ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/355/19 Справа № 171/810/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового

засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора, який брав участь у судовому засіданні в суді першої інстанції, та представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000209, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська Донецької області, громадянина України, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

за участю прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

виправданого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_11 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2018 року ОСОБА_8 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та виправдано на підставі пункту 2 частини 1 статті 373 КПК України за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 скасовано.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
Так, ОСОБА_8 16 лютого 2018 року приблизно о 19.00 год. перебував в гостях у ОСОБА_6 в приміщенні квартири АДРЕСА_2 . Під час вживання спиртних напоїв між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виникла сварка з приводу того, що ОСОБА_8 запідозрив ОСОБА_6 у крадіжці його мобільного телефону. Під час сварки у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , реалізуючи який ОСОБА_8 наніс не менше п`яти ударів кулаками лівої та правої руки в область обличчя та голови ОСОБА_6 , в подальшому ОСОБА_8 взяв на кухні вищевказаної квартири кухонний ніж та, повернувшись до кімнати, наніс один удар ножем в область грудної клітки праворуч зі сторони спини та один удар ножем в область черевної порожнини потерпілого ОСОБА_6 . Внаслідок злочинних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження, які за своїм характером та у сукупності відносяться до легких та тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Дії ОСОБА_8 органом досудового слідства кваліфіковано за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Суд першої інстанції виправдовуючи ОСОБА_8 зазначив, що оцінивши в сукупності всі докази по даній справі з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про відсутність достатніх даних, які б підтверджували факт умисного нанесення тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння потерпілому ОСОБА_6 16 лютого 2018 року приблизно о 19.00 год., саме умисними діями обвинуваченого ОСОБА_8 .

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що оскаржуваний вирок є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. Вважає, що судом порушено положення ст. 411 КПК України, оскільки його висновки не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, при цьому не прийнято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки. На думку апелянта наявні в матеріалах провадження докази беззаперечно свідчать про вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 інкримінованого злочину, але суд у своєму рішенні посилається на непричетність до скоєного злочину останнього лише у зв`язку з невизнанням своєї вини обвинуваченим, при цьому не враховано, що у судовому засідання було повністю спростовано твердження обвинуваченого поясненнями потерпілого, яким не було надано належну оцінку. Одночасно вказує, що судом безпідставно було визнано недопустимими доказами покази свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Акцентує увагу і на тому, що показання ОСОБА_8 , дані під час судового розгляду, відрізняються від наданих ним на стадії досудового розслідування, де він визнав свою вину. Одночасно суд вважає безпідставним твердження суду щодо неналежності висновку судово медичної експертизи № 377 від 03 квітня 2018 року, оскільки він був підтверджений експертом у судовому засіданні. Крім того зазначає, що свідчення свідка ОСОБА_14 , надані ним під час судового засідання, треба розцінювати критично, при цьому судом не надано оцінки його свідченням, наданим під час досудового розслідування, та судом не було усунуто наявні протиріччя.

В своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вирок та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Обгрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує, що з прийнятим рішення він не згоден, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом не було прийнято те, що обвинувачений під час досудового розслідування визнав себе винним та на стадії судового розгляду змінив свої показання, та судом були прийняті такі показання без перевірки. Не надано оцінки і тому, що ОСОБА_8 не заперечував, що наносив удари потерпілому в під`їзді, при цьому належним чином не надано оцінку показанням свідка ОСОБА_13 та не враховано висновок експертизи, з якого встановлено спричинення тілесних ушкоджень потерпілому. Одночасно вказує, що судом необґрунтовано взято до уваги одні докази та відхилено інші. Також зазначає, що судом не розглянуто цивільний позов потерпілого.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурори підтримали апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого, просили скасувати ухвалу суду першої інстанції із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Виправданий та його захисник просили апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого залишити без задоволення, а вирок суду без зміни.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 409 підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду,невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно зі ст. 412 КПК України істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.
Перевіряючи в межах апеляційних скарг прокурора та представника потерпілого вирок суду першої інстанції з огляду на його відповідність вимогам законності та обгрунтованості, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.
Ухвалюючи вирок про виправдання обвинуваченого ОСОБА_8 суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку лише навів докази, які дослідив, не давши їм ніякої оцінки, та не вказав, чому відкинув докази обвинувачення. Аналізуючи наведене апеляційний суд вважає, що рішення суду в його резолютивній частині є таким, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону щодо підстав для виправдання, а також є необгрунтованим та не вмотивованим.
За приписами статей 404 та 405 цього Кодексу суд апеляційної інстанції зобов`язаний перевірити всі доводи, викладені в апеляційних скаргах з доповненнями, у тому числі за необхідності і шляхом дослідження доказів.

Згідно зі ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Не може бути визнано доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених зазначеним Кодексом. При цьому виходячи з принципу безпосередності дослідження доказів апеляційний суд не вправі дати їм іншу оцінку, ніж ту, яку дав суд першої інстанції, якщо цих доказів не було досліджено при апеляційному перегляді вироку.

З положень ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обгрунтованості та умотивованості судового рішення убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим рішенням є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У свою чергу, положеннями ст. 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обгрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу.

Виходячи з принципу безпосередності дослідження доказів, апеляційний суд не вправі дати їм іншу оцінку, ніж ту, яку дав суд першої інстанції, якщо ці докази не було досліджено в ході апеляційного перегляду вироку.

Оскільки відповідно до ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги, а прокурорами в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не заявлено клопотання про дослідження всіх обставин, встановлених під час кримінального провадження, суд апеляційної інстанції позбавлений права перевірити доводи апеляційної скарги прокурора та обгрунтування прийнятого судом рішення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.
Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України, з одного боку, чітко визначені повноваження суду апеляційної інстанції, до яких без клопотання учасників судового провадження не входить повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, що зазначено ч. 3 ст. 404 КПК України, з другого боку в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять вищезазначені порушення вимог кримінального процесуального закону, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п.п. 10, 15, 16 ч. 1 ст. 7 КПК України та ст. 23 КПК України, відповідно до яких до загальних засад відноситься презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також безпосередність дослідження показань, речей і документів, вказаний вирокАпостолівського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду.
Внаслідок скасування оскаржуваного вироку та призначення нового розгляду справи в суді першої інстанції, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості щодо розгляду решти апеляційних вимог прокурора та представника потерпілого і вони підлягають перевірці при новому судовому розгляді кримінального провадження.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що зазначені істотні порушення є процесуально неприпустимими при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення права на захист, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, безпосередності дослідження доказів і змагальності сторін у процесі, законності, гласності і відкритості судового провадження, та одночасно обгрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України, а також містяться у ст. 7 КПК України - серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення.

Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, наведених у главі 2 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку про наявність допущених судом першої інстанції істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне й обгрунтоване судове рішення, що відповідно до вимог статей 412 і 415 КПК України є підставою для скасування вироку суду щодо ОСОБА_8 та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Під час нового розгляду кримінального провадження необхідно усунути вказані недоліки, повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону проаналізувати докази, надані сторонами, дати їм юридичну оцінку з огляду на їх допустимість та достатність, та відповідно до вимог ст. 370 КПК України ухвалити законне, обгрунтоване й вмотивоване рішення.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги прокурора, який брав участь у судовому засіданні в суді першої інстанції, та представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4