Справа № 743/1378/13-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/440/2019 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія п.п.6, 13 ч.2 ст.115 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
представника потерпілого ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_13 , захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_14 на вирок Ріпкинського районного суду Черніговської області від 07 лютого 2014 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Томахівка Волчанського району Харківської області, українця, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1)07.07.1998 року Новомосковським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.140, ст.94,42 КК України до 8 років позбавлення волі;
2)06.10.2000 року Софіївським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.183, ст.43 КК України до 9 років позбавлення волі;
3)24.01.2012 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст.309 КК України до 3 місяців арешту;
4)12.12.2012 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.185 КК України до 6 місяців арешту,
засуджено за ч.4 ст.187 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна, за п.п.6, 13 ч.2 ст.115 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави процесуальні витрати в розмірі 3 674 грн. 90 коп. та вирішена доля речових доказів,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Красенівка Чорнобаївського району Черкаської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:
1)17.03.2006 Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком 3 роки;
2)07.02.2008 року Чорнобаївським районним судом Черкаської області за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі,
засуджено за ч.3 ст.187 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Стягнуто з ОСОБА_9 в дохід держави процесуальні витрати в загальному розмірі 3 761 грн. 80 коп.та вирішена доля речових доказів,
В С Т А Н О В И Л А:
У відповідності до вироку, 15 квітня 2013 року близько 10 години ОСОБА_8 , маючи не зняту і непогашену судимість за вчинення умисного вбивства, за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою заволодіння чужим майном, повторно, проникли на територію домоволодіння АДРЕСА_4 , де в приміщенні гаража здійснили напад на ОСОБА_15 . Зокрема, ОСОБА_9 із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я в момент заподіяння, наніс один удар кулаком в область голови потерпілої, а ОСОБА_8 , в подальшому залишившись наодинці з ОСОБА_15 , виходячи за межі домовленості з ОСОБА_9 , наніс не менше трьох ударів невстановленим в ході досудового слідства тупим твердим предметом в область голови потерпілої, після чого ножем, знайденим в гаражі, з метою позбавлення життя, заподіяв ОСОБА_15 тілесні ушкодження у виді різаної рани шиї, від яких потерпіла померла на місці. Продовжуючи свій умисел, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 через незамкнені двері проникли до житлового будинку, де заволоділи грошовими коштами у сумі 8 000 грн., котрі належали потерпілому ОСОБА_16 та радіотелефоном Panasonic моделі KX-TG 7207, вартістю 289 грн. 60 коп., який належав потерпілій ОСОБА_15 .
В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду щодо нього скасувати як незаконний, оскільки інкримінованих йому кримінальних правопорушень він не скоював. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що він не мав фізичної можливості скоїти вказаний злочин за браком часу, оскільки того дня з восьми годин ранку він перебував у справах у багатьох місцях, які знаходяться у центрі смт. Ріпки, а близько 10 години знаходився на зупинці та чекав автобус, щоб поїхати до м. Чернігова, не пізніше 10год. 10хв. 10год.12хв.виїхав з смт.Ріпки, а в м. Чернігів він прибув на таксі близько 10 годин 50 хвилин. Разом з ним в автомобілі слідував і інший пасажир, з яким він познайомився незадовго до поїдки на таксі. Також вказує, що з ОСОБА_9 він познайомився 15.04.2013 року по приїзду до м. Чернігова, до цього часу вони знайомі не були, розсталися з останнім у м. Полтава. Зазначає, що під час досудового розслідування з боку працівників поліції на нього здійснювався психологічний тиск.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду щодо ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та закрити кримінальне провадження.В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає про те, що суд не надав належної оцінки тим обставинам, що висновки експертів, слідчі дії, показання свідків прямо не вказують на причетність ОСОБА_8 до інкримінованих кримінальних правопорушень, а лише підтверджують той факт, що він 15.04.2013 року перебував в смт. Ріпки Чернігівської області, що не заперечує і сам обвинувачений. Також вказує, що показання свідка ОСОБА_17 , які викладені у вироку, не відповідають показанням, даними останньою в судовому засіданні, з показаннями свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 обвинувачений не погоджувався, на нього здійснювався психологічний тиск з боку працівників поліції з метою обмовити себе у вчиненні злочину. Також, судом не звернута увага на твердження ОСОБА_8 про те, що він перебував під дією медичних препаратів, які фактично позбавляли його можливості вчинювати насильницькі дії, а віддаленість місця події від центру селища, де він знаходився до виїзду до м. Чернігова, фізично виключала можливість вчинення ним злочину.