Справа № 149/3394/18
Провадження №11-кп/801/529/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000498 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22.02.2019, якою кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не судимого,

-за ч.1 ст. 185 КК України закрито у зв`язку із відмовою потерпілої від обвинувачення.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Згідно ухвали суду, в період з 06 по 07 жовтня 2018 року, перебуваючи в буд. АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_8 , ОСОБА_6 умисно, таємно, з корисливих мотивів шляхом вільного доступу викрав золоті вироби у ОСОБА_8 , чим спричинив їй матеріальну шкоду на загальну суму 2 752 , 28 грн.
Дії ОСОБА_6 досудовим розслідуванням кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
У підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 , яка є рідною сестрою обвинуваченого, подала заяву про відмову від обвинувачення, яку Хмільницький міськрайонний суд ухвалою від 22.02.2019 задовольнив та закрив кримінальне провадження.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційних скарзі прокурора ставиться питання про скасування ухвали суду від 22.02.2019 та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
На думку прокурора 11.01.2019 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами», яким п. 3 ч. 1 ст. 477 КПК України, що передбачав дане провадження у формі приватного обвинувачення - виключено. Тобто закриття кримінального провадження у зв`язку із відмовою потерпілої від обвинувачення за ч.1 ст. 185 КК України можливе якщо заява потерпілої надійшла б до 11.01.2019. Оскільки, заява потерпілої надійшла лише 22.02.2019, рішення суду прийняте з порушенням норм кримінального процесуального закону та підлягає скасуванню.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, перевіривши матеріали справи в межах апеляційних скарг та обговоривши їх доводи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Мотиви Суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно матеріалів провадження кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України було скоєно обвинуваченим ОСОБА_6 у проміжок часу з 06 по 07 жовтня 2018 року відносно його рідної сестри - ОСОБА_8 , а тому внесення відомостей до ЄРДР, та досудове розслідування здійснювалось у формі приватного обвинувачення відповідно до п.3 ч.1 ст.477 КПК України в редакції до 11.01.2019.
Частина 4 ст. 26 КПК України передбачає, що відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
22.02.2019 до Хмільницького міськрайонного суду надійшла заява потерпілої ОСОБА_8 про відмову від обвинувачення, яка ухвалою суду від 22.02.2019 була задоволена, а кримінальне провадження закрито.
Дійсно 11.01.2019 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами», яким було виключено п. 3 ч. 1 ст. 477 КПК України, що передбачав дане провадження у формі приватного обвинувачення, а заява потерпілої надійшла до суду після цих змін 22.02.2019.
Однак відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
В рішенні Конституційного Суду № 1-рп/99 від 09.02.1999 року, зазначено, що частину 1 ст. 58 Конституції України, щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Згідно ч. 1 ст. 5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
З огляду на вказане, Суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що внесення змін до ст. 477 КПК України не позбавляє права потерпілої звернутись до суду із заявою про відмову від обвинувачення, оскільки досудове розслідування було розпочато саме у формі приватного обвинувачення, а тому і має бути закінчено з дотриманням норм, що стосуються особливостей розгляду справ приватного обвинувачення. Тим більше, якщо процесуальні зміни обмежують чи погіршують становище обвинуваченого.
Фактично ж внесеними змінами до ч.1 ст.477 КПК України обвинувачений був позбавлений права на одну з підстав закриття кримінального провадження, передбачену п.7 ч.1 ст.284 КПК України - у зв`язку із відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ст.4 КК України «Чинність закону про кримінальну відповідальність у часі»:

2. Злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

3. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Згідно ст.5 КК України «Зворотна дія закону про кримінальну відповідальність у часі»:

1. Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

2. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

За таких обставин підстави задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22.02.2019 щодо ОСОБА_6 без зміни.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4