Справа №585/1259/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/184/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - домашній арешт
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 квітня 2019 року про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колядинець Липоводолинського району Сумської області, не працюючого, одруженого, із середньою освітою, проживаючого в АДРЕСА_1 , у відповідності до ст. 89 КК України, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 292, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

У кримінальному провадженні №0000226 від 06.04.2019 року, яке перебуває в провадженні СВ Роменського ВП ГУНП України в Сумській області, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 292, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

09.04.2019 року ухвалою слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області клопотання слідчого Роменського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 задоволено частково.

Обрано підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, заборонивши ОСОБА_8 залишати цілодобово житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого відділення Роменського ВП ГУНП в Сумській області, прокурора та суду; носити електронний засіб контролю; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Встановлено строк дії ухвали до 08.06.2019 року.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 звернулась до апеляційного суду зі скаргою, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення слідчого судді, яке було винесене з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, суперечить фактичним обставинам кримінального провадження, які були встановлені та досліджені під час розгляду справи, просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб.

На переконання прокурора, висновки слідчого судді є необґрунтованими, оскільки в клопотанні доведено те, що жоден інший більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашній арешт, не зможе запобігти настання ризиків, зазначених в клопотанні.

В обґрунтування наявності ризиків, передбачений ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор вказував на наступне:

- ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється органами досудового розслідування у скоєнні злочину середньої тяжкості та тяжкого злочину, а тому з метою уникнення покарання буде переховуватись від органу досудового розслідування;

- може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, так як не всі предмети вчинення злочину були вилучені;

- враховуючи те, що ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав, він може чинити психологічний тиск на підозрюваного ОСОБА_11 , який проживає в одному селі по сусідству;

- ОСОБА_8 , хоча в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, але раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини, що характеризує його як особу, яка схильну до вчинення злочинів, а тому перебуваючи на свободі підозрюваний може продовжити свою девіантну поведінку.

Вважає також, що виходячи з вагомості доказів про вчинення підозрюваним злочину, тяжкості покарання до 8 років позбавлення волі, віку та стану його здоров`я, відсутність міцних соціальних зв`язків, відсутність офіційного місця роботи, розмір майнової шкоди, є всі підстави для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримку вимог апеляційної скарги, який просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою підозрюваному ОСОБА_8 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, думку підозрюваного та його захисника ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення вимог апеляційної скарги прокурора, просили оскаржувану ухвалу слідчого судді залишити без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів кримінального провадження в провадженні Роменського ВП ГУНП України в Сумській області, перебуває кримінальне провадження №0000226 від 06.04.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 292, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України (а.с. 4).

06.04.2019 року органи досудового слідства повідомили ОСОБА_8 про підозру у вчиненні таких дій: те що він за невстановлених слідством обставин та у невстановлений час, за попередньою змовою групою осіб загально небезпечним способом, що спричинили небезпеку для життя людей, здійснив врізку в промисловий нафтопровід на ділянці 12 км нафтозабірного колектору ГЗСУ «Південна Панасівка-Анастасівка», що належить НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта», з метою подальшого викрадення нафтопродуктів з даного трубопроводу. В подальшому, 05.04.2019 року, близько 22 години, ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи за попередньою змовою групою осіб, намагалися викрасти з нафтозабірного колектору нафтогазову суміш в кількості 15 м-3, але не встигли вчинити всіх дій, які вважали необхідними для доведення цього злочину до кінця, з причин, що не залежать від них.

08.04.2019 року до Роменського міськрайонного суду Сумської області звернувся слідчий СВ Роменського ВП ГУНП України в Сумській області ОСОБА_10 із клопотаннями про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (а.с. -3).

Ухвалою слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09.04.2019 року дане клопотання слідчого задоволено частково, обрано підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, заборонивши ОСОБА_8 залишати цілодобово житло за адресою: АДРЕСА_1 . Покладено на підозрюваного виконання ряд обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих органом досудового розслідування матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, якими є докази, наведені у клопотанні слідчого Роменського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_10 .

