№ 192/718/19
пр. 1-в/201/507/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі подання начальника Солонянського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про скасування звільнення від відбування покарання і направлення для відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , засудженого 08 лютого 2018 року вироком Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, -

ВСТАНОВИВ:
З Дніпровського апеляційного суду на адресу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання начальника Солонянського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про скасування звільнення від відбування покарання і направлення для відбування покарання ОСОБА_4 , у зв`язку з невиконанням останнім покладених на нього вироком суду обов`язків.

В обґрунтування зазначеного подання, посадова особа органу пробації посилається на те, що з 07 травня 2018 року засуджений ОСОБА_4 перебуває на обліку у Солонянському районному відділі ДУ «Центра пробації» у Дніпропетровській області, при цьому останнього було ознайомлено 18 травня 2018 року з порядком та умовами відбування призначеного покарання з іспитовим строком, встановлені дні явки для реєстрації, у які засуджений не з`являвся без поважних причин. Також у поданні зазначається, що засуджений порушив обов`язок встановлений судом на підставі ст. 76 КК України стосовно працевлаштування, оскільки за твердженням органу пробації, ОСОБА_4 до центру зайнятості не звертався. Таким чином, на думку органу пробації, засуджений на шлях виправлення не став і не бажає виправити свою поведінку, чим порушив умови відбування покарання з випробуванням.

Учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду подання повідомлялися належним чином, однак причини своєї неявки не повідомили, що, відповідно до ст. 539 КПК України, не перешкоджає розгляду подання за їх відсутності.

Суд, вивчивши подання начальника Солонянського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 і долучені до нього документи, співставивши подання з вимогами закону, приходить до висновку про необхідність відмови у його задоволенні, виходячи з наступного.

З матеріалів за поданням судом встановлено, що вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2018 року ОСОБА_4 було засуджено за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, з іспитовим строком в 1 рік 6 місяців, та покладенням обов`язків, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Вирок суду набрання законної сили 29 серпня 2017 року.

Згідно долученого до подання листка реєстрації, засуджений ОСОБА_4 за період часу з 21 травня 2018 року по 01 квітня 2019 року три рази не з`явився до уповноваженого органу з питань пробації на реєстрацію у встановлені йому дні явки, а саме 18 червня 2018 року, 18 березня 2019 року, 01 квітня 2019 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно із ч. 1 ст. 166 КК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Частиною 3 наведеної норми закону визначено, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Таким чином, встановлені обставини не можуть свідчити про те, що дії ОСОБА_4 стосовно його неявок у призначені дати та час до органу пробації для реєстрації, носять умисний та систематичний характер та спрямовані на невиконання своїх обов`язків, встановлених вироком суду, а тому на переконання суду, такі обставини не можуть слугувати підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направленням засудженого для відбування призначеного покарання.

Разом з цим, факт не працевлаштування засудженого, який підтверджується поясненнями самого ОСОБА_4 не є таким, що виправдовує необхідність скасування йому звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування покарання.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні подання начальника Солонянського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про скасування звільнення від відбування покарання і направлення для відбування покарання ОСОБА_4 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання начальника Солонянського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про скасування звільнення від відбування покарання і направлення для відбування покарання ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня проголошення ухвали суду.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1