР_2 ».
Під час перевірки вказаного автомобіля було встановлено, що за кермом перебував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при спілкуванні з яким виникла підозра, що останній керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Після цього, інспектором роти № 3 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у місті Запоріжжя Департаменту патрульної поліції капітаном поліції ОСОБА_8 було запропоновано ОСОБА_4 добровільно пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та подальшого складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, на що останній погодився та за допомогою спеціального приладу «Драгер» пройшов вказаний тест, який показав 0.76 проміле алкоголю в крові ОСОБА_4 .
Однак, ОСОБА_4 , не бажаючи настання негативних правових наслідків для себе за скоєне ним адміністративне правопорушення, у тому числі з можливим позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк, та з метою уникнення адміністративної відповідальності, у нього виник умисел на надання працівнику поліції, а саме капітану поліції ОСОБА_8 , який є службовою особою правоохоронного органу, неправомірної вигоди за невчинення ним в інтересах ОСОБА_4 з використанням наданого йому службового становища дій, які він повинен виконати, а саме: за не складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, тобто непритягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення.
Реалізуючи виниклий злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи біля вищезазначеного будинку, запропонував капітану поліції ОСОБА_8 , який згідно з вимогами ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівником правоохоронного органу, неправомірну вигоду у розмірі 500 гривень за не вживання подальших дій з документування вчинення ним адміністративного правопорушення.
Працівник поліції на пропозицію ОСОБА_4 не погодився, в отриманні неправомірної вигоди, запропонованої останнім, відмовився та наполіг на необхідності складення стосовно останнього матеріалів про адміністративні правопорушення, з одночасним повідомленням оператора «102» ГУНП у Запорізькій області, викликавши слідчо-оперативну групу Комунарського ВП Дніпровьского ВП ГУНП в Запорізькій області.
Таким чином, умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.369 КК України якпропозиція надати службовій особі неправомірну вигоду за вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища.

Під час судового провадження на між прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 і обвинуваченим ОСОБА_4 20 лютого 2019 року укладено угоду про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, а також зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди, ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.1 ст. 369 КК України у вигляді штрафу у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесений до злочинів середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.ч.4,5 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 .

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 468, 469,475 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Угоду від 20 лютого 2019 року по кримінальному провадженню про визнання винуватості укладену між прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 і обвинуваченим ОСОБА_4 - затвердити.

Визнати ОСОБА_4 винуватим за ч.1 ст. 369 КК України та призначити узгоджене покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

Речові докази:
-один DVD-диск «ALERUS» з відеозаписом з нагрудної камери працівника патрульної поліції №АР_00174, долучений до матеріалів кримінального провадження, після набрання вироком законної сили - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню відносно ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Комунарского районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1