Справа № 554/483/18
Дата документу 28.02.2019
В И Р О К
Іменем України

28 лютого 2019 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві за участю сторін судового провадження: прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_11 , представника потерпілого ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_13 , кримінальне провадження № 0005269 по обвинуваченню

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня, розлученого, не працюючого, судимого

15 квітня 2003 року Київським районним судом м. Полтави за ч. ч. 1 і 3 ст. 185, 70 КК України (далі - КК) на 3 роки позбавлення волі з звільненням від відбування покарання відповідно до ч. 1 ст. 75 КК з іспитовим строком на 1 рік;

22 червня 2004 року Київським районним судом м. Полтави за ч. ч. 2 і 3 ст. 185 КК на 3 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком і остаточно визначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільненого 9 грудня 2005 року на підставі постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 2 грудня 2005 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 8 місяців;

16 травня 2006 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 162, 70 КК на 2 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком і остаточно визначено 2 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого 19 червня 2008 року по відбуттю покарання;

3 червня 2009 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357, 353, 70 КК на 5 років позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до ч. 1 ст. 75 КК з іспитовим строком на 3 роки;

30 вересня 2009 року Октябрьсикм районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. ч. 1 і 4 ст. 70 КК на 5 років позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до ч. 1 ст. 75 КК з іспитовим строком на 3 роки. Вироком Апеляційного суду Полтавської області від 26 травня 2010 року вирок Октябрського районного суду м. Полтави в частині призначеного покарання скасовано. Підсудного засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, 70 КК на 4 роки позбавлення волі, покарання призначене за вироком Київського районного суду м. Полтави від 3 червня 2009 року постановлено виконувати самостійно;

15 липня 2010 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК на 4 роки 1 місяць позбавлення волі, звільненого 12 жовтня 2012 року відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 9 днів;

7 травня 2013 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, 71 КК до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

10 червня 2013 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

4 вересня 2013 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

19 січня 2018 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1. 26 листопада 2017 року, близько 20 год., обвинувачений ОСОБА_13 , перебуваючи на вулиці неподалік подвір`я по вул. Кузнєчна, 45 в м. Полтава, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, скориставшись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_11 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, вчинив на останнього напад, поєднаний з застосуванням насильства небезпечного для життя, яке виразилося в нанесенні останньому удару предметом схожим на металеву трубу в область голови, від якого потерпілий упав на землю, де обвинувачений наніс йому ще декілька ударів ногою та рукою, стиснутою в кулак, по голові.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1677 від 11 січня 2018 року потерпілому ОСОБА_11 внаслідок нападу на нього заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми забою головного мозку тяжкого ступеню з розвитком субдуральної гематоми лівої гемісфери головного мозку (з послідуючою декомпресійною трепанацією черепа, видаленням субдуральної гематоми зліва), яка утворилась від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким міг бути важкий, вірогідніше за все, продовгуватої форми предмет, який діяв в ділянку голови ліворуч, від однократної дії травмуючого фактору та кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження по ознаці небезпеки для життя; гематом очей з субконюнктивальними крововиливами, садна спинки носу, які утворились від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути пальці рук, стиснуті в кулак, нога людини у взутті чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою від однократної дії травмуючого фактору та кваліфікуються тільки у своїй сукупності як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; садна шкіри верхньої губи, які утворились від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могли бути пальці рук, стиснуті в кулак, нога людини у взутті чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою від однократної дії травмуючого фактору та кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Здійснивши напад, ОСОБА_13 заволодів майном потерпілого ОСОБА_11 , зокрема, гаманцем вартістю 500 грн, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 70 грн, срібним ланцюжком вагою 27,99 г вартістю 872,45 грн, срібним хрестиком вагою 4,51 г вартістю 140,58 грн, золотою обручкою вагою 3,03 г вартістю 2355,83 грн, чим спричинив останньому матеріального збитку на загальну суму 3938,86 грн.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом

2. Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_13 як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), вчинений особою, яка раніше вчиняла розбій, поєднаний із заподіянням тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, тобто за ч. 4 ст. 187 КК України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів

3. Допитаний під час розгляду матеріалів кримінального провадження в суді обвинувачений ОСОБА_13 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та заявлений по матеріалах кримінального провадження цивільний позов визнав повністю.