Так, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 292, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які у своїй сукупності, на даній початковій стадії досудового розслідування, є достатніми для такого висновку, а саме: рапортом про вчинення злочину (а.с. 5), протоколами огляду місця події від 06.04.2019 року (а.с. 7-9, 10-11), протоколом допиту свідка ОСОБА_13 (а.с. 12-13), протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 06.04.2019 року (а.с. 14-15), протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 06.04.2019 року (а.с. 16), протоколом допиту свідка ОСОБА_16 (а.с. 17-18), протоколом допиту свідка ОСОБА_12 (а.с. 19-20), протоколом допиту свідка ОСОБА_17 (а.с. 21), протоколом затримання ОСОБА_8 від 06.04.2019 року (а.с. 24-26), протоколами допиту свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 від 06.04.2019 року та від 07.04.2019 року (а.с. 70-75).

Колегія суддів зазначає, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у Рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

З такого визначення слідує, що на стадії судового контролю слідчий суддя оцінює докази на предмет їх вагомості, що підтверджується і вимогами ст. 178 КПК України, згідно якої слідчий суддя, суд, крім інших обставин, зобов`язаний оцінити саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів слідчий суддя правильно визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочинів є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувальних заходів.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Крім того, Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Штегмюллер проти Австрії» вказав, що застосування до особи обмеження волі можливо лише за наявності ризику неявки підозрюваного (обвинуваченого) на судовий розгляд, або інших ризиків, які мають бути реальними та обґрунтованими, тобто не бути загальними та абстрактними.

Як вбачається з матеріалів судового провадження та правильно встановлено слідчим суддею, органами досудового розслідування не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема наявність в ОСОБА_8 намірів переховуватись від органів досудового слідства, знищувати чи спотворювати докази по справі, впливати на інших підозрюваних по кримінальному провадженню, іншим способом перешкоджати кримінальному провадженню та вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки жодних переконливих доказів на підтвердження даних твердження стороною обвинувачення надано не було.

Разом з тим, враховуючи доведеність обставин, передбачених п. 1) та 2) ч. 1 ст. 194 КПК України, та беручи до уваги вагомість доказів прокурора у підозрі, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, наявність постійного місця проживання та реєстрації, позитивну характеристику, слідчий суддя вважав за можливе призначити підозрюваному ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт.

З урахуванням зібраних по справі доказів, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з насінням електронного засобу контролю буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Також, прокурор у своїй апеляційній скарзі не обґрунтував на доказах, яким чином підозрюваний перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом за місцем свого проживання, фізично чи психологічно зможе вплинути на інших підозрюваних, знищувати чи спотворювати докази по справі.

Щодо посилання прокурора у кримінальному провадженні на те, що ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, що на думку прокурора, характеризує підозрюваного, як особу схильну до вчинення злочинів, то їх слід визнати безпідставними, оскільки з відомостей про особу ОСОБА_8 слідує, до кримінальної відповідальності він притягувався більше 15 років тому назад, за весь цей час громадського порядку він не порушував, позитивно характеризується за місцем проживання.

З проводи ствердження прокурора про відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, то їх слід визнати безпідставними з огляду на те, що з матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_8 одружений, має дочку має постійне місце проживання.

Відсутність у підозрюваного постійного заробітку, не є підставою для обрання для нього такого запобіжного заходу, як тримання під вартою та не спростовує висновків слідчого судді, що перебування ОСОБА_8 під цілодобовим арештом забезпечить його належну поведінку та є достатнім для запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Таким чином, доводи прокурора щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали, як і його доводи про порушення вимог кримінального процесуального законодавства, є непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжних заходів, в тому числі і у вигляді домашнього арешту, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду.

Підтвердженням правильності застосованого щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є належна процесуальна поведінка останнього та сумлінне виконання покладених на нього слідчим суддею процесуальних обов`язків, з часу застосування вказаного запобіжного заходу до теперішнього часу та той факт, що підозрюваний самостійно, за першою вимогою апеляційного суду, у визначений час з`явився у судове засідання для участі в розгляді апеляційної скарги прокурора, не зважаючи на те, що в ній порушувалося питання про погіршення його становища і застосування такого запобіжного заходу як тримання його під вартою.

З огляду на викладені обставини колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з носінням електронного засобу контролю поведінки, з покладенням на нього виконання окремих обов`язків та належним чином мотивував своє рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 181, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА :

Ухвалу слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 квітня 2019 року про обрання підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 292, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього виконання окремих обов`язків, залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4