Справа № 550/831/18
Провадження №1-кп/550/123/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 року смт. Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарях судового засідання - ОСОБА_2 ,
- ОСОБА_3 ,
за участю прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.07.2018 р. за №0000219 по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скибівка Чутівського району Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середня - спеціальна, не одруженого, не працюючого, невійськовозобов`язаного, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1.31.05.2012 Київським районним судом м. Полтави за ст. 187 ч. 2, 189 ч. 3 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 майна;
2.19.01.2018 Ленінським районним судом м. Полтави за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Суд визнає доведеним, що 25 квітня 2018 року близько 08:00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в будинку ОСОБА_7 , який розташований по АДРЕСА_2 , діючи повторно, з прямим умислом, з корисливих спонукань, з метою крадіжки чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав самовар латунний об`ємом 10 літрів, вартістю 1583 грн. 33 коп. та миску латунну об`ємом 5 літрів, розміром: діаметр верхньої частини - 47 см., діаметр нижньої частини 32 см., висота 16 см., товщина - 0,7 см., вартістю 500 грн. 00 коп., які належать ОСОБА_7 . Викраденими речами ОСОБА_6 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 2083 грн. 33 коп.
Вказаними діями, які виразились у таємному викрадені чужого майна (крадіжці) вчиненій повторно, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
Крім того, 10 липня 2018 року близько 10:00 год. ОСОБА_6 продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи повторно, з прямим умислом з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, перебуваючи на територій автомийки «Автобаня», яка розташована по вул. Полтавський Шлях, 369 в смт. Чутове Чутівського району Полтавської області, без дозволу власника, за допомогою ключа, який знаходився в замку запалення, привів в дію двигун автомобіля ВАЗ 21150 ЗНГ, д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який зареєстрований на ОСОБА_8 та яким фактично користується ОСОБА_9 , після чого на вказаному автомобілі зник з місця вчинення злочину та використовував його у власних цілях, чим протиправно вилучив транспортний засіб у власника всупереч його волі. В результаті своїх злочинних дій, ОСОБА_6 незаконно заволодів транспортним засобом, а саме автомобілем ВАЗ 21150 ЗНГ, д.н.з. НОМЕР_1 , ринкова вартість якого становить 67724 грн. 37 коп.
Вказаними діями, які виразилися в незаконному заволодінні транспортним засобом вчиненому повторно, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю та дав показання, що 25 квітня 2018 року близько 08:00 год., перебуваючи в будинку ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 , викрав самовар латунний, який в подальшому продав, та миску латунну. Крім того, 10 липня 2018 року близько 10:00 год., перебуваючи на територій автомийки «Автобаня» по вул. Полтавський Шлях, 369 в смт. Чутове Чутівського району Полтавської області, за допомогою ключа, який знаходився в замку запалення, привів в дію двигун автомобіля ВАЗ 21150, після чого на вказаному автомобілі зник з місця вчинення злочину та використовував його у власних цілях.
Приймаючи до уваги послідовність показань обвинуваченого про обставини вчинення кримінальних правопорушень, суд вважає ці показання достовірними.
З`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим суті пред`явленого обвинувачення, не маючи сумніву у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження зміст ч. 3 ст. 349 КПК України, за їх згодою визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження та обмежився допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, так як показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення і ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються. Одночасно учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, розглянувши кримінальне провадження в межах пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені злочинів передбачених ч. 2 ст. 185 КК України - у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) вчиненій повторно та ч. 2 ст. 289 КК України в незаконному заволодінні транспортним засобом вчиненому повторно.
Судом не встановлено будь-яких обставин для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 , а так само обставин, які б виключали злочинність його діяння, або були б підставою для звільнення від кримінальної відповідальності.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, керується положеннями ст.ст. 50, 65 КК України якими визначено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної чистини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.