При цьому він зазначив, що дійсно в зазначені в обвинувальному акті день і час він, повертаючись додому разом з його знайомою ОСОБА_14 , побачив лежачим на землі потерпілого ОСОБА_11 , який перебував у стані сп`яніння. В цей час до місця, де він його виявив, підійшов і свідок ОСОБА_15 . В присутності вказаних осіб він декілька разів намагався підняти та поставити на ноги потерпілого, але той падав. Раз за разом, повторюючи спробу підняти потерпілого, він наносив йому удари рукою по обличчю. Ніяким іншим предметом, в тому числі і продовгуватої форми, ні по голові, ні по інших частинах тіла потерпілого не бив. Одночасно з побиттям потерпілого він заволодів його гаманцем, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 70 грн, срібним ланцюжком, срібним хрестиком та золотою обручкою. Викрадену у потерпілого золоту обручку він разом з ОСОБА_15 , зразу ж після нападу, здав до ломбарду, а виручені від цього кошти витратив на власні потреби.

Наголосив, що під час розгляду матеріалів кримінального провадження ним добровільно частково відшкодовано потерпілому завдану шкоду в розмірі тридцяти тисяч гривень в рівних частках матеріальної і моральної шкоди.

Звертаючи увагу на суперечливість тверджень обвинуваченого про спосіб та обставини заподіяння ним тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, суд розцінює це як намагання применшити ним суспільну небезпечність своїх протиправних дій та себе, як особи, що їх вчинила.

4. Оскільки факт визнання ним своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених в суді доказів, суд приймає до уваги показання обвинуваченого як такі, що підтверджують факт вчинення ним нападу на потерпілого та спричинення йому тілесних ушкоджень при цьому, а тому разом з іншими доказами покладає їх в основу обвинувачення у вчиненому.

5. Дослідивши надані сторонами докази, оцінивши їх відповідно до вимог закону, суд вважає доведеною вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому діянь. При цьому суд виходить з наступного.

6. Потерпілий ОСОБА_11 , під час допиту в суді, показав, що 26 листопада 2017 року, близько 20-ї год., він повертався додому від батьків. По дорозі зустрів обвинуваченого, якого раніше не знав і ніколи не бачив і який був з незнайомою йому дівчиною. В одній руці обвинуваченого був якийсь предмет продовгуватої форми. Побачивши потерпілого, ОСОБА_13 взяв його за руку та відвів в бік, де відразу ж наніс предметом, який був у нього в руці, удар в ліву ділянку голови. Від отриманого удару він впав на землю та знепритомнів. Свідомість до нього час від часу поверталася і він відчував, як обвинувачений знімав у нього з руки обручку та витягував речі з його кишень. Внаслідок удару по голові йому було спричинено тяжкі тілесні ушкодження. В ході розбійного нападу обвинуваченим у нього було викрадено гаманець вартістю 500 грн, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 70 грн, срібний ланцюжок вагою 27,99 г вартістю 872,45 грн, срібний хрестик вагою 4,51 г вартістю 140,58 грн, золоту обручку вагою 3,03 г вартістю 2355,83 грн, а всього майна на загальну суму 3938,86 грн. Злочинними діями обвинуваченого йому спричинено матеріальну та моральну шкоду, в зв`язку з чим ним заявлено цивільний позов про її відшкодування, на задоволенні якого він наполягає, зазначаючи при цьому, що останнім під час розгляду матеріалів кримінального провадження в суді йому частково відшкодовані як матеріальні збитки, так і моральну шкоду в сумі тридцяти тисяч гривень в зв`язку з чим він зменшує розмір позовних вимог на цю суму.

