Єдиний унікальний номер справи 185/296/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року. м. Павлоград.

Колегія Павлоградського міськрайонного суду

Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

під час судового засідання кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 15,ч.1 ст. 115 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

У провадженні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0003210 від 17 жовтня 2014 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 15,ч.1 ст. 115 КК України.

Прокурор просить суд продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, так як на даний час підтверджено існування ризиків, предбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме обвинувачений може переховуватись від суду, впливати на потерпілих та свідків, вчинити інші правопорушення.
Потерпіла та її представник підтримали клопотання прокурора.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти клопотання прокурора, та просять суд змінити запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою.

Колегія суддів вивчивши обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, розглянувши клопотання прокурора, обвинуваченого та його захисника, вислухавши думку інших учасників кримінального провадження, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду від 16.01.2018 року ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, за клопотанням прокурора, та на протязі розгляду данного кримінального провадження обвинуваченому продовжувався строк тримання під вартою.

Так, ухвалою Павлоградського міськрайонного суду від 04 вересня 2018 року ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 02 листопада 2018 року.

ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні злочинів, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких, один з яких є насильницьким злочином проти життя та здоров`я особи.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п.79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно якої питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
Посилання обвинуваченого та його захисника на ч.3 ст. 439 КПК України частини 5 ст.72 КК України колегія суддів не може взяти до уваги, так як на даний час вирішується питання щодо запобіжного заходу, а не призначення покарання. Крім того, судовий розгляд не закінчено, та сторона обвинувачення не обмежена в праві змінити обсяг обвинувачення.

На думку колегії суддів менш суворий вид запобіжного заходу не може бути застосований через особливу тяжкість кримінального правопорушення та суспільну резонансність кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».
Колегія суддів вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження Останній обвинувачується у скоєнні злочинів, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких, судове слідство ще не закінчено, та ризики які були враховані при обранні обвинуваченому вказаного запобіжного заходу не відпали, прокурором було доведено наявність достатніх підстав, вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: незаконно впливати на потерпілих, переховуватись від суду, вчинити інші правопорушення.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. 177, 331 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_5 у виді тримання під вартою - задовольнити.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника щодо змінити запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою - відмовити.

ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 15,ч.1 ст. 115 КК України, продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 30 діб, а саме до 30 листопада 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1 .

Судді ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 .