Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

24 січня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю:

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника Катеринівської ВК №46 ОСОБА_7 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 19 жовтня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 19 жовтня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

В обрунтування цього рішення вказано, що під час судового розгляду судом не було здобуто доказів про бездоганність поведінки засудженого а також того, що він став на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_5 просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою звільнити засудженого ОСОБА_4 умовно-достроково від невідбутої частини покарання.

На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що ОСОБА_4 засуджений вперше, відбув призначеного покарання, після грудня 2014 року дисциплінарних стягнень та зауважень до нього застосовано не було, натомість 22 грудня 2017 року він отримав заохочення (подяку). Крім того, він є не конфліктний, підтримує корисні зв`язки з рідними, позову за виконавчими документами немає, з причин режиму утримання не працевлаштований.

Також адвокат послався на те, що його засуджений страждає ішемічною хворобою серця, стенокардією, пороком мі трального клапану серця та хворобами внаслідок черепно-мозкової травми і потребує лікування.

Захисник вказав на те, що ОСОБА_4 має двох неповнолітніх дітей, 2010 та 2011 років народження, що на його переконання, дуже стимулюють засудженого до сумлінної поведінки, оскільки він хоче якомога швидше почати матеріально забезпечувати сім`ю та спілкуватись з дітьми, адже вони зараз знаходяться у скрутному матеріальному становищі.

На переконання апелянта, сумлінна поведінка ОСОБА_4 підтверджується дотриманням режиму відбування покарання, виконанням покладених на нього законних обов`язків, виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання, стримування від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього трудового розпорядку, від вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_5 та засудженого ОСОБА_4 , які підтримали апеляційну скаргу та просили звільнити засудженого умовно-достроково від відбування призначеного покарання, міркування прокурора ОСОБА_6 про безпідставність апеляційних вимог, дослідивши матеріали судової справи та особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що цю скаргу слід задовольнити.

Як вбачається з матеріалів особової справи, зокрема вироку, ОСОБА_4 засуджений 18 березня 2013 року Гагарінським районним судом м.Севастополя за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.307, ст.70 КК України на 10 років позбавлення волі.

Вказаний вирок набрав законної сили 03 вересня 2013 року.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Херсон від 15 лютого 2016 року ОСОБА_4 зараховано у строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 24 травня 2012 року по 03 вересня 2013 року на підставі ч.5 ст.72 КК України (з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі).

Кінець терміну відбування покарання - 15 лютого 2021 року.

На даний час ОСОБА_4 відбуває покарання у Державній установі «Катеринівська виправна колонія №46», куди прибув 17 січня 2018 року.

Пунктом 3 ч.3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання. Отже датою можливого настання умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 згідно ст.81 КК України є 13 серпня 2018 року.

Згідно ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Зі змісту вказаної норми слідує, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей. При цьому, згідно роз`яснень, які містить п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року №2 (далі - Постанова) умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці - участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, ощадливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

Крім того, згідно роз`яснень п.17 Постанови, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з матеріалів особової справи, за час перебування в УВП №58 до ОСОБА_4 о. 6 разів застосовувались дисциплінарні стягнення, які на даний час погашені. При цьому, за час перебування в УВП №90, а також у Катеринівській виправній колонії №46, порушень вимог режиму утримання ним не допускалось, до дисциплінарної відповідальності він не притягувався, натомість мав одне заохочення правами начальника відділення.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з твердженням захисника, що наявність стягнень лише під час відбування покарання в УВП №58 може свідчити про упереджене ставлення персоналу даної колонії до засудженого.

Також враховуються пояснення представника колонії ОСОБА_7 та дані характеристики про те, що ОСОБА_4 не працевлаштований у зв`язку з неможливістю працевлаштування категорії засуджених сектору максимального рівня безпеки, а тому колегія суддів вважає обгрунтованими доводи захисту щодо відсутності небажання засудженого долучитись до суспільно-корисної праці.

Згідно характеристики ДУ «Катеринівська ВК №46», ОСОБА_9 дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, за характером спокійний, врівноважений, підтримує соціальні зв`язки з рідними шляхом листування, отримує від них посилки. Позову за виконавчими листами не має.

Водночас колегія суддів вважає, що висновок представників колонії щодо дотримання засудженим ОСОБА_4 правомірних взаємовідносин з персоналом установи лише з метою поблажливого ставлення останніх до себе носить виключно суб`єктивний характер, який не підтверджений жодними об`єктивними доказами.

Також колегія суддів зауважує, що наявність малолітніх дітей, а також хронічних захворювань серця у ОСОБА_4 , в розумінні ст.81 КК України, справді не є підставами для умовно-дострокового звільнення, однак у сукупності з іншими обставинами справи повинні враховуватись як характеризуючи дані особи засудженого при прийнятті остаточного рішення.

Проте, як вбачається з оскаржуваної ухвали, місцевим судом не взято до уваги зазначених обставин, оскільки на його переконання вони не впливають на прийняте рішення. Натомість наявність у засудженого двох малолітніх синів, а також дружини та дітей колегія судді визнає стимулюючим фактором для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 . При цьому, ОСОБА_4 зазначав, що бажає швидше вийти з колонії саме з метою спілкування з дітьми, їх вихованні та матеріальному утриманні, оскільки відбуваючи покарання він не має змоги допомагати їм матеріально.

Поряд з цим з матеріалів справи вбачається, що засуджений страждає серцевими захворюваннями, які на думку захисту унеможливлюють його зайняття активними видами спорту. Прокурором під час апеляційного розгляду цього не спростовано.

Витяг з протоколу №16 від 15.08.2018 р. засідання комісії Катеринівської виправної колонії Рівненської області (№46) по розгляду матеріалів про умовно-дострокове звільнення на підставі ст.81 КК України суд вважає нікчемним документом, оскільки прокурор не зміг пояснити суду яким нормативним актом він передбачений.

Також не заслуговує на увагу опитувальний аркуш щодо можливості застосування ст.81 КК України до засудженого ОСОБА_4 , оскільки у ньому відсутні дані, які свідчать про належний рівень компетентності ряду зазначених у ньому осіб. Так з наданих апеляційному суду пояснень представника колонії та матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_4 не працевлаштований в силу зазначених вище об`єктивних обставин, однак всупереч цьому, опитувальний аркуш містить висновок заступника начальника установи з виробництва-директора підприємства. Це ж стосується й думки начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень, хоча за даними особової справи засудженого виконавчих листів стосовно ОСОБА_4 не має.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів приходить до переконання, що внаслідок невідповідності висновків місцевого суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам цього провадження, у відповідності до положень п.4 ч.1 ст.407 КПК ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, та ухвалити нову ухвалу, якою клопотання засудженого ОСОБА_4 - задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 19 жовтня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 скасувати.

Клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити умовно-достроково від відбування покарання.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено о 16 год. 00 хв. 28 січня 2019 року.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3