Справа № 343/1480/17
Провадження № 11-кп/4808/78/19
Категорія ст.356 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000225 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 20 грудня 2018 року про закриття кримінального провадження відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, що має середню освіту, непрацюючого, неодруженого, несудимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення у вчиненні самоправства, тобто в самовільному, всупереч встановленому законом порядку, привласненні чужого майна, що заподіяло значну шкоду інтересам власника, а саме в тому, що в травні 2015 року, будучи переконаним, що йому не виплачено кошти по цивільно-правових угодах, укладених між ним та ДП «Вигодське ЛГ», відповідно до яких ОСОБА_8 протягом 2006-2011 років виконував роботи по заготівлі сіна та рубки чагарників в Людвиківському лісництві ДП «Вигодське ЛГ», в рахунок заборгованості по виплаті коштів по вказаних цивільно-правових угодах, забрав автомобіль марки «УАЗ 3303», державний номерний знак НОМЕР_1 , який ОСОБА_10 придбав у ОСОБА_11 , та відкрито зберігав у себе на подвір`ї, не приховуючи факту заволодіння транспортним засобом.

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 20 грудня 2018 року кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 356 КК України, внесене до ЄРДР за № 0000225 від 22.04.2017 року, закрито в зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати рішення Долинського районного суду від 20.12.2018 року та повернути йому автомобіль марки «УАЗ 3303», державний номерний знак НОМЕР_1 , моральну та матеріальну шкоду.

Вважає, що самоправства не вчиняв і вироком суду його вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 356 КК України, не доведено.

Зокрема, зазначає, що з час його роботи у ДП «Вигодське ЛГ» з 2006 по 2016 роки лісничий ОСОБА_10 недоплатив йому 35 000 грн., оскільки останній підробляв документи та занижував розцінки. А тому, в рахунок погашення заборгованості по заробітній платі за 2013- 2014 роки, ОСОБА_10 надав йому свій автомобіль марки «УАЗ 3303», № НОМЕР_1 та документ на нього. З 2014 по 2017 роки він, працюючи в ДП «Вигодське ЛГ», користувався даним автомобілем, в тому числі і в робочих цілях, що можуть підтвердити працівники бригади, які з ним працювали у ДП «Вигодське ЛГ», а також про вказане у нього є відеодокази. Однак, суд першої інстанції не взяв до уваги його клопотання про долучення доказів, а також його адвокати неналежним чином здійснювали його захист.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити;

- прокурор заперечив доводи апеляційної скарги обвинуваченого, просив залишити ухвалу суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників процесу з приводу поданої апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що у відповідності до п.7 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник, відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно ч.4 ст. 26 КПК України, відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Пунктом 1 ч.1 ст. 477 даного Кодексу передбачено, що кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочато слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, у тому числі ст. 356 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 283 КПК України передбачено, що особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 356 КК України, що згідно п.1 ч.1 ст. 477 КПК України відноситься до кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що заява потерпілого ОСОБА_11 про відмову від обвинувачення у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 356 КК України у відповідності до вимог ч.4 ст. 26 КПК України є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

За таких обставин доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про необхідність скасування ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області від 20 грудня 2018 року про закриття кримінального провадження та продовження розгляду кримінального провадження з метою доведення його невинуватості у вчиненні злочину є безпідставними та такими, що не відповідають вимогам кримінального процесуального закону.

Разом з тим, системний аналіз діючого кримінального процесуального закону свідчить про те, що у разі закриття кримінального провадження суд повинен у відповідності до вимог ст.100 КПК України визначити подальшу долю речових доказів.

При вирішенні питання про долю речових доказів необхідно враховувати, що закриття кримінального провадження з правових підстав, які повністю реабілітують обвинуваченого свідчить про необхідність відновлення його прав та скасування всіх обмежень, які були встановлені стосовно нього внаслідок застосування заходів забезпечення відповідного кримінального провадження.

