Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/827/19
У Х В А Л А
03 лютого 2019 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 погоджене з прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Местія, Республіки Грузія, громадянина Грузії, з вищою освітою, неодруженого, раніше не судимого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

02.02.2019р. до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 погоджене з прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_9 ході досудового розслідування встановлено, що в середині жовтня 2018 року, більш точного часу та дати органом досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_10 , який перебуває в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», виник умисел на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами потерпілого ОСОБА_11 в сумі 20 000 грн. під приводом повернення неіснуючого боргу шляхом вимагання.
З цією метою до реалізації вказаного злочинного умислу, ОСОБА_10 залучив своїх знайомих ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та невстановлених осіб, підтримуючи з ними зв`язок та надаючи вказівки щодо витребовування неіснуючого боргу в ОСОБА_11 за допомогою мобільного зв`язку.
Так, 26.11.2018р. приблизно о 10 год. 20 хв., ОСОБА_12 разом з ОСОБА_7 , діючи відповідно до спільно розробленого з ОСОБА_10 , та невстановленими особами злочинного плану, перебуваючи біля Заводського районного суду м. Миколаєва за адресою: м. Миколаїв, вул. Радісна, 3, обмежили потерпілому ОСОБА_11 право на свободу вільного пересування по м. Миколаєву, а саме проти його волі відвезли його до гаражу № НОМЕР_1 АГК «Турбініст», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Виноградна, 1.

Того ж дня, приблизно об 11 год. 20 хв., ОСОБА_12 разом з ОСОБА_7 , маючи намір направлений на вимагання грошових коштів в сумі 20 000 грн. у ОСОБА_11 , під приводом повернення неіснуючого боргу перед їх спільним знайомим ОСОБА_10 , діючи відповідно до спільно розробленого з ОСОБА_10 , та невстановленими особами плану, перебуваючи у гаражі № НОМЕР_1 АГК «Турбініст», розташованому за адресою: м. Миколаїв, вул. Виноградна, 1, разом з потерпілим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , діючи умисно, з корисливих мотивів, демонструючи потерпілому ОСОБА_11 предмет чорного кольору зовні схожий на пістолет, застосував до потерпілого насильство, яке виразилось у нанесенні ударів кулаками по різним частинам тулуба та по голові. Одночасно з цим, ОСОБА_12 разом з ОСОБА_7 висловлювали на адресу ОСОБА_11 вимоги передачі грошових коштів в сумі 20 000 грн. у якості сплати неіснуючого боргу перед ОСОБА_10 .
Далі, ОСОБА_7 , реалізуючи спільний злочинний намір, умисно, з корисливих мотивів демонструючи ОСОБА_11 ніж та погрожуючи вбивством останнього у майбутньому в разі, якщо той не поверне неіснуючий борг перед ОСОБА_10 , наніс потерпілому декілька ударів кулаками в область обличчя, внаслідок чого потерпілий впав. Після цього, ОСОБА_12 зателефонував ОСОБА_10 та передав слухавку потерпілому ОСОБА_11 . Під час розмови потерпілого ОСОБА_11 з ОСОБА_10 , останній пред`явив йому вимогу щодо передачі грошових коштів у сумі 20 000 грн., під приводом повернення йому неіснуючого боргу, погрожуючи негайним заподіянням йому тяжких тілесних ушкоджень та вбивством, у разі невиконання зазначеної вимоги.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 до своєї злочинної діяльності залучили ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
Так, 31.01.2019р. ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , достовірно знаючи про те, що у потерпілого ОСОБА_11 цього дня має відбутися судове засідання у Заводському суді міста Миколаєва,на автомобілі служби таксі «994» м. Миколаєва прибули до вказаного суду та стали чекати виходу ОСОБА_11 із приміщення суду, перебуваючи в автомобілі таксі. Дочекавшись виходу ОСОБА_11 із приміщення суду, маючи умисел на його незаконне позбавлення волі з корисливих мотивів, маючи на меті залякування потерпілого та спонукання останнього до сплати неіснуючого боргу, наказали водію таксі розпочати рух автомобіля, фактично вказавши таксисту слідувати маршрутом слідування ОСОБА_11 . У момент перебування ОСОБА_11 неподалік РАЦСу Заводського району м. Миколаєва, ОСОБА_12 та ОСОБА_7 підійшли до нього. При цьому ОСОБА_12 став спереду ОСОБА_11 , а ОСОБА_7 позаду нього, фактично обмеживши можливість пересування останнього. Знаходячись позаду потерпілого, ОСОБА_7 наніс один удар кулаком руки в область попереку ОСОБА_11 та із погрозою застосування фізичного насильства, наказав ОСОБА_11 пройти та сісти до очікуючого на них автомобілю таксі. Достовірно знаючи про те, що в автомобілі таксі не відчиняються задні ліві дверцята, ОСОБА_7 наказав ОСОБА_11 сісти до автомобілю першим біля вказаних дверей, а сам сів поряд , тим самим обмеживши можливість ОСОБА_11 самостійно вийти з автомобіля.
Після цього, ОСОБА_12 наказав таксисту їхати за адресою, з якої раніше він їх забрав по вул. Севастопольській, 9. За ходом руху ОСОБА_12 попросив таксиста зупинити автомобіль приблизно за 20 метрів до зазначеної адреси, після чого розрахувався з водієм та разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_11 покинув автомобіль таксі. В подальшому, ОСОБА_12 та ОСОБА_7 наказали ОСОБА_11 під погрозою вбивства та застосування насильства рухатись до визначеної адреси по вул. Севастопольській, 9. Зайшовши до будинку, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 наказали ОСОБА_11 піднятися в кімнату на другому поверсі будинку, де вже знаходились ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
Знаходячись в кімнаті, ОСОБА_12 наказав ОСОБА_11 сісти на диван. Після чого ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 стали по черзі наносити удари руками та ногами по тулубу та голові ОСОБА_11 , завдаючи останньому фізичних страждань. Одночасно з побиттям, ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 висловлювали на адресу потерпілоговимоги передачі грошових коштів у сумі 20 000 грн. в якості повернення неіснуючого боргу перед ОСОБА_10 та погрози вбивством у разі невиконання вимог.

