Дата документу 01.04.2019 Справа № 554/1756/19
Провадження №1-кс/554/3417/2019
УХВАЛА
іменем України

01 квітня 2019 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника заявника адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, в порядку ст.303 КПК України,

В С Т А Н О В И В:

01 березня 2018 року заявник ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, в порядку ст.303 КПК України (поштове відправлення від 28.02.2019 року). В обґрунтування скарги заявник вказує, що 23.01.2019 року його представником адвокатом ОСОБА_3 було подано заяву про вчинення злочину працівниками правоохоронних органів до ДБР, та яка 01.02.2019 року надійшла до ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві. Однак до цього часу відомості про кримінальне правопорушення не внесені до ЄРДР та розслідування не розпочато. Вважає, що така бездіяльність слідчого суперечить вимогам ч.4 ст.214 КПК України, відповідно до якої слідчий був зобов`язаний внести відомості до ЄРДР, відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

На підставі викладених у скарзі доводів, заявник просить скаргу задовольнити та зобов`язати слідчих СУ ТУ ДБР у м.Полтаві внести відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст.343, 366 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

У судовому засіданні представник заявника - адвокат ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав, просив скаргу задовольнити у повному обсязі.

Від представника Територіального управління ДБР, розташованого у м.Полтаві, до суду надійшла заява про розгляд без участі, у якій заперечував проти задоволення скарги у зв`язку з її безпідставністю, просив відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності слідчого.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає відмовити у задоволенні скарги з таких підстав.

Відповідно до положень ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Положеннями ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

При цьому, виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Як вбачається з матеріалів скарги, та встановлено в судовому засіданні, адвокатом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на адресу Державного бюро розслідувань направлено заяву про вчинення злочину працівниками правоохоронних органів за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.343, 366 КК України, від 16.01.2019 року (а.с.5-9).

Відповідно до змісту вказаної заяви зазначено, що ОСОБА_4 26.12.2018 року дізнався, що він є підозрюваним у кримінальному провадженні №0000191 та 13.12.2018 року йому було вручено повідомлення про підозру і проведено допит як підозрюваного, після чого подано клопотання слідчому судді про обрання запобіжного заходу, при тому, що на думку заявника, інкримінований ОСОБА_4 злочин є легким, а підозрюваний з`явився до слідчого за першою вимогою. Внаслідок цього у сторони захисту склалось враження про упереджене слідство та намір швидко сформувати обвинувальний акт і подати його до суду, без якісно викладених і зібраних доказів. Вказував на протоколи допитів свідків, зокрема свідка ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні містять ознаки службового підроблення, мають невідповідності у часі та вставки копійованого слідчим тексту з інших джерел. Вказував, що підпис свідка ОСОБА_5 відрізняється від його підписів на інших документах, а тому протокол його допиту від 31.01.2018 року, на думку заявника, має ознаки протизаконності. Крім того, вказував на вільний несанкціонований доступ до даного кримінального провадження сторонньої особи, ОСОБА_5 , оскільки матеріали справи містять певну кількість документів, походження яких незрозуміле та невідповідність у хронологічній послідовності з вчиненими слідчим процесуальними діями, що в сукупності дає підстави заявнику вважати, що слідство є замовним і таким, що проводилось за попередньою змовою. На переконання заявника, фактичні матеріали справи свідчать про те, що слідчі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , прокурор ОСОБА_8 вчинили ряд злочинів, серед яких службове підроблення, перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу, оскільки всі перелічені дії відбувались слідчим або з відома/погодження прокурора.

У зв`язку з цим, заявник просив внести відомості до ЄРДР та притягнути до кримінальної відповідальності винних осіб

Вказану заяву адвоката ОСОБА_3 отримано Територіальним управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, 01.02.2019 року (а.с.3).

Відомості, викладені в заяві про вчинення кримінального правопорушення від 16.01.2019 року, до теперішнього часу до ЄРДР не внесені.

Згідно з ч.5 ст.214 КПК України до ЄРДР має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Підставами вважати заяву такою, що містить відомості про злочин, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то обставини викладені в них не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язковими для внесення до ЄРДР.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п.2.2 розділу ІІ положення).

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).

Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Заявник ОСОБА_4 вказує, що зазначені в заяві дії працівників правоохоронних органів, на його думку, підлягають кваліфікації за ст.ст.343, 366 КК України.