Зі змісту матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_12 від 04 травня 2017 року було накладено арешт на автомобіль марки «УАЗ 3303», 1989 року випуску, серійний номер НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_11 та перебуває в фактичному володінні у ОСОБА_10 , передавши його на відповідальне зберігання фактичному володільцю ОСОБА_10 без права розпорядження, передачі та відчуження.

Разом з тим, зі змісту мотивувальної частини вищевказаного рішення суду вбачається, що фактичним володільцем автомобіля марки «УАЗ 3303», 1989 року випуску, серійний номер НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 був ОСОБА_8 , оскільки саме він володів вищевказаним транспортним засобом та користувався їм.

Зокрема, відповідно до матеріалів кримінального провадження 26.04.2017 року слідчий СВ Долинського ВП лейтенант поліції ОСОБА_13 звернувся в Долинський районний суд з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку в будинку, прилеглій до нього території та прилеглих до нього господарських будівлях по місцю проживання ОСОБА_8 , який по праву власності належить останньому та знаходиться по АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення автомобіля марки «УАЗ 3303», 1989 року випуску, серійний номер НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію вказаного автомобіля марки «УАЗ 3303»

26.04.2017 року в ході розгляду вищевказаного клопотання слідчий суддя Долинського районного суду ОСОБА_12 виніс ухвалу №343/707/17 про надання дозволу на проведення обшуку в будинку, прилеглій до нього території та прилеглих до нього господарських будівлях по місцю проживання ОСОБА_8

28.04.2017 року в ході проведення обшуку по місцю проживання ОСОБА_8 було виявлено та вилучено автомобіль марки «УАЗ 3303», 1989 року випуску, серійний номер НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , а відшукати свідоцтво про реєстрацію вказаного автомобіля не представилось можливим.

В ході проведення досудового розслідування 28.04.2017 року автомобіль марки «УАЗ 3303», 1989 року випуску, серійний номер НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №0000225 від 22.04.2017 року.

Зі змісту матеріалів кримінального провадження вбачається, що питання щодо права ОСОБА_8 на володіння автомобілем марки «УАЗ 3303», 1989 року випуску, серійний номер НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 оспорюється ОСОБА_10 .

Разом з тим, відповідно до вимог ст.397 ЦК України, якою визначені суб`єкти володіння чужим майном, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. При цьому володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги, що автомобіль марки «УАЗ 3303», 1989 року випуску, серійний номер НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 було вилучено у ОСОБА_8 під час проведення обшуку, необхідно вважати, що саме він був володільцем вищевказаного транспортного засобу.

Відповідно до вимог ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що автомобіль марки «УАЗ 3303», 1989 року випуску, серійний номер НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , у зв`язку із закриттям кримінального провадження повинен бути повернений ОСОБА_8 як володільцю цього транспортного засобу у якого він з метою забезпечення кримінального провадження був вилучений під час проведення досудового розслідування.

Колегія суддів вважає, що вищевказаний транспортний засіб, у відповідності до вимог ст.100 КПК України, не може бути переданий іншій особі окрім ОСОБА_8 , оскільки у такому випадку це буде виглядати як істотна зміна права володіння вказаним транспортним засобом та мати ознаки рейдерства, яке має своєї ціллю вилучення майна у володільця на нібито законних підставах але в основі якого вбачаються системні недоліки функціонування державних інститутів.

Правомірність володіння ОСОБА_8 вищевказаним транспортним засобом може бути оскаржена у встановленому законом порядку шляхом пред`явлення цивільного позову в порядку, передбаченому ст.ст. 387, 388 ЦК України та доведення обставин, які свідчать про відсутність у відповідача правових підстав володіння майном.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції змінити в частині вирішення питання про долю речових доказів, скасувати арешт на автомобіль марки «УАЗ 3303», та повернути його обвинуваченому.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 20 грудня 2018 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині вирішення питання про долю речових доказів.

Скасувати арешт на автомобіль марки «УАЗ 3303», 1989 року випуску, серійний номер НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , накладений ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 04 травня 2017 року. Повернути автомобіль марки «УАЗ 3303», 1989 року випуску, серійний номер НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_8 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5