ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/465/19 Справа № 201/2976/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2019 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 375, ч. 2 ст. 28 ст. ч. 3 ст. 190 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2019 року у задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000563 від 10 травня 2018 року за ознаками злочинів, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 375, ч. 2 ст. 28 ст. ч. 3 ст. 190 КК України, відмовлено.
Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя посилався на недотримання органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону щодо вжиття заходів для вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 42, ч. 1,3 ст. 111, ч. 1-2 ст. 135 та ч. 1 ст. 278 КПК України. Слідчий суддя зазначає, що згідно відповіді на адвокатський запит № 380 від 01.08.2018 року власником квартири за адресою АДРЕСА_1 , де зареєстрований ОСОБА_6 , з лютого 2013 року є ОСОБА_10 , яка в своїх письмових поясненнях зазначає, що ОСОБА_6 за вказаною адресою не проживає понад 6 років - з моменту придбання нею цієї квартири, та там мешкає її син ОСОБА_11 зі своєю дружиною та дитиною. При цьому, слідчий суддя вказав на те, що зазначена інформація узгоджується із відомостями з Єдиного державного реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідно до запису №197285 якого, ОСОБА_10 дійсно є власником зазначеної квартири з 22.02.2013, а також зауважив, що в матеріалах письмових заперечень міститься відповідь на адвокатський запит КП ЖГ Самарського району за вих. № 595 від 02.08.2018, згідно якої у підприємства відсутні документи, що підтверджують проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .
Окрім цього, слідчий суддя посилався й на те, що прокурор вже звертався з подібним клопотанням до слідчого судді з аналогічними підставами про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ухвалою слідчого судді від 07 серпня 2018 року у справі №201/6976/18, було відмовлено в його задоволенні, а ухвалою суду апеляційної інстанції від 27 серпня 2018 року це рішення залишено без змін.
При цьому, слідчий суддя дійшов висновку, що і обставина переховування ОСОБА_6 є недоведеною.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на те, що слідчий суддя дійшов до хибного висновку про порушення органом досудового розслідування порядку вручення повідомлення про підозру, оскільки матеріали провадження містять достатні відомості про вжиття заходів для здійснення цієї процесуальної дії. Прокурор зазначає, що повідомлення про підозру було направлено на зареєстроване у встановленому законом порядку єдине місце проживання ОСОБА_6 та окрім цього на адресу КП ЖРЕП Самарського району, представники якого неодноразово виходили за вказаною у ньому адресою, однак вручити його не надалось можливим. Окрім того, прокурор вказує, що до набуття статусу підозрюваного ОСОБА_6 неодноразово викликався прокурором в ході телефонної розмови, а також шляхом направлення повісток про виклик. Поряд із цим, прокурором вжито заходів з метою встановлення місця перебування підозрюваного, шляхом допиту його родичів та здійснення виклику через офіційне видання газету Урядовий кур`єр. Наведені обставини з позиції прокурора спростовують твердження суду про неналежний виклик ОСОБА_6 після повідомлення про підозру. При цьому, прокурор зауважує, що під час досудового розслідування встановлено перебування ОСОБА_12 поза межами України, що також вказує на його ухилення від явки до слідчого та прокурора з метою переховування, у зв`язку з чим 08 червня 2018 року його оголошено у розшук та 11 березня 2019 року у міжнародний розшук.
Твердження суду про те, що слідчим не було встановлено фактичне місце мешкання підозрюваного прокурор вважає безпідставними, оскільки жодним чином не підтверджено вибуття ОСОБА_6 із вказаної адреси на момент направлення повідомлення про підозру та повісток про виклик, хоча в силу вимог Правил реєстрації місця проживання він зобов`язаний був повідомити письмово відповідний орган реєстрації про своє місце перебування.
Окрім того, суд не взяв до уваги, що на виконання ухвали слідчого судді від 31 липня 2018 року, на яку він посилався у своєму рішенні, встановлено факт відсутності ОСОБА_6 на території України.
Посилання слідчого судді на пояснення ОСОБА_10 як на підставу для визнання неналежним повідомлення про підозру ОСОБА_6 прокурор вважає необґрунтованим, оскільки відомості про відсутність ОСОБА_6 за місцем реєстрації стали відомі після ухилення ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду.
Також прокурор вважає безпідставним доводи слідчого судді про розгляд аналогічного клопотання з огляду на те, що він звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою замість надання дозволу на затримання з метою приводу, а також у зв`язку з оголошенням ОСОБА_6 у міжнародний розшук вже після ухвалення судом попереднього рішення. При цьому, прокурор зауважує, що подана стороною захисту скарга на постанову про оголошення ОСОБА_6 у розшук слідчим суддею 08 червня 2018 року залишена без задоволення та судовим рішенням встановлено законність підстав для зупинення провадження.