6. При пред`явленні для впізнання по фотознімках під час досудового розслідування потерпілий ОСОБА_11 впізнав обвинуваченого як особу, яка вчинила розбій щодо нього (том 1 а. п.97-98).

7. Про факт та обставини розбійного нападу на потерпілого та спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень показала в суді свідок ОСОБА_16 , дружина потерпілого, яка зазначила, що про це їй відомо зі слів останнього, підкресливши при цьому, що очевидцем скоєння злочину вона не була. Крім того, вона наголосила, що ввечері, коли стався напад на чоловіка і він не повернувся додому, їй про факт нападу повідомила якась жінка, яка була присутня на місці події разом з обвинуваченим. Вона негайно почала шукати чоловіка, який на той час вже був доставлений в реанімацію, де йому була проведена операція і він тривалий час лікувався стаціонарно. Підтвердила наявність у потерпілого майна, яке в нього було викрадено під час нападу обвинуваченим, та його вартість.

7. При пред`явленні для впізнання по фотознімках свідок ОСОБА_16 впізнала ОСОБА_14 як особу, яка 26 листопада 2017 року передала їй мобільний телефон потерпілого поруч з місцем вчинення розбою (том 1 а. п. 103-105).

8. Аналогічні показання дала під час допиту в суді свідок ОСОБА_17 , теща потерпілого, якій про факт, обставини та наслідки вчинення розбійного нападу на ОСОБА_11 відомо зі слів її доньки, тобто дружини останнього.

9. Свідок ОСОБА_15 , знайомий обвинуваченого, в суді показав, що ввечері 26 листопада 2017 року, близько 19 год., він повертався додому та на перехресті вулиць Ф. Матвієнка і Кропивницького в м. Полтаві, зустрів потерпілого, який був в нетверезому стані та в руках тримав пляшку з якоюсь рідиною. Він звернув увагу, що одяг на ньому був брудний та порваний. Прийшовши додому, він через деякий час зателефонував обвинуваченому та запропонував йому зустрітись. Той погодився і сказав, щоб він приходив на перехрестя вулиць Кузнечна Ф. Матвієнка в м. Полтаві. Коли він підійшов туди, то побачив там ОСОБА_13 , потерпілого та ОСОБА_14 . Обвинувачений чомусь за руку тягав потерпілого по землі. В його присутності ОСОБА_13 ударів ОСОБА_11 не наносив. ОСОБА_14 в цей час пішла з цього місця і він прослідував за нею, залишивши обвинуваченого і потерпілого на одинці. Приблизно о 23 год. тієї ж доби йому зателефонував ОСОБА_13 та запропонував з`їздити в ломбард, щоб по його документах здати туди золоту обручку. Він погодився і надав свої документи при здачі в ломбард вказаної речі. Отримавши за неї 1800 грн, вони поїхали з обвинуваченим гуляти по місту.

10. Свої показання свідок ОСОБА_15 підтвердив під час проведення з ним слідчого експерименту в ході досудового розслідування, протокол про що був досліджений в суді (том 1 а. п. 118-130). Під час проведення слідчого експерименту свідок вказав на місця, де він зустрів потерпілого, коли повертався додому, де той знаходився і в якому положенні перебував, коли він зустрівся з обвинуваченим та свідком ОСОБА_14 , показав як потерпілий, з положення сидячи під парканом падав на землю.

11. Протоколами огляду місця події від 27 листопада 2017 року та 17 січня 2018 року, які були досліджений в суді (том 1 а. п. 80-83, 84-89), встановлено, що місцем події являється територія біля подвір`я по АДРЕСА_3 .

12. Отже, судом встановлено, що місце вказане свідком ОСОБА_15 під час проведення слідчого експерименту з його участю співпадає з місцем події, де на потерпілого обвинуваченим було вчинено напад та спричинено йому тілесні ушкодження.

13. Під час огляду квартири АДРЕСА_4 , протокол про що був досліджений в суді, свідок ОСОБА_15 добровільно видав договір про надання фінансового кредиту під заставу № 3.13111/0 від 26 листопада 2017 року, відповідно до якого ним було передано в заставу кільце золоте 585 проби, чиста вага якого 3,05 г, за що отримано фінансовий кредит в сумі 1800 грн (том 1 а. п. 165-166).