У відповідності до класифікації злочинів, визначеної ст. 12 КК України, злочин, вчинений ОСОБА_6 , передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, є злочином середньої тяжкості, а вчинений ОСОБА_6 злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, є тяжким злочином.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , встановлено що він: згідно довідки про судимість № 79-11072018/53028 від 11.07.2018 р. раніше неодноразово судимий за злочини середньої тяжкості та тяжкі; згідно довідки Чутівської ЦРЛ №1032 від 17.07.2018 р. на обліку у лікаря нарколога не перебуває, на обліку у лікаря психіатра перебуває з 2005 р. з діагнозом: Легка розумова відсталість; згідно медичного висновку Чутівської ЦРЛ Полтавської області від 16.07.2018 р. у ОСОБА_6 психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю не виявлено, лікування від алкоголізму не потребує, працездатний; згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 №6/2070 від 11.07.2018 р. не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних; згідно довідки Чутівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області від 11.07.2018 року, ОСОБА_6 перебуває на обліку з 17.04.2018.
Згідно досудової доповіді Чутівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області від 17.10.2018 року, ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється як високий.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 у відповідності до ч. 1 ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Обираючи ОСОБА_6 вид та міру покарання суд, крім загальних засад призначення покарання, також керується принципом пропорційності заходу покарання переслідуваній меті, розтлумачений у п. 38 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 р. згідно якого для того, що б втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар» для особи.
З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що злочини, передбачені ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_6 скоїв у період іспитового строку, встановленого вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 19.01.2018 р.
Враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, який не працює, не одружений, характеризується за місцем проживання посередньо, раніше неодноразово судимий за злочин середньої тяжкості та тяжкі злочини, на шлях виправлення не став та вчинив нові умисні злочини в період іспитового строку, однак визнав свою вину у вчинені інкримінованих злочинів та щиро розкаявся, частково відшкодував потерпілим шкоду, доповідь органу пробації, яким визначено на високому рівні ризики повторного вчинення правопорушення та небезпеки для суспільства, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховуючи думку потерпілих, які не мають до обвинуваченого претензій та залишає на розсуд суду призначення виду та міри покарання обвинуваченому, а також враховуючи принцип пропорційності покарання переслідуваній меті, суд дійшов висновку, що виправлення засудженого без ізоляції від суспільства є неможливим та вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у межах санкцій ч. 2 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі без конфіскації майна та із застосуванням приписів ч. 1 ст. 70 КК України, якою визначені правила призначення покарання за сукупністю злочинів.
Частиною 1 ст. 71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Суд враховує роз`яснення, які містяться в абзаці 4 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», де зазначено, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
З огляду на те, що ОСОБА_6 вчинив злочини, передбачені ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 289 КК України у період іспитового строку, суд призначає йому покарання відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, застосовуючи принцип часткового складання призначених покарань та до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 19.01.2018 року.
Цивільні позови не заявлялися.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Чутівського районного суду Полтавської області від 24.07.2018р. до ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 22.09.2018 р. Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 20.09.2018 р. дію запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання було продовжено до 19.11.2018 р. включно.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про зміну відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання на тримання під вартою.
Обвинувачений та його захисних проти клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу не заперечували.
При вирішенні питання про зміну відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу, суд приймає до уваги вчинення обвинуваченим злочинів, які за ступенем тяжкості згідно ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, за які Законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а також те, що суд дійшов висновку про неможливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства та реального відбуття ним покарання що свідчить про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
враховуючи, що ОСОБА_6 вчинив декілька злочинів, суд приходить до висновку що існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення, тому до набрання вироком законної сили у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно змінити дію запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання на тримання під вартою в умовах Державної установи «Полтавська державна установа виконання покарань № 23».
Розглянувши заявлене прокурором клопотання, заслухавши думку обвинуваченого та його захисника,
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 289 КК України і призначити йому покарання:
-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 19.01.2018 року і остаточно до відбуття ОСОБА_6 призначити покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, без конфіскації майна.
Речові докази по справі, після набрання вироком законної сили:
- Миску латунну об`ємом 5 літрів, яку передано на відповідальне зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_7 , вважати повернутою, як йому належну;
- автомобіль ВАЗ 21150 ЗНГ, сірого кольору, який передано на відповідальне зберігання під розписку ОСОБА_9 , вважати повернутим, як йому належний.
Змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з особистого зобов`язання на тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши його під варту в залі суду негайно.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з 15 листопада 2018 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону із змінами внесеними згідно із Законом від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, який набрав чинності 21 червня 2017 року) зарахувати ОСОБА_6 у строк відбуття призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження, а саме в період з 15 листопада 2018 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Чутівський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1