490/3339/19 25.04.2019
н/п 1-кс/490/2481/2019
Справа № 490/3339/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2019 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №00001411 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.04.2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,
Учасники судового провадження:
слідчий ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:

Групою слідчих, до складу якої входить слідчий СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , здійснюється досудове розслідування обставин кримінального правопорушення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00001411 від 16.04.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

23 квітня 2019 року слідчий ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з погодженим із прокурором Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 клопотанням про арешт нерухомого майна - нежилі приміщення з №1 по №17 (групи приміщень №17) (в літ. Б), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , номер реєстраційного об`єкту 000.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що зазначене майно є об`єктом кримінально протиправних дій, оскільки відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Вислухавши слідчого, вивчивши надані матеріали кримінального провадження та клопотання слідчого, вважаю клопотання таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що з володіння ОСОБА_5 незаконно вибули нежилі приміщення з №1 по №17 (групи приміщень №17) (в літ. Б), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , власником яких стала інша особа, якій потерпіла право володіння в установленому законом порядку не передавала.

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що метою захисту майнових прав на нерухоме майно ОСОБА_5 , запобігання подальшої перереєстрації та заволодіння нежилими приміщеннями з №1 по №17 (групи приміщень №17) (в літ. Б), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ., є необхідність застосування заходу забезпечення кримінального провадження, передбаченого статтею 170 КПК України.

Відповідно до ст. 171 ч.2 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Крім того, ст. 223 КПК України передбачено вимоги до проведення слідчих дій, серед яких визначено, що слідчий, прокурор вживає необхідних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені.

Згідно ч.3 ст. 168 КПК України слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа під час тимчасового вилучення майна зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно із ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя доходить до переконливого висновку про те, що майнові права є об`єктом (предметом) злочинного посягання і їх перехід відбувся виключно завдяки незаконним діям інших осіб без надання відповідних доказів належних правових підстав для здійснення вказаних дій, а тому арешт майна у даному конкретному випадку є співмірним і слугує цілям збереження речових доказів.

Крім того, за своїм змістом ч. 4 ст. 190 КК України є злочином з матеріальним складом, а тому при вирішенні даного клопотання слідчий суддя враховує, що об`єктом злочинного посягання є саме майно яким заволоділи шляхом обману, вчинене в особливо великих розмірах або організованою групою.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя вважає, що з метою збереження речових доказів, встановлення всіх обставин скоєного кримінального правопорушення, а також з метою захисту майнових прав ОСОБА_6 , запобігання подальшої перереєстрації та заволодіння нежилими приміщеннями з №1 по №17 (групи приміщень №17) (в літ. Б), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , клопотання слідчого підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 98, 167, 168, 170, 171, 172, 173, 223 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , - задовольнити.

Накласти арешт, встановивши заборону відчуження та вчинення будь-яких нотаріальних та реєстраційних дій з наступним нерухомим майном:

- нежилі приміщення з №1 по №17 (групи приміщень №17) (в літ. Б), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , номер реєстраційного об`єкту 000.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1