При цьому, в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення заявника щодо вчинення злочинів старшим слідчим Чугуївського відділу поліції ОСОБА_7 та прокурора Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, обґрунтованими та допустимими доказами, а доводи заяви зводяться до непогодження із процесуальними рішеннями та діями посадових осіб органу досудового розслідування, що не може слугувати підставами для внесення відомостей до ЄРДР, ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування, а підлягає оскарженню у порядку, передбаченому КПК України та стосується питань щодо допустимості доказів у кримінальному провадженні, в якому здійснювались відповідні слідчі та процесуальні дії.

Отже, кримінальним процесуальним законодавством фактично передбачено випадки прийняття службовими особами рішень, з якими не згодні інші учасники провадження, що не позбавляє їх права реалізації своїх прав шляхом оскарження.

Таким чином, доводи заявника у заяві від 16.01.2019 року є його особистою оцінкою дій вказаних осіб і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливої протиправності дій, а тому не відповідають вимогам ст.214 КПК України.

В даному контексті варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Крім того, доводи заяви ОСОБА_3 , поданої в інтересах ОСОБА_4 , зводяться до непогодження із процесуальними рішеннями та діями слідчого, прокурора, що не може слугувати підставами для внесення відомостей до ЄРДР, а підлягає оскарженню у порядку, передбаченому КПК України.

Не зважаючи на те, що ст.214 КПК України прямо не передбачено проведення перевірки щодо змісту заяви, але виходячи з положень ч.5 ст.214 КПК України, змісту таких відомостей має бути надана належна оцінка.

Повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві або повідомленні, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Оскільки чинним КПК України передбачена можливість оскаржити дії, бездіяльність слідчого, то у слідчого судді виникають повноваження щодо перевірки правильності висновку слідчого за результатами такої оцінки.

Вказане відповідає основним положенням цього Кодексу, зокрема п.18 ст.3 КПК України, відповідно до якого до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю з дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів скарги, уповноваженим органом досудового розслідування в межах компетенції заявнику було надано відповідь та роз`яснення.

У зв`язку з цим, органом досудового розслідування в межах компетенції заявнику було надано відповідь та роз`яснення.

Так, листом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, №К-495/02-2 від 15.02.2019 року на заяву адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , яка надійшла 01.02.2019 року, надано відповідь, згідно якої повідомлено про відсутність підстав для внесення відповідних відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування, оскільки заява не містить достатніх відомостей щодо вчинення суб`єктом злочину суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України (а.с.3-4).

Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України «Про прокуратуру» здійснюючи функції прокуратури, прокурор є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску, втручання і керується у своїй діяльності лише Конституцією та законами України.

Згідно з п.5 ч.1 ст.43 Закону України «Про прокуратуру» прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст. 45 Закону України «Про прокуратуру» рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу можуть бути оскаржені виключно в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Якщо за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу встановлено факти порушення прокурором прав осіб або вимог закону, таке рішення може бути підставою для дисциплінарного провадження.

Згідно з ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Таким чином, незважаючи на те, що ОСОБА_4 вважає заяву від 16.01.2019 року повідомленням про вчинення посадовими особами Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області та Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області злочинів, передбачених ст.ст.343, 366 КК України, проте остання за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки складу вищезазначеного злочину. А тому така заява, з огляду на її зміст, в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що, в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просить заявник.

Крім того, заявник не позбавлений права подавати у кримінальному провадженні клопотання про визнання доказів недопустимими, що є формою реалізації процесуальних прав останнього з метою забезпечення належної правової процедури.

Також слід зауважити, що посилання заявника та його представника на вимоги ч.4 ст.214 КПК України, відповідно до якої відмова у прийнятті та реєстрації заяви про кримінальне правопорушення не допускається, не є підставою для обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР, якщо така заява не відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства, оскільки ця норма стосується лише процедури прийняття такої заяви.

Отже, згідно наведених вище норм законодавства за таким повідомленням про внесення відомостей до ЄРДР Територіальним управлінням ДБР, розташованим у місті Полтаві, не порушено вимог кримінального процесуального законодавства, що регламентують порядок розгляду заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення.

Згідно вимог ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для внесення заяви адвоката ОСОБА_3 від 16.01.2019 року до ЄРДР, а тому в задоволенні скарги на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 303-307, 309, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, в порядку ст.303 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1