Справа № 274/1272/19 Провадження № 1-кс/0274/415/19

У Х В А Л А
06.03.2019 р. м. Бердичів
В с т а н о в и в:
Згідно поданого клопотання, слідчий просить накласти арешт на автомобіль «ГАЗ 2705 АС-6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії та номером НОМЕР_2 від 13.10.2015 року, виданого центром ДАІ 0502, належить ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 ; електронні ваги, гучномовець, сітку рябицю, плати від телевізорів, два розібраних холодильника, дві газові плити, металеву клітку, стару металеву бочку, які знаходяться всередині даного автомобіля.
В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що 03.03.2019 р. о 12 год. 35 хв. надійшло повідомлення зі служби "102" про те, що в с. Велика П"ятигірка Бердичівського району, двоє невідомих осіб на автомобілі "Газель", д.н.з. НОМЕР_1 , скуповують по селі металобрухт, без відповідної документації на його закупівлю.
Під час досудового розслідування було встановлено, що скуповували металобрухт двоє жителів с. Махнівка, Козятинського району, Вінницької області, а саме ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яких допитано в якості свідків.
В ході проведення огляду місця події було встановлено, що під час скоєння злочину ОСОБА_7 та ОСОБА_8 використовували автомобіль «ГАЗ 2705 АС-6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії та номером НОМЕР_2 від 13.10.2015 року, виданого центром ДАІ 0502, належить ОСОБА_6 , жителя АДРЕСА_1 , також під час огляду всередині автомобіля виявлено та вилучено: вироби із чорного металу побутового призначення, а саме: сітка рябиця, плати від телевізорів, два розібраних холодильника, дві газові плити, металева клітка, стара металева бочка, у салоні виявлено та вилучено електронні ваги та гучномовець.
Враховуючи те, що автомобіль «ГАЗ 2705 АС-6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , електронні ваги, гучномовець є засобом вчинення даного злочину, а сітка рябиця, плати від телевізорів, два розібраних холодильника, дві газові плити, металева клітка, стара металева бочка - предметом вчинення злочину, тому у слідства виникла необхідність в накладенні арешту на вказаний вище транспортний засіб з металобрухтом, електронними вагами та гучномовцем.
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав з підстав, зазначених в ньому. Просив суд задовольнити.
Адвокат ОСОБА_4 , який представляє інтереси користувача майна ОСОБА_7 , в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна повністю або частково з тих підстав, що фактично відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 213 КК України, який зазначений у фабулі клопотання, оскільки згідно пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вони скуповували металобрухт для власних потреб. Зазначив, що автомобіль не є речовим доказом. Згідно ст. 98 КПК України речовим доказом є лише металобрухт.
Також адвокат зазначив, що двоє свідків, які скуповували металобрухт для власних потреб, є за національністю ромами, у зв"язку з чим, їм складно офіційно працевлаштуватися, автомобіль, на який просить накласти арешт слідчий, є єдиним джерелом заробітку для сім"ї ОСОБА_7 , який на своєму утриманні має четверо неповнолітніх дітей.
Дослідивши клопотання та додані до нього докази, заслухавши пояснення учасників процесу, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно протоколу огляду місця події від 03.03.2019 р. під час огляду автомобіля «ГАЗ 2705 АС-6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , всередині якого виявлено та вилучено: вироби із чорного металу побутового призначення, а саме: сітка рябиця, плати від телевізорів, два розібраних холодильника, дві газові плити, металева клітка, стара металева бочка, у салоні виявлено та вилучено електронні ваги та гучномовець.
Згідно пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 04.03.2019 р. останні надали пояснення, відповідно до яких металобрухт вони скуповували для власних потреб, а саме для будівництва будинку.
Відповідно до частин першої та другої статті 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна.
Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є зокрема доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна, окрім іншого, допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та ( або) зберігли на собі його сліди.
Судом встановлено, що вказаний автомобіль «ГАЗ 2705 АС-6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на який просить накласти арешт слідчий, свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 використовували для власних потреб, таким чином він не є предметом вчинення злочину, як зазначено слідчим в клопотанні.
Таким чином, зазначений автомобіль не підпадає під критерії речового доказу в рамках ст. 98 КПК України, тобто не є доказом злочину. При цьому, слідчим в судовому засіданні не долучено до матеріалів клопотання постанови про визнання речовим доказом автомобіля «ГАЗ 2705 АС-6», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
У зв"язку з чим, слідчим в судовому засіданні не доведено, що вказаний транспортний засіб був вилучений з метою його збереження, можливості уникнення його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Також судом встановлено, що майно, яке було виявлено та вилучено під час огляду автомобіля «ГАЗ 2705 АС-6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме: електронні ваги, гучномовець, сітку рябицю, плати від телевізорів, два розібраних холодильника, дві газові плити, металеву клітку, стару металеву бочку, має значення у кримінальному провадженні в якості речових доказів, та яке було вилучено з метою його збереження, можливості уникнення його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Також відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до частини четвертої статті 173 КК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Разом з тим, відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та ( або) зберігли на собі його сліди.
Таким чином, автомобіль марки «ГАЗ 2705 АС-6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_7 , являється тимчасово вилученим.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.
Враховуючи наведене вище, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим в судовому засіданні не обґрунтовано та не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна на автомобіль, при цьому слідчим в судовому засіданні не доведено ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, а також враховуючи порушення прав володільця майна щодо права користування та розпорядження ним, при цьому, автомобіль є є єдиним джерелом заробітку ОСОБА_7 , який на утриманні має четверо неповнолітніх дітей, тому слідчий суддя прийшов до висновку про відмову в частині задоволення клопотання слідчого про арешт майна на автомобіль та повернення транспортного засобу володільцю майна без права його подальшого продажу.
Окрім того, враховуючи, що відсутність заборони на користування та розпорядження майном, на яке планується накласти арешт, не зможе забезпечити запобігання ризикам втрати речових доказів, які суттєво впливають на об`єктивність досудового розслідування та втрата вищевказаних речей може призвести до втрати речових доказів і як наслідок доказової бази, тому слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слідчого в частині накладення арешту на майно, яке було виявлено та вилучено під час огляду автомобіля «ГАЗ 2705 АС-6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме: на електронні ваги, гучномовець, сітку рябицю, плати від телевізорів, два розібраних холодильника, дві газові плити, металеву клітку, стару металеву бочку, підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 131, 132, 170 - 173, 309, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,-
У х в а л и в:
Клопотання слідчого СВ Бердичівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити частково.
Накласти арешт майно, яке було виявлено та вилучено під час огляду автомобіля «ГАЗ 2705 АС-6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме : на електронні ваги, гучномовець, сітку рябицю, плати від телевізорів, два розібраних холодильника, дві газові плити, металеву клітку, стару металеву бочку.
В іншій частині клопотання відмовити.
Повернути у користування ОСОБА_7 автомобіль «ГАЗ 2705 АС-6», реєстраційний номер НОМЕР_1 без права його подальшого продажу.
Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Бердичівського ВП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_3 .
Арешт може бути скасований слідчим суддею в порядку, передбаченому частиною першою статті 174 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1