Ухвала
Іменем України

23 листопада 2018 року
м. Київ
Провадження № 51-9940 ск 18
Верховний суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 12 жовтня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000079 щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 15 серпня 2018 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Вінниці, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
засуджено за ч. 2 ст. 310 КК України на 4 роки позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України, ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання та роботи, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирішені питання про речові докази та процесуальні витрати у провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 12 жовтня 2018 року цей вирок залишено без зміни.
За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він на початку лютого 2018 року, на території домогосподарства по АДРЕСА_1 , умисно, незаконно посіяв 120 рослини коноплі Cannabis, що містять психоактивну речовину тетрагідроканабіол для власних потреб без мети збуту. В подальшому розмістив рослини на підвіконні своєї кімнати за вказаною адресою, та до 14 березня 2018 року вирощував їх.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Вказує на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.Зазначає, що районний суд зменшив обсяг обов`язків покладених на ОСОБА_4 відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме не поклав обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну навчання, чим допустив неправильне застосування кримінального закону. Апеляційний суд на вказані порушення вимог закону увагу не звернув, не виправив їх, докладних відповідей на доводи прокурора не надав, чим порушив вимоги ст. 419 КПК України.
Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для її задоволення.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, кваліфікація дій винного за ч. 2 ст. 310 КК України, призначене основне покарання та звільнення від його відбування на підставі ст. 75 КК України, у касаційному порядку не оспорюються.

Що стосується доводів прокурора про неправильне застосування кримінального закону, яке, на його думку, полягає у зменшенні обсягу обов`язків, покладених на ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 76 КК України, то суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вказана норма закону свідчить, що у суду є право вибору альтернативи при покладенні на засудженого обов`язків, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Як вбачається з доданих копій судових рішень, ОСОБА_4 має середню спеціальну освіту, працює помічником оператора в ТОВ «Барлінек Інвест», проживає в Вінницькій області Липовецькому районі в с. Приборівка по вул. Івана-Франка, 23.
Покладення обов`язку на ОСОБА_4 повідомлення органу з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, в зазначеному випадку, забезпечить належний контроль за перевихованням останнього.
Враховуючи викладене, доводи прокурора про не покладення на ОСОБА_4 обов`язку повідомляти орган з питань пробації про зміну місця навчання з урахуванням того, що обвинувачений не навчається, а вже працює є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону.
Апеляційний розгляд справи проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Усі наведені прокурором в апеляції доводи, які за своїм змістом аналогічні доводам касаційної скарги, належним чином перевірені, на них надані обґрунтовані відповіді. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Інших доводів, які були б безумовними підставами для зміни чи скасування судових рішення у касаційній скарзі прокурора не наведено.
Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті провадження на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 12 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_5