Провадження № 1-кс/520/8862/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2018 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , користувача майном ОСОБА_4 , його представника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000866 від 26.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, 25.12.2018, приблизно о 23:50 год., водій ОСОБА_4 , керуючи легковим автомобілем «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація Республіки Польща), здійснюючи рух по автодорозі Т-72 сполученням «м. Білгород-Дністровський КПП «Старокозаче», проїжджаючи ділянку, розташовану біля залізобетонної опори ліній електромереж №103 в Білгород-Дністровському районі Одеської області, не впорався із керуванням свого автомобіля і допустив його виїзд за межі проїзної частини на праве узбіччя, де відбулося перекидання цього автомобіля, внаслідок чого останньому, а також пасажирам зазначеного автомобіля ОСОБА_7 і ОСОБА_8 заподіяні тілесні ушкодження, від яких настала їх смерть на місці події.

26.12.2018 під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної події вилучено автомобіль «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який спрямовано на майданчик тимчасового збереження транспортних засобів, розташований за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Салгани, вул. Шабська, 22.

26.12.2018 відомості про вказану дорожньо-транспортну подію, тобто про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000866, та по вказаному кримінальному провадженню розпочате досудове розслідування.

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням обґрунтовуючи його тим, що зазначений автомобіль має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, їх арешт потрібен для позбавлення власника (володільця) можливості відчужувати вказане майно, щоб в ході подальшого розслідування мати можливість його огляду і направлення за місцем проведення комплексного дослідження.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Користувач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання сторони обвинувачення.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно п. 20 постанови Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України»: «Зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів».

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого компетентними органами Республіки Польща, автомобіль «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_9 , а фактично перебуває у володінні ОСОБА_4 .

Слідчим суддею встановлено, що тимчасово вилучене майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки транспортний засіб міг зберегти на собі сліди вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Викладене підтверджується постановою про визнання речовим доказом та залучення речового доказу до кримінального провадження від 26.12.2018 року, яка долучена до матеріалів клопотання, та згідно якої автомобіль визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження №0000866 від 26.12.2018 року.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпеченні збереження речових доказів, а завданням арешту майна є запобігання можливості його зміни, приховання, оскільки не накладення арешту призведе до втрати доказів та слідової інформації в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженню.

Враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також для забезпечення, в подальшому, проведення експертних досліджень та необхідних слідчих дій з транспортним засобом, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Крім того, враховуючи те, що існує ризик зміни або приховування майна, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, слідчий суддя вважає за необхідне накласти заборону розпорядження та користування зазначеним майном, з метою запобігання вищевказаному ризику.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000866 від 26.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із забороною розпорядження і користування вказаним автомобілем, та подальшим утриманням на майданчику тимчасового збереження транспортних засобів, розташованому за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Салгани, вул. Шабська, 22.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 ..

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1