Справа № 206/638/19
Провадження № 1-в/206/55/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: представника ДУ ІВЦ (133) засудженого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро справу за клопотанням засудженого:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, засудженого 14.09.2017 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 184, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі, ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.09.2018 року невідбуту частину 01 р. 04 м. 12 дн. покарання у вигляді позбавлення волі замінено на обмеження волі суд,-
ВСТАНОВИВ:

30 січня 2019 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернувся з клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення посилаючись на те, що він за час відбування покарання довів своє виправлення.
ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав свої клопотання.
Представник ДУ ІВЦ №133 ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.
Розглянувши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, представника виправної установи, засудженого, суд вважає, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав.
В силу ст.81 КК України, особам, які відбувають покарання, у тому числі у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною працею та зразковою поведінкою довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин; не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 засуджений 14.09.2017 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 187 КК України, на підставі ст.70 КК України до покарання у вигляді 3 років 4 місяців позбавлення волі. ОСОБА_5 відбув 3/4 призначеного строку покарання. Відповідно до наданої адміністрацією установи довідки за час відбуття покарання у ДУ ІВЦ №133 має два заохочення (у квітні 2018 року та у січні 2019 року), стягнення не має, характеризується позитивно.
Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд виходить з того, що умовно-дострокове звільнення є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд враховує не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчинених ним кримінальних правопорушень, поведінку засудженого під час відбування покарання, становлення його на шлях виправлення.
Так, відповідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно з вимогами ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.
Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд повинен перевірити, в тому числі, і факт того, чи довів засуджений своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
При цьому головною умовою прийняття такого рішення є об`єктивна доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Суд дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є суто формальне. Разом з тим, сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, тобто відсутність стягнень, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки, лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань, поведінка засудженого ОСОБА_5 зазнає позитивних змін. До того ж процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, до кінця строку відбуття покарання ще залишається досить тривалий проміжок часу, оскільки його кінець (згідно даних установи відбування покарання) припадає на 02.01.2020 року, а на даний час відбутий проміжок часу є недостатнім терміном для того, щоб твердо впевнитися, що засуджений довів своє виправлення та досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення нових кримінальних правопорушень.
Крім того, об`єктивно даних, які б свідчили про те, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою та зразковим ставленням до праці довів своє виправлення суду не представлено, оскільки останній за час перебування в виправній колонії не працює, крім того сама по собі наявність двох заохочень у виправній установі не може бути безсумнівним підтвердженням його виправлення. Також, те що до засудженого ОСОБА_5 , вже було застосоване умовно-дострокове звільнення, однак останній після його застосування, він знову вчинив кримінальне правопорушення.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_5 на даний час не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений умовно-достроково.
Керуючись ст. 81 Кримінального кодексу України ст. 537, 539, ч. 2 ст. 376 Кримінально процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 днів.

Суддя: ОСОБА_1