КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/1769/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тетіївського районного суду Київської області від 23 січня 2019 року,
за участю:

прокурора ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Тетіївського районного суду Київської області від 23.01.2019 року задоволено клопотання слідчого СВ Тетіївського відділення поліції Сквирського відділу поліції Головного управління національної поліції в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Тетіївського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та накладено арешт на легковий автомобіль марки ВАЗ, червоного кольору, моделі 21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1985 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 , та перебуває у користуванні ОСОБА_9 , жителя АДРЕСА_2 , який вилучений під час огляду місця події 18.01.2019 року, що проводився перед адміністративною будівлею Тетіївського ВП Сквирського ВП ГУ НП в Київській області, адреса: м. Тетіїв, вул. Я. Острозького, 22.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, власник майна ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, прийняти до розгляду апеляційну скаргу, скасувати ухвалу слідчого судді Тетіївського районного суду Київської областівід 23.01.2019 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту відмовити.
Як зазначає власник майна, клопотання слідчого про накладення арешту на майно було розглянуте без виклику ОСОБА_6 , а про існування оскаржуваної ухвали, останньому стало відомо лише 19.02.2019 року від ОСОБА_10 .

Мотивуючи апеляційні вимоги ОСОБА_6 вказує на те, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку про наявність підстав для накладення арешту на майно, оскільки такі дії порушують права та охоронювані законом інтереси та унеможливлюють переоформлення автомобіля на його фактичного власника ОСОБА_10 . За таких обставин ОСОБА_6 вимушений буде нести відповідальність та усі збитки за майно, яке фактично вже не перебуває у його власності.
На думку апелянта, оскаржувана ухвала не містить чітких меж накладення арешту на майно, посилань на конкретні обставини справи та мотивації необхідності обмеження права власності.
Крім того, відповідно до журналу судового засідання, клопотання було розглянуте слідчим суддею ОСОБА_1 під головуванням судді ОСОБА_9 , проте сама ухвала підписана лише слідчим суддею.
Також, слідчим, на думку апелянта, не було доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України.
В судове засідання власник майна ОСОБА_6 не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутністю власника майна, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали, колегія суддів приходить до наступних до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Так, з матеріалів судового провадження вбачається, що клопотання слідчого про арешт майна було розглянуто слідчим суддею без повідомлення та участі ОСОБА_6 чи його представника. Копію оскаржуваної ухвали останнім було отримано лише 19.02.2019 року, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 подав 22.02.2019 року, згідно дати оформлення, що міститься на поштовій експрес-накладній, тобто в межах передбаченого законом строку, у зв`язку з чим, він поновленню не підлягає.

Із матеріалів судового провадження вбачається, що в провадженні Тетіївського відділення поліції Сквирського ВП ГУ НП в Київській області знаходяться матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.01.2019 року за №0000012, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України, зокрема, що в період часу з 17 год. 00 хв. 11.01.2019 року до 07 год. 00хв. 12.01.2019 року за адресою: АДРЕСА_3 , невідома особа, шляхом вільного доступу, з подвір`я домогосподарства здійснила крадіжку причепа, чим завдала матеріальної шкоди ОСОБА_11 .
Органом досудового розслідування зазначено, що із пояснень ОСОБА_9 , який користується автомобілем марки ВАЗ, червоного кольору, моделі 21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1985 року випуску, з домогосподарства за адресою: АДРЕСА_3 , здійснив крадіжку причепа.
Протоколом огляду місця події від 18.01.2019 року було вилучено автомобіль марки ВАЗ, червоного кольору, моделі 21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1985 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 , та перебуває у користуванні ОСОБА_9 , жителя АДРЕСА_2 .
Вилучене майно, відповідно до ст.98 КПК України, визнано речовим доказом в кримінальному провадженні, що підтверджується копією постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 18.01.2019 року.
21.01.2019 року слідчий СВ Тетіївського відділення поліції Сквирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 за погодженням із прокурором Тетіївського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_7 звернувся до Тетіївського районного суду Київської області із клопотанням про накладення арешту на легковий автомобіль марки ВАЗ, червоного кольору, моделі 21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1985 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 , та перебуває у користуванні ОСОБА_9 , жителя АДРЕСА_2 , який вилучений під час огляду місця події 18.01.2019 року, що проводився перед адміністративною будівлею Тетіївського ВП Сквирського ВП ГУ НП в Київській області, адреса: м. Тетіїв, вул. Я. Острозького, 22.
23.01.2019 року ухвалою слідчого судді Тетіївського районного суду Київської області задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, а саме: легковий автомобіль марки ВАЗ, червоного кольору, моделі 21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1985 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 , та перебуває у користуванні ОСОБА_9 , жителя АДРЕСА_2 , який вилучений під час огляду місця події 18.01.2019 року, що проводився перед адміністративною будівлею Тетіївського ВП Сквирського ВП ГУ НП в Київській області, адреса: м. Тетіїв, вул. Я. Острозького, 22.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 цього Кодексу речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на легковий автомобіль марки ВАЗ, червоного кольору, моделі 21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1985 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 , та перебуває у користуванні ОСОБА_9 , жителя АДРЕСА_2 , який вилучений під час огляду місця події 18.01.2019 року, що проводився перед адміністративною будівлею Тетіївського ВП Сквирського ВП ГУ НП в Київській області, адреса: м. Тетіїв, вул. Я. Острозького, 22, оскільки це майно в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України.

З урахуванням цього слідчий суддя, встановив належну правову підставу, передбачену ч. 1 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказаний об`єкт нерухомості, оскільки він, як встановила колегія суддів, відповідає критеріям ст. 98 КПК України. Крім того, слідчим було надано постанову слідчого СВ Тетіївського відділення поліції Сквирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 від 18.01.2019 року про визнання речовим доказом легковий автомобіль марки ВАЗ, червоного кольору, моделі 21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1985 року випуску
Також, матеріали провадження свідчать, всупереч доводам апелянта, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання органу досудового розслідування, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно невідповідності арештованого майна критеріям ст. 98 КПК України, колегією суддів не приймаються до уваги. При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга власника майна ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Тетіївського районного суду Київської області від 23 січня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Тетіївського відділення поліції Сквирського відділу поліції Головного управління національної поліції в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Тетіївського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та накладено арешт на легковий автомобіль марки ВАЗ, червоного кольору, моделі 21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1985 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 , та перебуває у користуванні ОСОБА_9 , жителя АДРЕСА_2 , який вилучений під час огляду місця події 18.01.2019 року, що проводився перед адміністративною будівлею Тетіївського ВП Сквирського ВП ГУ НП в Київській області, адреса: м. Тетіїв, вул. Я. Острозького, 22, залишити без змін, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

__________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3