У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.11.2018 Справа №607/6930/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

під час судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінального провадження №0003320 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ :

Прокурор заявила клопотання про продовження строку дії раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав продовження існування ризиків, що мали місце на момент обрання відносно даного обвинуваченого вказаного запобіжного заходу, обсяг яких на даний час не зменшився.

Суд, заслухавши клопотання прокурора, захисника та обвинуваченого, які заперечили у задоволенні клопотання прокурора та просили змінити раніше обраний ОСОБА_3 запобіжний захід на домашній арешт, мотивуючи це негативним станом здоров`я обвинуваченого, ознайомившись із матеріалами судового провадження, вважає, що у задоволенні клопотання сторони захисту слід відмовити, а клопотання прокурора про продовження строку дії раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити, виходячи з наступних мотивів.
Так, відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно ст.178 КПК України, окрім інших, у тому числі, обставинами, які враховуються при обранні запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, які зобов`язаний суд оцінити при постановленні ухвали є: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

А тому, зважаючи на наведене, а також на те, що ОСОБА_3 , який ніде не працює, а тому не має самостійних доходів і засобів до існування, його низький рівень соціальних зв`язків, який неодноразово судимий за вчинення, у тому числі, тяжких злочинів проти власності, що обвинувачується у вчиненні значної кількості епізодів середньої тяжкості та тяжких злочинів проти власності, що дає суду підстави вважати, що даний обвинувачений, у разі обрання йому іншого більш м`якого запобіжного заходу, як про це клопоче сторона захисту, матиме можливість, зважаючи також на санкції кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, ухилитися від суду або вчинити інші кримінальні правопорушення, враховуючи також і те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні окремих епізодів злочинів під час дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що само по собі доводить неефективність застосування даного запобіжного заходу відносно особи ОСОБА_3 , а тому строк тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою слід продовжити до 2 місяців, тобто, до 00 год. 00 хв. 20 січня 2019 року, оскільки на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, будь-яких переконливих доказів, які б обґрунтовано свідчили про вкрай негативний стан здоров`я обвинуваченого, що перешкоджало б останньому перебувати в умовах СІЗО, стороною захисту не подано та судом не здобуто.

На підставі наведеного, керуючись ч.3 ст.331 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну ОСОБА_3 запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт відмовити, а клопотання прокурора задовольнити строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 продовжити до 2 місяців, тобто, до 00 год. 00 хв. 20 січня 2019 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, що визначене ч.1 ст.392 КПК України.

Головуючий суддяОСОБА_1