Після цього ОСОБА_12 за допомогою мобільного телефону здійснив відео дзвінок на мобільний телефон ОСОБА_10 та повідомив останньому, що згідно раніше розробленого плану, він спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 силою утримують ОСОБА_11 та нанесли йому тілесні ушкодження, змушуючи повернути неіснуючий борг. В подальшому ОСОБА_12 передав мобільний телефон ОСОБА_11 для спілкування з ОСОБА_10 , під час якого останній висловив на адресу потерпілого погрозу продовження застосування до нього насильства у разі відмови виконати вимоги щодо сплати неіснуючого боргу.
В результаті вказаних злочинних дій потерпілому ОСОБА_11 нанесено тілесні ушкодження у вигляді забій м`яких тканин голови лівої лобно - орбітальної області, гематома лівої верхньої повіки.
Вказані вище дії підозрюваного ОСОБА_7 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 2

ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України, як у вимозі передачі чужого майна (вимаганні), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та вбивства потерпілого та у незаконному позбавленні волі потерпілого, вчиненому з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб, яке супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.
Сторона захисту проти задоволення клопотання заперечувала та просила застосувати більш м`який запобіжний захід, обґрунтовуючи свої доводи наявністю міцних соціальних зв`язків у підозрюваного. а саме наявністю малолітньої дитини та підтвердженням факту постійного проживання підозрюваного за адресою: АДРЕСА_3 (80).

Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016р. № 5 - 328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

Підозра ОСОБА_7 у вчиненні вказаних вище кримінальних правопорушеннях є обґрунтованою, оскільки ґрунтується на доказах, здобутих під час досудового розслідування, зокрема: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_11 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 18.12.2018р.; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_11 від 18.01.2019р.; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_11 від 31.01.2019р.; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.01.2019р.; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_11 від 01.02.2019р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 01.02.2019р.; матеріалами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій; протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 ; іншими матеріалами кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

За такого, слідчий суддя, приходить до висновку про обґрунтованість підозри по кримінальному провадженню № 0000450 відносно ОСОБА_7 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України.

У своєму клопотанні слідчий, зазначив як ризики задля запобігання яких необхідне застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою те, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають суттєве значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення,незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному проваджені, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інші кримінальні правопорушення.
На їх наявність вказує те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до семи років, не має міцних соціальних зв`язків на території України, перебуває на території України с порушенням вимог чинного законодавства, ухиляється від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування, є громадянином Грузії.
Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено існування зазначених вище ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України.

У той же час, таким ризикам не зможуть запобігти інші передбачені ст. 176 КПК України, запобіжні заходи, крім тримання під вартою, оскільки ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають суттєве значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення,незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному проваджені, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інші кримінальні правопорушення, його вік та стан здоров`я не перешкоджає триманню під вартою.

На їх наявність вказує те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до семи років, не має постійного місця проживання на території України, не має міцних соціальних зв`язків, на праві власності житла не має, перебуває на території України з порушенням чинного законодавства.
Слідчий суддя приходить до висновку, що зазначеним ризикам не можуть запобігти інші більш м`які запобіжні заходи, а саме: - особисте зобов`язання, оскільки, ОСОБА_7 не має міцних соціальних зв`язків, не має постійного зареєстрованого місця проживання на території України, перебуває в Україні понад термін встановлений законодавством; - особиста порука, оскільки, у слідчого судді відсутні дані щодо осіб, які заслуговують на довіру та які можуть поручитись за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків; - застава, оскільки, під час розгляду клопотання сторонами по справі не вказано даних про можливість внесення застави підозрюваним у розмірах, передбачених ст. 182 КПК України, та не надано доказів про реальну можливість внесення застави; - домашній арешт, оскільки, ОСОБА_7 не має власного житла на території України, а проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з порушенням вимог чинного законодавства, а саме терміну перебування на території України.
Слідчий суддя критично оцінює докази сторони захисту про наявність у ОСОБА_7 малолітньої дитини, оскільки в наданому свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 в графі батько зазначено ОСОБА_17 , а не ОСОБА_8 . Також слідчий суддя не приймає доводи сторони захисту про наявність постійного місця проживання підозрюваного на території України, оскільки він перебуває в Україні в порушення вимог чинного законодавства і вказаний факт не підтверджено жодним уповноваженим державним органом.
Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено недостатність для запобігання вказаному ризику застосування до підозрюваного більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а це у свою чергу, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, що є підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини передбачені ст. ст. 177 та 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 182, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 погоджене з прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати на строк до 01.04.2019р. до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На ухвалу протягом п`яти днів з моменту її оголошення до Миколаївського апеляційного суду може бути подано апеляцію, яка не зупиняє дії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1