П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 р.
м. Київ

справа № 465/2885/16-к

провадження № 51-1884 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Франківського районного суду м. Львова від 26 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 06 грудня 2017 року щодо

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця
АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Франківського районного суду м. Львова від 26 травня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 06 грудня 2017 року, ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 років 10 місяців.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він з вересня 2014 року по 31 березня 2016 року у м. Львів повторно, шляхом погроз застосування насильства до ОСОБА_7 та його близьких родичів, фізичної розправи, знищення майна вимагав у потерпілого грошові кошти в сумі 20 000 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 01 вересня 2014 року становило 262 282 грн.
Так, потерпілий ОСОБА_7 , побоюючись за своє життя та життя своїх близьких, знаючи ОСОБА_6 як неодноразово судимого за злочини із застосуванням насильства, неодноразово передавав останньому протягом указаного часу грошові кошти на загальну суму 3 000 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 01 вересня 2014 року становило 39 330 грн. Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння коштами ОСОБА_7 , 31 березня 2016 року близько 23.00 ОСОБА_6 зайшов до житлового будинку, в якому проживає потерпілий, що за адресою: АДРЕСА_2 , та, погрожуючи ОСОБА_7 фізичною розправою, вимагав у нього грошові кошти, на що потерпілий передав ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 800 грн, побоюючись за своє життя та життя близьких. Під час вимагання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_6 поводився агресивно та наніс три удари в обличчя ОСОБА_7 , спричинивши останньому моральних і фізичних страждань.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі з доповненнями до неї засуджений ОСОБА_6 , не погоджуючись із постановленими щодо нього судовими рішеннями через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі, просить їх скасувати, а кримінальне провадження - закрити. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що висновки суду першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, ґрунтуються на припущеннях і недопустимих доказах, а матеріали провадження не містять достатніх доказів його винуватості. При цьому вказує на порушення вимог КПК при проведенні слідчих дій та провокативні дії з боку потерпілого. ОСОБА_6 вважає, що суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив викладених в апеляційних скаргах доводів і постановив рішення, яке не відповідає вимогам ст. 419 КПК України. Крім того, засуджений зауважує, що при призначенні покарання не було враховано усіх пом`якшуючих обставин.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги.
Мотиви Суду
Положенням ст. 433 КПК України визначено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин.
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, про що порушує питання засуджений, перегляду в касаційному порядку не підлягає, а отже, при касаційному розгляді кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом.
Згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку.
При перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, та необхідність кваліфікації його дій за даною нормою кримінального закону судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, про що у судовому рішенні наведено докладні мотиви.
Той факт, що засуджений вчинив повторно вимагання з погрозою застосування насильства до потерпілого ОСОБА_7 чи його близьких родичів, пошкодження чи знищення їхнього майна, підтверджується показаннями потерпілого, свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , даними, що містяться у протоколах слідчих та негласних (слідчих) розшукових дій,висновку експертизи.
На думку колегії суддів,висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, належним чином обґрунтовані та вмотивовані.
Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами провадження не встановлено та судом правильно вирішено питання про їх належність й допустимість.
Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, суд першої інстанції, як убачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, відсутність обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання, а також дані про його особу, в тому числі й наявність у нього неповнолітньої дитини, тобто суд дотримався вимог статей 65-67 КК України.
Крім того, доводи засудженого ОСОБА_6 , аналогічні наведеним у його касаційній скарзі, були ретельно перевірені судом апеляційної інстанції, який, розглядаючи апеляційні скарги обвинуваченого та захисника на вирок суду першої інстанції, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необґрунтованими.
Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в тому числі й тих, на які вказував засуджений, Судом не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Франківського районного суду м. Львова від 26 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 06 грудня 2017 року щодо нього - без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3