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду щодо нього скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення.В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції вимог ст.94, ч.3 ст.373 КПК України та зазначає, що суд постановив обвинувальний вирок, призначивши максимальне покарання, на підставі припущень та недопустимих доказів. Так, в порушення ч.4 ст.95 КПК України, суд у вироку послався як на доказ на показання, дані ним під час допиту в якості підозрюваного,на його показання під час слідчого експерименту, а також на показання потерпілого ОСОБА_16 як на показання з чужих слів у частині підтвердження його зізнавальних показів щодо причетності до вчинення кримінального правопорушення, наданих під час проведення слідчого експерименту. Крім того, звертає увагу на те, що допитані в судовому засіданні свідки жодним чином не вказують на нього як на особу, яка причетна до інкримінованого кримінального правопорушення, вчиненого 15.04.2013 року в смт. Ріпки Чернігівської області, а інші докази лише підтверджують факт події. Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що його зізнавальні покази під час допиту в якості підозрюваного 04.07.2013 року є наслідком фізичного тиску працівників поліції.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_14 просить вирок суду щодо ОСОБА_9 скасувати та ухвалити новий вирок, яким виправдати його за висунутим обвинуваченням. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на неповноту досудового розслідування та відсутність доказів, які б давали підстави стверджувати, що саме ОСОБА_9 скоїв інкримінований йому злочин. Також зазначає, що в основу обвинувачення покладено визнавальні свідчення ОСОБА_9 під час допиту 04.07.2013 року та слідчого експерименту, які отримані під тиском та з порушенням норм КПК України, а інші докази причетності ОСОБА_9 до вчинення злочину не підтверджують. Стверджує, що суд не звернув увагу на те, що протокол видачі свідком ОСОБА_20 коштів, якими розрахувався з останнім ОСОБА_8 , суперечить його показам про їх вилучення днем раніше, а експерт-трасолог підкреслив лише схожість малюнку підошви кросівка ОСОБА_9 з слідом, вилученим з місця події, а не його ідентифікацію.
В запереченнях на апеляційні скарги обвинувачених та їх захисників прокурор просить залишити апеляційні скарги без задоволення, а вирок Ріпкинського районного суду Черніговської області від 07 лютого 2014 року - без змін. Вважає вирок суду законним,обґрунтованим та винесеним відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки під час судового розгляду встановлено, що неподалік від місця події 15.04.2013р. близько 10 год. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вживали спиртні напої, а лише ближче до 11 год. від`їхали з центру селища на таксі до м. Чернігова, що свідчить про достатність часу для вчинення злочину. Крім того, ОСОБА_8 розрахувався з таксистом купюрами по п`ять гривень, а саме за таким номіналом грошові кошти перебували у будинку потерпілої, на одній з таких купюр була виявлена кров, що співпадає з ознаками крові загиблої, співмешканка ОСОБА_8 стверджувала, що саме останній у телефонній розмові повідомив їй про вбивство ОСОБА_15 через нетривалий час після її смерті, по приїзду до Дніпропетровської області ОСОБА_8 мав при собі кошти. Крім того, ОСОБА_9 надав детальні покази про обставини вчинення злочину, які були відомі лише йому та ОСОБА_8 .
Заслухавши доповідь судді, обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , їх захисників, які підтримали апеляційні скарги, прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши письмові та речові докази по справі, заслухавши аудіозапис показань свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_20 в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника задоволенню не підлягають, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Винуватість ОСОБА_8 у нападі з метою заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у приміщення та із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій особі, з корисливих мотивів, особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, та ОСОБА_9 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з проникненням у приміщення, стверджується сукупністю доказів, наданих суду стороною обвинувачення.
Судом першої інстанції більшості доказів по справі надана належна оцінка і юридична кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.4 ст.187, п.6,13 ч.2 ст.115 КК України, а ОСОБА_9 за ч.3 ст.187 КК України є вірною.
