ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(на підставі угоди)

20.12.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000011 від 11.01.2015 р. стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Киянка Ємільчинського району Житомирської області, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , розлученого, на утриманні малолітня дитина син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, раніше не судимого,
по обвинуваченню за ст. 407 ч. 3 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

В підготовчому судовому засіданні по розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_6 по обвинуваченню за ст. 407 ч. 3 КК України, учасниками провадження надана угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченим від 20.12.2018 р..
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин:
ОСОБА_6 в березні 2014 року був призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 на військову службу на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014. Наказом командира військової частини п/п НОМЕР_1 від 17 березня 2014 року солдата ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу частини, призначено на посаду старшого стрільця 2 відділення 1 взводу 2 десантно-штурмової роти.

Солдат ОСОБА_6 під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України вирішив стати на злочинний шлях.

29 грудня 2014 року близько 8 години солдат ОСОБА_6 в порушення вимог вказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування військової частини польова пошта НОМЕР_1 та поважних причин, маючи об`єктивні можливості для прибуття у встановлений час, своєчасно до місця проходження військової служби військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , не з`явився, обов`язки за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від неї та його причини, не повідомив та проводив час на власний розсуд до 02 червня 2015 року, до часу самостійного повернення до військової частини.

Своїми умисними діями, які виразились у нез`явленні своєчасно на службу до військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України.

В наданій угоді обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних в обвинувальному акті обставин та за вказаною статтею Кримінального кодексу, окрім того було визначено та узгоджено вид та розмір покарання, яке визначалося у вигляді позбавлення волі з застосуванням вимог ст. 2 Закону України «Про амністію в 2016 році», оскільки обвинувачений є учасником бойових дій.

Судом з`ясовано у обвинуваченого чи цілком він розуміє своє право на судовий розгляд, його права; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд вважає, що укладена угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, умови угоди не суперечать вимогам кодексу (зокрема в частині кваліфікації дій), умови відповідають інтересам суспільства; не порушують прав, свобод чи інтересів інших громадян або осіб; укладені обвинуваченим добровільно, а тому затверджує угоду про визнання винуватості.

Речові докази, процесуальні витрати відсутні, запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 314, 394, 473, 474, 475, 374, КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості, укладену 20.12.2018 р. по кримінальному провадженню № 0000011 від 11.01.2015 р., по обвинуваченню ОСОБА_6 за ст. 407 ч. 3 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 407 ч. 3 КК України та призначити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 2 абз. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня проголошення до Житомирського апеляційного суду:

1) обвинуваченим, захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без їх згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

СУДДЯ: ОСОБА_1