14. Протоколом огляду CD-диску, наданого ПТ «Ломбард «ОНІКС» Анохіна, Яценко» від 7 грудня 2017 року (том 1 а. п. 159-164) та переглядом самого відеозапису, встановлено, що 26 листопада 2016 року, о 22 год. 53 хв., обвинувачений ОСОБА_13 разом із свідком ОСОБА_15 заходять до приміщення ломбарду, де останній надає свої документи та кладе якусь річ у віконце для прийому. ОСОБА_13 в цей час розглядає вітрину…, потім теж підходить до віконця, бере якісь папери, перераховує їх та кладе до внутрішньої кишені куртки, після чого обидва вони покидають приміщення ломбарду.

15. Під час обшуку в Ломбарді ПТ «Онікс» по вулиці Івана Мазепи в м. Полтаві виявлено та вилучену золоту каблучку (том 1 а. п. 91-94).

16. Відповідно до протоколу огляду від 29 листопада 2017 року громадянка ОСОБА_18 добровільно видала срібний ланцюжок довжиною приблизно 58 см та срібний хрестик розміром приблизно 4 на 3,8 см (том 1 а. п. 170).

17. Протоколами огляду від 3 січня 2018 року срібного ланцюга і хрестика та золотої обручки, які були досліджені в суді (том 1 а. п. 131-133, 136-137), встановлено, що срібний ланцюжок 925 проби має вагу 27,99 г та довжину 55 см, а срібний хрестик 925 проби має вагу 4,51 г. Довжина ланцюжка складає 55 см на застібці ланцюжка мається пробірне клеймо 925. Хрестик має розміри 4,5 на 3 см, зверху хрестика мається отвір, в якому вставлене еліпсоподібне кільце із пробірним клеймом 925. Золота обручка 585 проби має вагу 3,03 г, діаметр 20 мм. По зовнішній поверхні каблучки мається візерунок у вигляді ліній, які утворюють хвилястий візерунок по всій зовнішній поверхні обручки. На внутрішній поверхні обручки мається зображення у формі літери «Т».

18. Згідно висновків товарознавчої експертизи № 14 та 15 від 12 січня 2018 року (том 1 а. п. 147-153, 154-158) ринкова вартість ланцюжка за умови, що він виготовлений із срібла 925 метричної проби становить 872,45 грн, а вага складає 27,99 г. Ринкова вартість кулона становить 140,58 грн, а вага складає 4,51 г. Ринкова вартість каблучки за умови, що вона виготовлена із золота 585 метричної проби становить 2355,83 грн, а вага складає 3,03 г.

19. Згідно висновку судово-медичного експерта № 1677 від 11 січня 2018 року (том 1 а. п. 142-145) у потерпілого ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми забою головного мозку тяжкого ступеню з розвитком субдуральної гематоми лівої гемісфери головного мозку (з послідуючою декомпресійною трепанацією черепа, видаленням субдуральної гематоми зліва), яка утворилась від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким міг бути важкий, вірогідніше за все, продовгуватої форми предмет, який діяв в ділянку голови ліворуч, від однократної дії травмуючого фактору та кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження по ознаці небезпеки для життя; гематом очей з субконюнктивальними крововиливами, садна спинки носу, які утворились від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути пальці рук, стиснуті в кулак, нога людини у взутті чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою від однократної дії травмуючого фактору та кваліфікуються тільки у своїй сукупності як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; садна шкіри верхньої губи, які утворились від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могли бути пальці рук, стиснуті в кулак, нога людини у взутті чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою від однократної дії травмуючого фактору та кваліфікуються як легке тілесне ушкодження.

Дані тілесні ушкодження могли утворитись в строк і за обставин, на які посилається потерпілий та зазначені в постанові про призначення експертизи і не характерні для утворення при падінні.