Доводи апеляційних скарг обвинувачених та їх захисників про відсутність даних про вчинення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 інкримінованих їм дій спростовуються наступними доказами по справі.
З пояснень обвинуваченого ОСОБА_8 та інших матеріалів кримінального провадження випливає, що він неодноразово раніше бував у смт.Ріпки, неодноразово спілкувався із загиблою у процесі здавання їй за місцем її проживання металобрухту та отримання від неї грошей.
Потерпілий ОСОБА_16 пояснював суду, що 14.04.2013р. привіз матері 8000 грн. різними дрібними номіналами для здійснення виплат за металобрухт, у тому числі, і пачки п`ятигривневих купюр, а 15.04.2013р. близько 11 год. виявив її труп.
З показань свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , на які послався суд у вироку і правильність яких не заперечується у апеляційних скаргах, випливає, що до 09 години 15.04.2013р. ОСОБА_8 отримував гроші за несправний електрочайник у ПРСС «Коопунівермаг».
З роздруківок телефонних розмов загиблої встановлено, що 15.04.2013р. о 09 год. 43хв. ОСОБА_15 мала телефонну розмову, тобто, була живою.
Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні стверджувала, що 15.04.2013р. близько 10 год. неподалік від вул. Кірова у її магазині ОСОБА_8 з іншим чоловіком купили двохсотграмову пляшку горілки та солодку воду, які у магазині випили на протязі 10 хв. зазначені показання підтверджуються також вилученими з магазину речовими доказами двома пластиковими стаканчиками та порожньою пляшкою горілки «Медофф» об`ємом 0.2 л., а також чеком касового апарату про продаж о 9 год. 59хв пляшки горілки «Медофф».
Свідок ОСОБА_20 , аудіозапис показань якого в суді першої інстанції був заслуханий при апеляційному розгляді, пояснював, що 15.04.2013р. ближче до 11 год. він відвозив ОСОБА_8 з іншим чоловіком з смт. Ріпки до м. Чернігова. У м. Чернігові ОСОБА_8 розрахувався з ним п`ятигривневими купюрами. Повертаючись до смт. Ріпки, він отримав телефонний дзвінок з прокуратури та, приїхавши до міліції, розповів працівникам правоохоронного органу про перевезення ОСОБА_8 з іншим чоловіком та отримання від ОСОБА_8 коштів.
За супутниковими даними відстань від місця вбивства до ПРСС «Коопунівермаг» та місця стоянки таксі складає близько 1 км., з досліджених судом показань свідка ОСОБА_22 , викладених у судовому рішенні (т.7 а.165), вбачається, що зазначену відстань можливо подолати за 10 хв. швидкої ходи.
Із зазначених даних випливає, що у обвинувачених було достатньо часу для вчинення злочинів у домоволодінні по АДРЕСА_4 з моменту виходу з магазину ОСОБА_24 до посадки у таксі у центрі смт. Ріпки, що спростовує доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про неможливість ним вчинення злочину у зв`язку з об`єктивним браком часу.
Показаннями свідка ОСОБА_20 , ОСОБА_25 про те, що ОСОБА_8 з іншим чоловіком виїхали на таксі з м. Ріпки після 10 год. 30 хв., роздруківками з`єднань телефону ОСОБА_20 , якими підтверджено, що о 10 год.17хв. телефон останнього побував у смт. Ріпки, а у 11год 37 хв. у м. Чернігові (т.5 а.250), спростовують доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про час його виїзду із смт.Ріпки (10год.10хв 10год.12 хв.) та приїзду до м.Чернігова (10год.50 хв.).
З дослідженої при апеляційному розгляді ухвали Новозаводського районного суду м.Чернігова від 02.06.2016р. (т.7 а.164) випливає, що при розгляді заяви засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами в судовому порядку також перевірялася версія останнього про відсутність його у смт. Ріпки після 10 год.10хв., проте вона не знайшла свого підтвердження.
За висновком експертизи на одній з п`ятигривневих купюр, якими з таксистом ОСОБА_20 розрахувався обвинувачений ОСОБА_8 , виявлена кров, схожа на кров потерпілої.
