пр. № 1-кп/759/244/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 , номер кримінального провадження 0011581, внесеного 19.11.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тальне Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимий: 1) 26.01.2001 року вироком Тальнівського районного суду Черкаської області за ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст. 46-1 КК України (в редакції 1960 року) умовно, з іспитовим строком 2 роки; 2) 19.03.2002 року вироком Тальнівського районного суду Черкаської області за ч. 2 ст. 190, 70, 71 КК на 4 роки позбавлення волі; 3) 10.05.2007 року вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі; 4) 04.10.2007 року вироком Святошинського районного суду м. Києва ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі; 5) 21.09.2009 року вироком Оболонського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 190, 71 КК України на 2 роки 1 місяць позбавлення волі; 6) 18.01.2010 року вироком Залізничного районного суду м. Львова за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі; 7) 23.03.2010 року вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 70 КК України на 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 8) 25.06.2010 року вироком Києво-Святошинського району Київської області за ч. 2, ст. 289, ч. 4 ст. 70 ч. 2 КК України на 6 років 8 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 9) 30.01.2012 року вироком Сімферопольского районного суду АР Крим за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70, 71 КК України на 6 років 8 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 10) 13.08.2018 року вироком Бориспільського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 190 КК України на 2 роки позбавлення волі,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження

встановив:
15.11.2016, в денний час, ОСОБА_3 знаходячись на території ринку «Шлях» по вул. Зодчих, 52 в м. Києві, звернувся до продавця кіоску з продажу та ремонту мобільних телефонів ОСОБА_6 та представившись співробітником гіпермаркету «Епіцентр», запропонував придбати мобільні телефони та планшети зі знижкою 50 відсотків від вартості товарів, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання. Зацікавившись зазначеною пропозицію ОСОБА_6 домовився про зустріч з ОСОБА_3 в приміщенні гіпермаркету «Епіцентр», розташованому по вул. Берковецький, 6-в в м. Києві.
18.11.2016, приблизно о 15 годині, ОСОБА_6 прибув до гіпермаркету «Епіцентр», розташованому по вул. Берковецький, 6-в в м. Києві для придбання мобільних телефонів та планшетів. Обравши для покупки два планшети марки «Леново», ОСОБА_6 не довідуючись про дійсні наміри ОСОБА_7 , передав останньому грошові кошти в сумі 4758 гривень.

З метою виконання свого злочинного умислу, направленого на заволодіння грошима ОСОБА_8 шляхом обману, з метою їх обернення на свою користь та особистого збагачення, ОСОБА_3 , приблизно о 17 годині 18.11.2016 під приводом здійснення оплати планшетів з місця вчинення злочину втік розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд, завдавши цим ОСОБА_6 майнову шкоду.

15.11.2016, в денний час, ОСОБА_3 , знаходячись на території ринку «Шлях» по вул. Зодчих, 52 в м. Києві, звернувся до продавця кіоску з продажу та ремонту мобільних телефонів ОСОБА_6 та представившись співробітником гіпермаркету «Епіцентр», запропонував придбати мобільні телефони та планшети зі знижкою 50 відсотків від вартості товарів, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання. Зацікавившись зазначеною пропозицію ОСОБА_6 домовився про зустріч з ОСОБА_3 в приміщенні гіпермаркету «Епіцентр», розташованому по вул. Берковецький, 6-в в м. Києві. Одночасно з цим, ОСОБА_6 повідомив своєму знайомому ОСОБА_9 про вигідну пропозицію придбання техніки, якою останній зацікавився, виявивши бажання також придбати декілька мобільних телефонів.

18.11.2016 року приблизно о 15 годині, ОСОБА_9 прибув до гіпермаркету «Епіцентр», розташованому по вул. Берковецький, 6-в в м. Києві для придбання мобільних телефонів. Обравши для покупки 10 мобільних телефонів, ОСОБА_9 не довідуючись про дійсні наміри ОСОБА_7 , передав останньому грошові кошти в сумі 11240 гривень.

З метою виконання свого злочинного умислу, направленого на заволодіння грошима ОСОБА_9 шляхом обману, з метою їх обернення на свою користь та особистого збагачення, ОСОБА_3 , приблизно о 17 годині 18.11.2016 під приводом здійснення оплати телефонів з місця вчинення злочину втік розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд, завдавши цим ОСОБА_9 майнову шкоду.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у висунутому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зазначивши час, місце, спосіб і мету його вчинення. Зокрема, він пояснив, що 15.11.2018 року в денний час, він знаходився на території ринку «Шлях» по вул. Зодчих в м. Києві, звернувся до продавця кіоску з продажу та ремонту мобільних телефонів ОСОБА_6 та представившись співробітником гіпермаркету «Епіцентр», запропонував придбати мобільні телефони та планшети зі знижкою 50 відсотків від вартості товарів, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання. Зацікавившись зазначеною пропозицію ОСОБА_6 домовився про зустріч з ним в приміщенні гіпермаркету «Епіцентр», розташованому по вул. Берковецький, 6-в в м. Києві. 18.11.2016, приблизно о 15 годині, він прибув до гіпермаркету «Епіцентр», розташованому по вул. Берковецький, 6-в в м. Києві, де ОСОБА_6 та ОСОБА_3 обрали два планшети та 10 телефонів та передали йому відповідно 4758 грн. та 11240 грн. після чого з місця вчинення злочину втік під приводом оплати вказаної техніки та розпорядився отриманими шахрайським шляхом коштами на власний розсуд.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні заволодіння шляхом обману, грошима, які належать ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на суму 4758 грн. та 11240 грн., вчинене повторно доведена повністю. Дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 190 КК України як ззаволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно зі ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості; обставину, яка пом`якшує його покарання та відсутність обставин, які обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має постійне місце проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, з середньою освітою, працездатний, але офіційно не працює, не одружений, має неповноліттю дитину, посередньо характеризується, тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у межах санкції цієї частини ст. 190 КК України.

Враховуючи вищенаведені обставини, а також те що ОСОБА_3 має непогашені судимості, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, з врахуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України, вважаючи таке покарання необхідним й достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 369-371, 374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Бориспільського районного суду Київської області від 13 серпня 2018 року, більш суворим, призначеним даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з часу затримання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою - в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1