Тілесне ушкодження в ділянці голови утворилось з досить великою силою, а в ділянці обличчя з незначною силою.

20. Аналізуючи показання потерпілого, свідків та обвинуваченого в сукупності з іншими доказами по матеріалах кримінального провадження, суд враховує їх повну відповідність та узгодженість між собою в частині, що стосується часу, місця і обставин розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_11 та спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень, що дає суду підстави розцінювати їх показання як такі, що відповідають дійсності.

21. Цей висновок суду ґрунтується ще й на тому, що потерпілий та обвинувачений до вказаних подій не були знайомі між собою, ніколи не зустрічались, в зв`язку з чим, на переконання суду, у потерпілого відсутні підстави для обмови обвинуваченого, чого не заперечує і він сам.

22. Отже, на підставі наведеного суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_13 у розбійному нападі на потерпілого ОСОБА_11 та заподіяння йому при цьому тяжких тілесних ушкоджень. При цьому суд, крім сукупності наведених вище доказів, виходить з визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті.

23. Судом безперечно встановлено, що розбійний напад і тілесні ушкодження потерпілому були заподіяні саме обвинуваченим.

24. Оцінюючи мотиви злочинних дій обвинуваченого, суд вважає, що він спричинив тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_11 умисно під час нападу на нього з метою заволодіння його майном, про що свідчить характер та локалізація тілесних ушкоджень, механізм і спосіб їх спричинення.

25. Отже суд, дослідивши всебічно, повно й неупереджено всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, поза розумним сумнівом приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

26. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину та часткове добровільне відшкодування заподіяної злочином шкоди.

27. Обставинами, які обтяжують його покарання, суд визнає рецидив злочинів.

Мотиви призначення покарання

28. При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами статей 65 67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після цього, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

29. Зокрема, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_13 раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних, в тому числі аналогічних тяжких злочинів, судимість за які не погашена у визначеному законом порядку, має не відбуте покарання за попереднім вироком, характеристику його особи як такої, що не працює та не займається суспільно-корисною діяльністю, його поведінку як під час скоєння злочину, так і після цього, ставлення до скоєного, яке, на думку суду, є проявом усвідомлення суспільної небезпечності наслідків свого діяння та намаганням применшити суспільну небезпечність своїх протиправних дій та себе як особи, що їх вчинила, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, відсутність стійких соціальних зв`язків та небажання займатися суспільно-корисною діяльністю, думку потерпілого ОСОБА_11 , який наполягає на призначенні покарання в межах санкції статті кримінального закону, за яким його притягають до відповідальності, і приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі, яке, на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення та перевиховання, а також соціальної реабілітації.

30. При призначенні покарання суд враховує також те, що обвинувачений ОСОБА_13 перебуває на «К» нагляді в Полтавському обласному психоневрологічному диспансері з діагнозом: «Розлад особистості емоційно нестійкого типу, імпульсивний тип, стан субкомпенсації», а також перебував під диспансерним наглядом в Полтавському обласному наркологічному диспансері з приводу психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю зі шкідливими наслідками (том 1 а. п. 187, 188, 189).

31. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 329 від 1 серпня 2018 року (том 2 а. п. 2-9) обвинувачений ОСОБА_13 в даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності не страждає, а виявляє ознаки емоційно нестабільного розладу особистості.

В період часу, що відноситься до інкримінованого йому протиправного діяння, він не страждав будь-яким хронічним психічним захворюванням і не перебував в стані тимчасового розладу психічної діяльності. Наявний у ОСОБА_13 психічний розлад не позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними у вказаний період часу і не позбавляє його такої здатності на даний час.

ОСОБА_13 під дію ч. ч. 2 і 3 ст.19 та ст. 20 КК України не підпадає. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

При дослідженні індивідуально-психологічних особливостей ОСОБА_13 виявляє: середню активність психічних процесів і станів, профіль ММРІ з психопатичним нахилом, що свідчить про: підвищену самооцінку, постійний потяг до зовнішньої збуджуючої ситуації; може здійснювати асоціальні вчинки, не турбуючись про наслідки, вважаючи себе правим; схильність до авантюрних вчинків; виражена збудлива акцентуація характеру; високий рівень психопатизації, низькі показники невротизації.