За місцем проживання ОСОБА_9 виявлені належні йому кросівки, рельєфний малюнок підошви яких схожий з малюнком рельєфу сліду взуття, вилученого з місця події.
З огляду таких речових доказів по справі як відеодиски із записами слідчого експерименту з участю підозрюваного ОСОБА_9 встановлено, що останній без стороннього впливу цілеспрямовано вів слідчого, захисника, понятих по шляху до домоволодіння загиблої, відвідуючі місця, де вони з ОСОБА_8 вживали спиртні напої,добре орієнтується на подвір`ї, у гаражі та домоволодінні про АДРЕСА_4 , впевнено демонстрував спрямування свого удару потерпілій.
Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що показання свідка ОСОБА_17 , викладені у вироку, суперечать реальним показанням свідка у судовому засіданні, перевірені шляхом прослуховування аудіозапису судового засідання суду першої інстанції, за результатами якого суттєвих невідповідностей між ними не виявлено.
Підстав для визнання недопустимими доказами даних, які зазначені свідками ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 у своїх показаннях, у апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_8 не зазначено, таких підстав не вбачає і колегія суддів.
Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про спростування доказами по справі версії ОСОБА_8 про те, що дія застосованих ним під час перебування під вартою медичних препаратів спричинила суперечливість його пояснень на досудовому слідстві та унеможливлювала застосування ним фізичного насильства.
Таким чином, зазначеними доказами та сукупністю інших доказів по справі, які були досліджені судом першої інстанції , спростовуються доводи апеляційних скарг про відсутність у діях обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 складу інкримінованих ним стороною обвинувачення злочинів.
Правильності висновків суду не спростовують і доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_9 про суперечність показів свідка ОСОБА_20 та його заяви (т.2 а.144) щодо часу видачі коштів, отриманих за перевезення обвинуваченого ОСОБА_8 та його знайомого до м. Чернігова.
Проте, доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника про недопустимість таких доказів як показання ОСОБА_9 на досудовому слідстві та показання потерпілого ОСОБА_16 з чужих слів, є слушними.
Положеннями ч.6 ст.97 КПК України передбачено, що у будь-якому випадку не можуть бути визнані допустимим доказом показання з чужих слів, якщо вони даються іншою особою стосовно пояснень осіб, наданих слідчому, прокурору або співробітнику оперативного підрозділу під час здійснення ними кримінального провадження.
Із змісту вироку випливає, що суд послався у своєму рішенні на показання потерпілого ОСОБА_16 , який в судовому засіданні стверджував,у тому числі і про те, що під час проведення слідчого експерименту з ОСОБА_9 останній слідчому надавав пояснення з приводу вчинення ним з ОСОБА_8 злочинів.
Проте, зазначене посилання підлягає виключенню з вироку, оскільки зазначені показання потерпілого ОСОБА_16 не можуть бути визнані допустимим доказом, так як дані з чужих слів, що були адресовані слідчому під час проведення слідчої дії.
Також підлягають виключенню з мотивувальної частини вироку посилання на показання, надані на досудовому слідстві підозрюваним ОСОБА_8 , які ним неодноразово змінювалися, про обставини його перебування у смт. Ріпки 15.04.2013р., та на показання підозрюваного ОСОБА_9 про детальне вчинення ним з ОСОБА_8 розбійного нападу на мешканку домоволодіння по АДРЕСА_4 , оскільки суд, в силу приписів ч.4 ст.95 КПК України, не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому або посилатися на них.
За таких обставин вирок суду підлягає зміні шляхом виключення з його мотивувальної частини посилання на показання підозрюваних на досудовому слідстві та на показання потерпілого, дані з чужих слів.
Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника задовольнити частково.
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника залишити без задоволення.
Вирок Ріпкинського районного суду Черніговської області від 07 лютого 2014 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання як на докази на показання підозрюваних ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на досудовому слідстві, на показання потерпілого ОСОБА_16 в частині пояснень підозрюваного ОСОБА_9 при проведенні слідчого експерименту 04.07.2013р.

В решті вирок залишити без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, з дня отримання копії судового рішення.

Суддя: Суддя: Суддя: