Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2019 року Подільський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №70004367 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Чернігівської області, с. Гремяч, українець, громадянин України, не одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, а саме:

04.07.2005 року Семенівським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст. 189, ч.2 ст. 189, ст. 70 КК України до позбавлення волі 3 роки;

22.09.2009 року Оболонським районним судом м. Києва за ч.1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим терміном 3 роки;

16.04.2010 року Семенівським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст. 296, ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

29.03.2017 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, 11.05.2017 року звільнений з місць позбавлення волі;

06.07.2018 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу у вигляді 850 гривень (штраф не сплачено),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
До Подільського районного суду міста Києва від прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_3 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, разом із угодою про визнання винуватості від 30 листопада 2018 року.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 угоду про визнання винуватості не підтримав, пояснивши, що вказана в угоді міра покарання за скоєний ним злочин у виді 2-х років позбавлення волі, на його думку він вважає занадто суровою.

Заслухавши думку прокурора, захисника, вивчивши обвинувальний акт з додатками та долученою угодою, суд приходить до висновку, що в затвердженні угоди слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ч.7 ст.474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Беручи до уваги те, що в підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 не підтримав угоду, суд вважає, що відсутні фактичні підстави для затвердження угоди про визнання винуватості. А тому, в затверджені угоди необхідно відмовити.

Оскільки угоду про визнання винуватості було укладено під час досудового розслідування, обвинувальний акт та угода про визнання винуватості підлягають поверненню прокурору для продовження досудового розслідування, в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Крім того прокурор в підготовчому судовому засіданні просив в разі відмови в затвердженні угоди продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , зазначивши, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не відпали та перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_5 може ухилитися від суду та перешкоджати встановленню істини по справі.

Захисник ОСОБА_6 заперечував щодо продовження строків обраного запобіжного заходу його підзахисному та просив змінити на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Вислухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, суд вважає, що клопотання захисника щодо зміни міри запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту підлягає відхиленню, а запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою підлягає продовженню строком на 60 днів, беручи до уваги конкретні обставини справи, наявність ризиків, передбачених ст. 177 ч. 1 КПК України, а саме можливість обвинуваченого ОСОБА_5 перебуваючи на волі переховуватись від суду, а також можливість його впливу на позицію потерпілого.

Крім того, суд вважає, що продовження строку утримання під вартою ОСОБА_5 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 472, 474, 183, 371, 372 КПК України,-

У Х В А Л И В :
Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості від 30 листопада 2018 року, укладеної між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 та повернути кримінальне провадження щодо останнього прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора щодо продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 строк обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 днів до 08 березня 2019 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1