Яскраво виражених індивідуально-психологічних особливостей, які б могли суттєво вплинути на його свідомість та поведінку під час вчинення інкримінованих йому протиправних дій ОСОБА_13 не виявляє.

Провідними мотиваційними чинниками поведінки ОСОБА_13 є задоволення органічно обумовлених потреб та в меншій мірі задоволення потреб вищого духовного порядку.

Поведінка ОСОБА_13 при вчиненні даного делікту детермінувалась задоволенням органічно обумовлених потреб.

32. Так як ОСОБА_13 вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 19 січня 2018 року засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, а за цим вироком засуджується до покарання, яке має відбувати реально, то перший вирок підлягає самостійному виконанню.

33. Оскільки обвинувачений засуджується до позбавлення волі, яке має відбувати реально, то суд з метою уникнення ризиків, передбачених статтею 177 КПК України та виконання вироку по цьому кримінальному провадженню вважає за необхідне обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Вирішення цивільного позову

34. Потерпілим ОСОБА_11 по матеріалах кримінального провадження заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної на суму 36351 грн та моральної на суму 100000 грн шкоди, а всього на загальну суму 136351 грн (том 1 а. п. 34-45).

Вирішуючи цивільний позов потерпілого, суд керується статтями 28, 128 КПК України, статтями 1166, 1167 ЦК України та постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» (далі - Постанова). При цьому суд виходить з установленого законом правила про те, що майнова шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

В ході розгляду матеріалів кримінального провадження в суді обвинуваченим в добровільному порядку було відшкодовано 15000 грн матеріальної та таку ж суму моральної шкоди, в зв`язку з чим потерпілий на ці суми зменшив розмір позовних вимог та просив виключити їх з суми заявленої ним в позовній заяві.

Оскільки обвинуваченим шкода, заподіяна злочином, частково відшкодована в добровільному порядку, і від її стягнення потерпілий відмовився, зменшивши при цьому розмір позовних вимог як в частині відшкодування матеріальної, так і моральної шкоди, то суд виключає її з заявленої потерпілим в цивільному позові.

Суд вважає, що потерпілому, крім того, була завдана моральна шкода, оскільки внаслідок вчинення злочину щодо нього він зазнав інтенсивних фізичних, душевних, психічних переживань. Крім того, було завдано значну шкоду його здоров`ю, що потягло за собою вимушені зміни в його житті. Потерпілим було потрачено багато часу та зусиль для відновлення попереднього стану, чого незважаючи на докладені зусилля, йому в повній мірі зробити не вдалось. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із засад розумності та справедливості і вважає, що позов потерпілого ОСОБА_11 в цій частині підлягає задоволенню в розмірі сімдесяти тисяч гривень.

Мотиви інших рішень

35. Процесуальні витрати по матеріалах кримінального провадження становлять 1716 грн (том 1 а. п. 146, 172) і підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

36. Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_13 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України і призначити йому покарання у виді восьми років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому рахувати з 28 лютого 2019 року.

Вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 19 січня 2018 року, за яким його засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, виконувати самостійно.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_13 на користь потерпілого ОСОБА_11 двадцять одну тисячу триста п`ятдесят одну гривню матеріальної та сімдесят тисяч грн моральної шкоди.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_13 на користь держави 1716 грн судових витрат.

Речові докази, які передані на зберігання потерпілому, - повернути йому ж, а інші, які приєднані до матеріалів кримінального провадження, - зберігати при них.

До набрання вироком законної сили з метою виконання вироку, а також запобігання ризикам, зазначеним в статті 177 КПК України, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому час його попереднього ув`язнення в зв`язку з обранням щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по цій справі день за день з 30 листопада 2017 року до 28 лютого 2019 року.

Вирок може бути оскаржено в Полтавський апеляційний суд через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

СуддяОСОБА_1