Справа № 346/739/18
Провадження № 1-кп/346/224/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000167 від 03 серпня 2017 року про обвинувачення :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, засудженого 05 лютого 2018 року Богородчанським районним судом Івано-Франківської області за ст.ст. 185 ч.3, 162 ч. 1 КК України до одного року шести місяців позбавлення волі, який проходить військову службу за контрактом на посаді водія-заправника автомобільного відділення підвозу пального та мастильних матеріалів взводу матеріального забезпечення групи матеріального забезпечення військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні солдат,
- у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 408 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений будучи військовослужбовцем не з`явився на службу з метою ухилення від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Дані дії було скоєно за наступних обставин.
Так, 25 травня 2016 року ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 призвано на строкову військову службу.
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта В НОМЕР_2 , що в АДРЕСА_2 , від 30 травня 2017 року № 122 солдата строкової військової служби Пилявця зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення даної військової частини.
30 травня 2017 року між АДРЕСА_3 та Міністерством оборони України в особі командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 укладено контракт про проходження військової служби на строк шість місяців.
Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 30 травня 2017 року № 96-РС солдата Пилявця призначено на посаду водія-заправника автомобільного відділення підвозу пального та мастильних матеріалів взводу матеріального забезпечення групи матеріального забезпечення військової частини.
Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обовязку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17 березня 2014 року на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Згідно п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов"язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обовязок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обовязкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби обвинуваченому достеменно було відомо і до часу нез"явлення на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
17 липня 2017 року о 09 год. 00 хв. обвинувачений, діючи умисно, з метою ухилення від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та продовжував незаконно перебувати поза її межами до 17 год. 50 хв. 03 січня 2018 року, проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився на службу довійськової частини.
В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав та дав суду наступні показання.

Проходячи військову службу у військовій частині польова пошта В НОМЕР_2 , що в АДРЕСА_2 , познайомився із ОСОБА_7 , який також являвся військовослужбовцем і обоє поїхали додому до Спіжака у Богородчанський район, де 04 червня 2017 року вчинили крадіжку, за яку його пізніше 05 лютого 2018 року було засуджено Богородчанським районним судом до позбавлення волі.

Боячись переслідування, 17 липня 2017 року вирішив не з"являтися на військову службу за контрактом, як і ОСОБА_8 , хоча розумів про кримінальну відповідальність, яка йому загрожує. Весь цей час по 03 січня 2018 року, коли його було арештовано знаходився поза межами військової частини, перебуваючи вдома і допомагаючи батькам по господарству, оскільки у них негативний стан здоров"я і вони відчували потребу у його підтримці, так як крім нього у сім"ї є ще двоє малолітніх дітей - його брат 2015 і сестра 2009 року народження.

Визнає свою винуватість, у вчиненому щиро розкаюється та просить суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушеня та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорюють фактичні обставини справи, правильно розуміють їх зміст, в зв`язку з чим у суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, то суд після роз`яснення їм положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Отже в судовому засіданні знайшла підтвердження вина обвинуваченого ОСОБА_9 в нез`явленні на службу з метою ухилення від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто скоєнні злочину передбаченого ст. 408 ч.3 КК України.
При обранні покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому суд не вбачає.
До обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину суд відносить - щире каяття, сприяння органам досудового розслідування у розкритті злочину, молодий вік обвинуваченого, наявність на утриманні хворих батьків, а тому вважає за можливе застосувати до нього ст. 69 КК України та призначити покарання обвинуваченому нижче від найнижчої межі встановленої в санкції ч. 3 ст. 408 КК України, однак у виді позбавлення волі.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 даний злочин вчинив 17 липня 2017 року року, тобто до постановлення попереднього вироку Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2018 року, за яким він засуджений за ч.3 ст.185, ч.1 ст. 162, 69 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України з призначенням покарання один рік шість місяців позбавлення волі, яке він не відбув.
Згідно ст. 70 ч. 4 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Таким чином, відповідно до ст. 70 ч. 4 КК України, обвинуваченому ОСОБА_9 шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком суду та вироком Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2018 року слід призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 392, 394, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватим за ст. 408 ч. 3 КК України та застосувавши ст. 69 КК України призначити покарання - два роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч.4 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком суду та вироком Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2018 року призначити ОСОБА_4 остаточне покарання - два роки шість місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу ОСОБА_4 залишити раніше обраний - тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання рахувати з часу його фактичного затримання з 03 січня 2018 року, за попереднім вироком Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2018 року.
Зарахувати до строку відбування покарання попереднє ув`язнення з 05 по 08 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно д ч.5 ст. 72 КК України ( в редакції закону від 26.11.2015 року) за попереднім вироком Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2018 року.
Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд з підстав передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України протягом тридцяти днів, обвинуваченим з часу отримання копії вироку, іншими учасниками, з дня проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1