Поряд з наведеними підстави для скасування ухвали слідчого судді прокурор посилається також й на хибність висновків слідчого судді про недоведення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також обґрунтованості підозри ОСОБА_6 . На переконання прокурора, ним під час судового розгляду належним чином доведено існування підстав для обрання запобіжного заходу, передбачених ст. 183 КПК України та надано достатні докази на підтвердження переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисників, які просили ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що прокуратурою другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001016 від 16 грудня 2015 року за ознаками злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 375, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 190 КК України.
01 червня 2018 року, в порядку ст.ст. 276-2788 КПК України, ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 375, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 190 КК України.
08 червня 2018 року ОСОБА_6 було оголошено в державний розшук, а 11 березня 2019 року - у міжнародний.
Між тим, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2019 року у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відмовлено з мотивів відсутності доказів набуття ОСОБА_6 статусу підозрюваного, а також доказів на підтвердження його переховування від органів досудового розслідування.
З вказаним рішення слідчого судді колегія суддів погодитись не може.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Як видно з матеріалів провадження, органом досудового розслідування встановлено що згідно паспорту громадянина України та у відповідністю з довідкою Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області, а також відомостями, що містяться в особовій справі за місцем роботи та у деклараціях про майновий стан, єдиним місцем реєстрації ОСОБА_6 є адреса: АДРЕСА_1 .
01 червня 2018 року на зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання ОСОБА_6 було направлено повідомлення про підозру.
На переконання колегії суддів, органом досудового розслідування дотримано вимоги кримінального процесуального закону, передбачені ст. 278 КПК України, якими встановлено можливість направлення особі повідомлення про підозру засобами поштового зв`язку, а отже вважати ОСОБА_6 таким, що не набув статусу підозрюваного, неможливо.
Колегія суддів звертає увагу й на те, що в період з 26 вересня 2017 року по 05 березня 2018 року ОСОБА_6 неодноразово викликався прокурором для проведення слідчих та процесуальних дій, що вказує на обізнаність у здійсненні досудового розслідування.
Окрім того, повідомлення про виклик було розміщено також й на сайті Урядовий кур`єр.
Наведені обставини свідчать про те, що органом досудового розслідування вжито всіх заходів для виклику ОСОБА_6 та вручення йому повідомлення про підозру особисто, а отже вважати права підозрюваного порушеними суд апеляційної інстанції не може.
Посилання суду на те, що власник квартири, у якій зареєстрований ОСОБА_6 спростовує обставин його проживання у ній протягом тривалого часу, суд апеляційної інстанції розцінює як безпідставні, оскільки вони суперечать відомостям, що містяться у його декларації про майновий стан, власноруч зазначеним ним, у відповідності з вимогами ст. 46 Закону України Про запобігання корупції, та засвідченим своїм підписом.

Не є переконливими висновки слідчого судді про відсутність підстав для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою й тому, що органом досудового розслідування дотримано умови звернення до слідчого суддів з відповідним клопотанням.
Так, у згідно з вимогами ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_6 08 червня 2018 року ОСОБА_6 було оголошено в державний розшук.
Разом із цим, з огляду на встановлені під час проведення оперативно-розшукових заходів обставини перебування ОСОБА_6 поза межами України, 11 березня 2019 року його оголошено у міжнародний розшук.
Частиною 6 статті 193 КПК України встановлено особливий порядок обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо осіб, оголошених у міжнародний розшук. Специфікою є те, що таке рішення слідчий суддя, суд приймає за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, а запобіжний захід лише обирається, а не застосовується. У зазначеній нормі КПК законодавець прямо передбачив, що у випадку оголошення особи у міжнародний розшук слідчий, прокурор (процесуальний керівник) звертається до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а не про його застосування.
Під час перегляду судового рішення, колегією суддів з`ясовано, що наведені у клопотанні відомості, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 375, ч. 2 ст. 28 ст. ч. 3 ст. 190 КК України.
Як видно з наданих прокурором матеріалів, які обґрунтовують клопотання, обставини підозри мають місце та підтверджуються протоколами допиту потерпілих та свідків, протоколами огляду матеріалів цивільних справ, протоколом тимчасового доступу до реєстраційних справ, висновками почеркознавчих експертиз та іншими матеріалами досудового розслідування.
Сукупність цих доказів на переконання колегії суддів є достатньою для обрання щодо підозрюваного обмежувального заходу.
Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що вони є реальними з огляду на конкретні обставини вчинення злочинів, їх суспільну небезпечність, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, а також у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 оголошено у державний та міжнародний розшуки.
Отже, колегія суддів, погодившись з клопотанням прокурора щодо необхідності обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевіривши додані до клопотання матеріали провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а клопотання слідчого про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволенню.
Під час апеляційного розгляду прокурором доведено набуття ОСОБА_6 статусу підозрюваного, обґрунтованість його підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 375, ч. 2 ст. 28 ст. ч. 3 ст. 190 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
За таких обставин, оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання прокурора та обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у судовому провадженні суду першої інстанції ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 - задовольнити частково.
Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Після затримання підозрюваного, не пізніше як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, слідчий суддя повинен розглянути за участю ОСОБА_6 питання про застосування обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4