Справа № 201/1911/19
Провадження № 1-кс/201/1252/2019
УХВАЛА
іменем України

18 лютого 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

з секретарем

судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором прокуратури Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором, до суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 .
В обґрунтування клопотання слідчий вказав на те, що 16.02.2019 під час несення служби по вул. Вернадського поруч з буд. № 19/21 були виявлені 2 чоловіки під час вчинення замаху на крадіжку телекомунікаційного кабелю із колодязя кабельної каналізації. На місці вчинення злочину були затримані два чоловіки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Під час проведення огляду місця події слідчим слідчо-оперативної групи виявлено та вилучено знаряддя вчинення злочину та предмет замаху на злочин, а саме кабель ТПП 300х2х04 довжиною 18 м.
На підставі наявних доказів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється в тому, що разом з раніше знайомим йому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у невстановленому в ході досудового розслідування місці та час, маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме кабельної продукції, поєднаний з проникненням у сховище, вступили у попередню злочинну змову, при цьому розподілили ролі кожного при скоєні злочину.
Так, ОСОБА_6 та співучасник злочину ОСОБА_7 , 16.02.2019 року приблизно о 03.25 годині, маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме кабельної продукції, поєднаний з проникненням у сховище, вчиняючи кримінальне правопорушення за попередньою змовою групою осіб, шляхом піддягання металевої кришки люку колодязя, який перешкоджав доступ до приміщення для зберігання кабелів діючих ліній зв`язку, проникли до підземної кабельної каналізації, розташованої біля буд. № 19/21 по В.Вернадського у м. Дніпро, таким чином проникли до сховища, яке відведено для зберігання матеріальних цінностей, а саме кабельної продукції.
Далі, ОСОБА_6 разом з співучасником злочину ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у сховище, діючи умисно з корисливих мотивів та особистої зацікавленості за попередньою змовою групою осіб, переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, де ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 за допомогою заздалегідь підготовленої пилки для металу, перерізав кабель ТПП 300х2х04 довжиною 18 метрів, таким чином викрали фрагмент кабельної продукції, яка є складовою частиною лінії кабельного зв`язку, вартістю 4 193 грн. 10 коп.
Після чого ОСОБА_6 разом зі співучасником злочину ОСОБА_7 не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, так як були затримані працівниками охоронної фірми.
Таким чином ОСОБА_6 разом із співучасником злочину ОСОБА_7 , скоїли незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного із проникненням у сховище вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
16.02.2019 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі отриманих доказів, затримано в порядку передбаченому ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного із проникненням у сховище, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, кваліфікуються за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
На підставі вищезазначеного, в клопотанні ставиться питання про застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_6 тримання під вартою у зв`язку з тим, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років.
В судовому засіданні прокурор та слідчий просили суд обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного на його думку неможливо. Доказів наявності ризиків необхідних для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатності застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів суду не надали.
Підозрюваний та його захисник просили суд відмовити у задоволенні клопотання посилаючись на відсутність доказів наявності ризиків необхідних для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатності застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.
Суд, вислухавши сторони, дослідивши відповідно до ч.4 ст.193 КПК України матеріали, що мають значення для вирішення клопотання, приходить до наступного.
Як вбачається із наданих суду матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.
При вирішенні даного клопотання суд виходить з того, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання, в тому числі, таким спробам, як: п.1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; п.3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; п.4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; п.5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Згідно ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Згідно вимог ч.ч.1,2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Частиною 4 ст.194 КПК України передбачено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
У даній справі суд приходить до висновку про те, що слідчим та прокурором належними та достатніми доказами доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор. До такого висновку суд приходить з врахуванням наданих слідчим та прокурором доказів, які підтверджують наявність обґрунтованої підозри, що безпосередньо підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: копією повідомлення про підозру, копіями протоколів допитів свідків, представника потерпілого, копією протоколу затримання підозрюваного.
Оцінюючи клопотання та надані докази в частині недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні суд приходить до висновку про те, що дані обставини не були підтверджені слідчим та прокурором належними та достатніми доказами. Так судом встановлено, що підозрюваний має постійне місце проживання, та міцні соціальні зв`язки, а саме проживає разом з матір`ю похилого віку. Вищевказане свідчить про необхідність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки прокурором не доведено неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів. При цьому суд враховує, що навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного.
Оцінюючи критично, у сукупності з іншими обставинами даної справи посилання прокурора на вчинення підозрюваним злочину під час відбування покарання за іншим вироком, як на доказ наявності ризику, необхідного для обрання самого суворого запобіжного заходу, суд приходить до висновку, що цей ризик не знайшов свого об`єктивного підтвердження в ході судового розгляду, оскільки жодного доказу з цього приводу обвинуваченням не надано і, відповідно, судом не досліджено.
Оцінюючи обставини, передбачені статтею 178 КПК України, у тому числі, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується повідомлення про підозру, а також враховуючи, що підозрюваний має постійне місце проживання, суд вважає, що до підозрюваного слід застосувати більш м`який вид запобіжного заходу, а саме домашній арешт, який буде необхідним та достатнім для забезпечення належного виконання ним своїх процесуальних обов`язків під час розслідування кримінального провадження.
Крім того, суд, обираючи до підозрюваного саме такий запобіжний захід, вважає необхідним покласти на нього низку процесуальних обов`язків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання cлідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором прокуратури Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки:

-з`являтись до слідчого, прокурора, суду за першим викликом;

-не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без відповідного дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого мешкання;

- цілодобово не залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Строк дії даної ухвали по16 квітня 2019 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1