ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

заявника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2017 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000116,
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2017 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 , танакладено арешт шляхом заборони відчуження, користування і розпорядження та здійснення архівації у відділі Держгеокадастру Новомосковського району Дніпропетровської області на нерухоме майно, а саме, земельну ділянку кадастровий №:02:025:0072, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власник відсутній та інше.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що оскільки вказані у клопотанні слідчого земельні ділянки є речовими доказами, відносно яких існує ризик подальшої передачі іншим особам, тому таке клопотання підлягає задоволенню.
Не погоджуючись з цим рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, оскільки вказане судове рішення він отримав 18.10.2018 року, та скасувати ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2017 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000116.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом не було повністю досліджено всі факти, оскільки власник вказаного арештованого майна не відсутній, бо вказану земельну ділянку він купив у 2009 році, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру правочинів, а тому не зрозуміло, яким чином він має відношення до зловживання службовими особами ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області у 2016-2017 роках.
Звертає увагу на те, що у цьому кримінальному провадженні він не є підозрюваним, обвинуваченим чи особою щодо якої може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна.
Встановлений арешт на його земельну ділянку не дає йому змоги вільно розпоряджатися та користуватися нею.
Вказує на те, що слідчим не було доведено того, що земельна ділянка відповідає критеріям, передбаченим ч.1 ст.170 КПК України, а на момент накладення арешту п.4 ч.2 ст.167 КПК України, існували достатні підстави вважати, що посадовими особами підприємства скоєні кримінальні правопорушення, які розслідуються в рамках цього кримінального провадження, або це підприємство задіяне в злочинній схемі.
Також слідчим суддею не виявлено існування достатніх підстав вважати, що арештоване майно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
В рамках цього кримінального провадження жодній особі не повідомлено про підозру, не заявлено цивільного позову та не з`ясовано розміру шкоди, в тому числі, його участі або особи, у якої він купив земельну ділянку у її заподіянні, не розкрито об`єктивної сторони злочинів, що інкримінується.
Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до матеріалів скарги, ОСОБА_6 не був присутнім у суді першої інстанції при розгляді клопотання слідчого, при цьому його доводи про те, що він дізнався про наявність цієї ухвали 18.10.2018 року, не спростовано матеріалами провадження, апеляційну скаргу він подав 12.11.2018 року. За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що строки оскарження судового рішення підлягають поновленню.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Колегією суддів встановлено, що слідчим СУ ГУНП у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000116від 04.05.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, за фактом того, що протягом 2016-2017 років службові особи головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області зловживаючи службовим становищем в групі з іншими громадянами, представниками фермерських господарств області, землевпорядними організаціями, здійснюють систематичне привласнення державної землі сільськогосподарського призначення.

18.12.2017 року постановою старшого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 нерухоме майно, яке вказане у клопотанні про арешт майна, в тому числі, земельна ділянка кадастровий №:02:025:0072, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні (а.п. 36-49 т.1).

З урахуванням наведеного, щодо майна, на яке рішенням слідчого судді було накладено арешт, є підстави обґрунтовано вважати, що воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу, достатніх для вжиття на цьому етапі досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження, а отже арешт на це майно був накладений з дотриманням вимог закону, і доводи апеляційних скарг такого висновку колегії суддів не спростовують.

Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, який також є предметом по даному кримінальному провадженню за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

Що стосується посилань апелянта на недостатню обґрунтованість ухвали слідчого судді про арешт майна, то вони є його особистою суб`єктивною оцінкою та не обґрунтовують необхідності скасування вірного по суті судового рішення.

Доводи апелянта про те, що накладання арешту на особисте майно призвело до порушення його прав та законних інтересів, не можуть бути взяті до уваги, зважаючи на вищенаведені обставини, а також на те, що згідно заочного рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.02.2015 року визнано недійсними та скасовано рішення Орлівщинської сільської ради № 113-15/V від 16.04.2008 року Про виділення земельних ділянок та № 3-16/V від 04.07.2008 року Про передачу земельних ділянок громадянам у приватну власність, крім того, визнано недійсними державні акти на право приватної власності на земельні ділянки, скасовано їх державну реєстрацію та зобов`язано повернути земельні ділянки державі в особі Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області, в тому числі, земельну ділянку площею 0,25 га, серії ЯЖ № 382376, кадастровий №:02:025:0072, видану на ім`я ОСОБА_9 , зареєстровану 18.08.2008 у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01-08-126-02972, земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (а.п. 114-146 т.3).
На підставі зазначеного державного акту було укладено договір купівлі-продажу між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 ..
Крім того, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав (т.1 а.п. 80), відсутні відомості щодо власника цієї земельної ділянки, та є обтяження на неї в іншому кримінальному провадженні. Спір щодо права власності вирішується в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
З огляду на вищенаведене, підстав для задоволення апеляційної скарги на цьому етапі досудового розслідування не вбачається. У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлені права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 310, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2017 року - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2017 року залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2017 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000116 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ ________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4