Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1123/18
Провадження № 1-кп/499/29/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2019 року смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду на стадії підготовчого судового провадження обвинувальний акт та угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним у кримінальному провадженні №0000347 внесеного до ЄРДР від 26.11.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженця с. Ананьївка, Миколаївського району Одеської області, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акта та угоди про примирення, ОСОБА_5 (далі - обвинувачений) обвинувачується у кримінальному правопорушенні за таких фактичних обставин.

17.11.2018 точний час не встановлено, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився по місцю свого мешкання. Приблизно о 07:00 годині ОСОБА_5 помітив відсутність свого мобільного телефону марки «Хуавей». В цей час ОСОБА_5 вирішив, що даний мобільний телефон міг забрати ОСОБА_4 , з яким він перебуває у дружніх відносинах та за день до цього зловживав разом з ним спиртні напої.

Не знайшовши мобільного телефону ОСОБА_5 знаючи місце мешкання попрямував до ОСОБА_6 , який мешкає в АДРЕСА_2 , для того щоб вияснити чи брав останній телефон чи ні. Підійшовши до вхідної двері квартири ОСОБА_5 запримітив, що вхідні двері у при відкритому стані. На постуки у двері та на поклики ніхто не відгукувався. Після того як не докричавшись до власника квартири, ОСОБА_5 зайшов до приміщення кімнати та побачив, що ОСОБА_4 спить на ліжку, біля якого знаходився мобільний телефон марки «Мейзу М2 Нот», сірого кольору.

Помітивши мобільний телефон в квартирі поряд з ОСОБА_6 у ОСОБА_5 виник раптовий умисел спрямований на крадіжку даного мобільного телефону з метою особистого збагачення.

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_5 усвідомлюючи протиправність своїх дій, шляхом вільного доступу, з ліжка таємно здійснив крадіжку мобільного телефону марки «Мейзу М2 Нот», сірого кольору, який належить ОСОБА_4 . Після чого ОСОБА_5 вийшов з квартири та розпорядився мобільним телефоном на власний розсуд, а саме залишив його собі для особистого користування.

Своїми діями ОСОБА_5 завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріальних збитків на суму 1960 грн. 00 коп.

В порядку встановленому ч.1 ст.474 КПК України до суду за цим кримінальним провадженням надійшла угода про примирення між потерпілим та підозрюваним від 12.12.2018 року (далі угода).

Враховуючи, що сторони під час досудового розслідування досягли угоди, підписали її, причому обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, мотив і спосіб здійснення інкримінованого діяння за вказаних обставин, щиро розкаявся, тому суд розглядає справу відповідно до положень статей 314, 474 КПК України.

За угодою між сторонами досягнута домовленість про призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України у виді громадських робіт строком на 120 (сто двадцять) годин.

Сторони у судовому засіданні заявили, що вони цілком розуміють зміст, наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди.

Так, обвинувачений підтвердив факт скоєння кримінального правопорушення, за обставин, які вказані в обвинувальному акті, додатково зазначив суду, що умисел на викрадення майна у нього виник безпосередньо у квартирі потерпілого та в квартиру він потратив маючи вільний доступ.

Потерпілий у судовому засіданні угоду підтримав, додатково пояснив, що обвинувачений мав вільний доступ до його мешкання, а саме квартири, із заявами щодо незаконного проникнення у житло він до органів поліції не звертався та звертатися наміру не має.

Заслухавши думку сторін, які угоду повністю підтримали, розглянувши угоду, яка відповідає вимогам КПК України, з`ясувавши обставини справи, суд при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам закону виходив з таких мотивів.

Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Слід вважати правильною кваліфікацію вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, тобто як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), оскільки умисел на викрадення чужого майна виник у обвинуваченого безпосередньо у приміщенні (квартирі), а відповідно до ст.477 КПК України порушення недоторканності житла без обтяжуючих обставин, відповідальність за що передбачена ст.162 КК України є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення та може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, в свою чергу потерпілий із заявою щодо порушення недоторканості його житла до органів поліції не звертався, про що йому також судом було роз`яснено у судовому засіданні та він відмовився від надання відповідної заяви.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання з урахуванням обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Таким чином, зміст угоди не суперечать вимогам ст. 471 КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладання угоди було добровільним.

За таких обставин, угоду належить затвердити, а обвинуваченого визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України із призначенням йому покарання у виді громадський робіт строком на 120 годин.

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлявся, матеріальна шкода відшкодована в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Угоду про примирення, укладену 12 грудня 2018 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, призначивши йому покарання у виді громадський робіт строком на 120 (сто двадцять) годин.

Речові докази по справі, а саме мобільний телефон «Мейзу М2 Нот» сірого кольору вважати повернутими за належністю.

Витрати на залучення експерта відсутні, цивільний позов по справі не заявлявся.

Копію вироку вручити учасникам судового провадження.

Вирок з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області, через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1