Ухвала

22 грудня 2018 року

м. Київ
справа № 523/7652/18

провадження № 51-10452 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 12 червня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 17 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Із матеріалів провадження за скаргою вбачається, що Суворовський районний суд м. Одеси вироком від 12 червня 2018 року затвердив угоду про примирення між підозрюваною ОСОБА_5 та представником потерпілого ТОВ «РУШ» ОСОБА_6 і визнав ОСОБА_5 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК), призначивши покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Суддя Апеляційного суду Одеської області ухвалою від 17 жовтня 2018 року повернув апеляційну скаргу ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5 на вказаний вирок.
У касаційній скарзі адвокат просить скасувати вирок та ухвалу про повернення апеляційної скарги і призначити новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_5 у суді першої інстанції.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання пунктів 4, 5 ч. 2 та ч.4 цієї статті.
Згідно зі ст. 427 КПК у касаційній скарзі, зокрема, зазначається обґрунтування заявлених скаржником вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, що подає скаргу. Крім того, до скарги додаються належним чином оформлені документи, що підтверджують повноваження захисника.
Проте наведених положень процесуального закону не було дотримано.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким, відповідно, внесено зміни до КПК і визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд. Однак адвокат неправильно зазначив найменування суду касаційної інстанції, до якого він подав касаційну скаргу.

Крім того, у поданій скарзі не наведено обґрунтування необхідності скасування ухвали апеляційного суду від 17 жовтня 2018 року про повернення апеляційної скарги на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 399, 412 вказаного Кодексу в їх взаємозв`язку. Зокрема, у скарзі має бути вказано, які саме істотні порушення вимог кримінального процесуального закону допустив суд апеляційної інстанції (що тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення).
Згідно з положеннями ч. 6 ст. 399 КПК у разі ухвалення судом апеляційної інстанції ухвали про повернення апеляційної скарги предметом касаційного оскарження може бути лише названа ухвала апеляційного суду. При цьому відповідно до ч. 1 ст. 424 вказаного Кодексу повноваженнями здійснювати перегляд рішення місцевого суду (про що йдеться в касаційній скарзі) суд касаційної інстанції не наділено, оскільки таке рішення в апеляційному порядку по суті не переглядалося.
У разі скасування відповідної ухвали за результатами касаційного розгляду суд касаційної інстанції виходить із приписів ст. 436 КПК, якими визначено його повноваження за наслідками розгляду касаційної скарги. Отже, зазначену в касаційній скарзі вимогу про скасування вироку, який відповідно до вимог ст. 424 цього Кодексу не може бути предметом перегляду, та ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду в суді першої інстанції викладено без урахування вказаних положень Закону.
Разом з тим, згідно зі ст. 50 КПК повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи) уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Усупереч зазначеним положенням до касаційної скарги адвокатом додано лише свідоцтво та ордер, з якого вбачається, що адвокат ОСОБА_4 уповноважена представляти інтереси ОСОБА_5 у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, проте в ньому немає даних про те, що адвокат ОСОБА_4 уповноважена звернутися до Верховного Суду.
Оскільки касаційна скарга адвоката не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 12 червня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 17 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху та надати їй строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_8 єва