Дата документу 25.02.2019 Справа № 320/6121/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/740/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 320/6121/18
Категорія ст. 185 ч.2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного судуу складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку дистанційно в режимі відео конференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002367, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Роза Люксембург, Новоазовського району Донецької області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, із середньою освітою, без постійного місця мешкання, який раніше був зареєстрований у АДРЕСА_1 , - 14.09.2009 знятий з місця реєстрації, раніше судимого:
1) 27.04.2009 р. Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя за ст.ст. 185 ч. 3, 357 ч. 3, 75 КК України призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з випробувальним терміном 1 рік 6 місяців;
2) 16.11.2009 р. Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя за ст.ст. 185 ч. 3. 185 ч. 2, 15 ч. 3, 71 ч. 1. 70 ч. 4 КК України призначено покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі. 05.10.2012 звільнений умовно достроково від відбування покарання, не відбутий строк 1 рік 4 місяці 2 дні;
3) 10.07.2014 р. Жовтневим районним судом м. Маріуполя за ст.ст. 15 ч. 2. 185 ч. 2, 185 ч. 2, 70 ч. 1,71 ч. 1 КК України призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі;
4) 24.07.2014 р. Орджонікідзевським районим судом м. Маріуполя за ст. 185 ч. 3 КК України призначено покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі. 04.05.2018 звільнений з Казанківської ВК № 93 Миколаївської області у зв`язку з відбуттям строку покарання,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 грудня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує, що він щиро розкаюється, повністю визнав свою вину, просить призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який просив апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно залишити без задоволення, з погляду на наступне.

Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 грудня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у вигляді 1 року позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, залишено без змін. Термін відбування покарання відраховувати з моменту фактичного його затримання, а саме з 26.07.2018 року 18 години 20 хвилин. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Укртелеком» в особі Запорізької філії ПАТ «Укртелеком» суму 18621,47 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
В вироку вирішена доля речових доказів по справі.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, 20 липня 2018 року, приблизно о 16-00годині, знаходячись біля першого під`їзду буд. № 59 по вул. Героїв України в м. Мелітополі Запорізької області, ОСОБА_6 , керуючись корисливим мотивом, діючи повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов до підвалу вищевказаного будинку, де за допомогою секатору, який він приніс з собою, відрізав та таємно викрав кабель електрозв`язку, який знаходився на балансі ПАТ «Укртелеком»: 2 ТПП 10x2x0,4, довжиною по 20 метрів кожний, загальною довжиною 40 метрів; ТПП 10x2x0,4 довжиною 40 метрів; ТПП 20x2x0,4 довжиною 30 метрів; ТПП 30x2x0,4 довжиною 45.метрів; ТПП 50x2x0,4 довжиною 30 метрів; ТПП 100x2x0,4 довжиною 50 метрів, загальною вартістю 18621 гривня 47 копійок, після чого з місця події зник та розпорядився майном на власний розсуд, тим самим заподіяв Запорізькій філії ПАТ «Укртелеком» майнову шкоду на загальну суму 18621 гривня 47 копійок.

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.

ВинуватістьОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями самого обвинуваченого в судовому засіданні, де він повністю визнавав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а тому, враховуючи позицію обвинуваченого та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, місцевий суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися.
Судом першої інстанції діїОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України.
Доводи апелянта про застосування до нього положень ст. 75 КК України, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

За змістом ст. 75 КК України звільнення особи від відбування призначеного покарання з випробуванням можливе лише у тому випадку, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі не більше п`яти років дійде висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування призначеного покарання.

При розгляді кримінального провадження достатніх підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 норм ст. 75 КК України, районним судом не встановлено і в апеляційній скарзі не приведено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції було враховано, що він вину визнав повністю, щиро покаявся, активно сприяв органам досудового розслідування у розкритті злочину, а тому суд призначив йому мінімальне покарання у виді позбавлення волі, яке передбачено санкцію ч. 2 ст. 185 КК України.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів не вбачає правових підстав, як для застосування відносно обвинуваченого положень ст. 75 КК України, так і для подальшого пом`якшення ОСОБА_6 призначеного судом першої інстанції покарання, зокрема у зв`язку з тим, що він вину визнав та щиросердно розкаявся, оскільки будучи неодноразово судимим за вчинення умисних злочинів, після відбуття покарання через короткий проміжок часу знову вчинив умисний корисливий злочин, а тому, колегія судів вважає, що обвинувачений схильний до стійкої злочинної діяльності, що характеризує його, як негативну особу, у зв`язку з чим призначене судом реальне покарання у виді позбавлення волі, є необхідним та достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Із вироку вбачається, що суд першої інстанції визнав обставиною, що обтяжує покаранняобвинуваченого ОСОБА_6 рецидив злочину.
Колегія суддів вважає, що суд безпідставно визнав обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого - рецидив злочину, оскільки таке рішення суперечить вимогам ст. ст. 91, 92, 291, 337 ч. 1 КПК України, так як з обвинувального акту вбачається, що такої обставини, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 , в ході досудового розслідування не було виявлено (а.п. 2), а суд першої інстанції не вправі вийти за межі висунутого обвинувачення, а тому ця обставина підлягає виключенню з вироку.
Виключення обставини, що обтяжує покарання, не впливає на вид та розмір призначеного судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки систематичність протиправної діяльності і стійку спрямованість останнього на незаконне збагачення у злочинний спосіб, становить підвищену небезпеку для суспільства.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 грудня 2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , змінити.

Виключити з вироку посилання суду на обставину, що обтяжує покарання останнього рецидив злочину.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: