Справа № 140/811/15-к
Провадження по справі № 1-о/129/2/2018
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2018 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засуджених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Гайсині заяву захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Немирівського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2013 року,-

Установив:

Вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2013 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк сім років з конфіскацією Ѕ частини належного йому майна, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк сім років шість місяців з конфіскацією Ѕ частини належного йому майна, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк вісім років шість місяців з конфіскацією всього належного йому майна. Вирок набрав чинності 5.06.2014 р. відповідно до ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 5.06.2014 р.

3.04.2015 р. захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_4 звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Немирівського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2013 року відносно ОСОБА_4 . Нововиявленими обставинами є показання ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які вони зазначили в своїх листах-зверненнях до матері ОСОБА_4 та до Немирівського районного суду, в своїх заявах засуджений ОСОБА_6 вказав, що він з ОСОБА_5 14.05.2013 р. були в м.Вінниці, мали намір взяти кредит в банку, де почули розмову ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про те, що вони взяли кредит 2000 грн. та 6000 грн. і після відвідин крамниць поїдуть додому автобусом, з банку пішли в сторону автовокзалу, знайома їм жінка на ім`я ОСОБА_10 повідомила, що ці люди з м.Немирова; ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_6 їх пограбувати, на що той погодився, ОСОБА_5 по телефону домовився зі своїм знайомим ОСОБА_4 про те, що він їх завезе додому на автомобілі. При зустрічі з ОСОБА_4 . ОСОБА_5 повідомив, що спочатку потрібно поїхати в м.Немирів по їх з ОСОБА_6 справах, заїхати на автовокзал за їх знайомими, а потім їхати до м.Житомира, за кермом автомобіля був знайомий ОСОБА_4 ОСОБА_13 , вони заправили автомобіль пальним, їхали за рейсовим автобусом, де за повідомленням їх знайомого ОСОБА_12 були ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , біля повороту на с.Зеленянка Немирівського району ОСОБА_5 сказав водію зупинитися, розвернутися і почекати їх з ОСОБА_6 , ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_13 вони не повідомляли про свої наміри вчинити злочин, лише про невідкладні справи, наздогнали в лісосмузі потерпілих, сказали їм, що знають, що вони взяли кредит, вчинили на них напад і вимагали віддати їм гроші і мобільні телефони, отримавши від потерпілих ОСОБА_8 гроші в сумі 325 грн. мобільний телефон «Нокіа», від ОСОБА_9 гроші в сумі 172 грн. та мобільний телефон «DONOD", пішли через лісове насадження до автомобіля, де їх чекав ОСОБА_4 і ОСОБА_13 , не повідомляючи про вчинення розбою, попросили відвезти їх в м.Житомир, заправили пальним автомобіль. ОСОБА_5 в своїй заяві повідомив, що ОСОБА_4 не має ніякого відношення до скоєного ним та ОСОБА_6 злочину, не вчиняв ніяких злочинних дій та не знав про їх наміри і злочинні дії.

Ухвалою судді від 6.04.2015 р. у відкритті кримінального провадження за заявою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку суду було відмовлено, заяву повернуто заявнику. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 13.08.2015 р. апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 повернуто скаржнику. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.12.2015 р. ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 13.08.2015 р. скасовано і призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 25.02.2016 р. ухвалу Немирівського районного суду від 6.04.2015 р. скасовано і направлено в суд для виконання вимог ст. 464 КПК України. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 26.05.2016 р. матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за ч.2 ст. 187 КК України направлено для розгляду до Гайсинського районного суду. Ухвалою судді Гайсинського районного суду від 8.06.2016 р. заяву захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку суду було залишено без руху для виправлення недоліків; ухвалою судді від 22.06.2016 р. строк залишення без руху продовжено ще на п`ятнадцять днів з дня отримання цієї ухвали. 14.07.2016 р. ухвалою судді Гайсинського районного суду заяву повернуто заявнику. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 9.02.2017 р. ухвалу Гайсинського районного суду від 14.07.2016 р. скасовано і направлено в суд для виконання вимог ст. 464 КПК України.

Ухвалою судді від 29.03.2017 р. відкрито провадження за заявою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Немирівського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2013 року відносно ОСОБА_4 , якого визнано винним за ч.2 ст.187 КК України в тому, що він 14.05.2013 р. близько 18-00 год. за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , маючи намір на напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, рухаючись автомобілем марки ВАЗ-2108 д.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_13 за рейсовим автобусом сполученням Хмельницький-Гайсин з м.Вінниці, в якому перебували громадяни ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в яких вони мали намір заволодіти майном, прослідували в Немирівський район Вінницької області. В лісовому насадженні поблизу с.Зеленянка Немирівського району Вінницької області ОСОБА_6 та ОСОБА_5 наздогнали ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які зійшли з автобуса, а ОСОБА_4 залишився чекати їх в автомобілі. Після чого стали погрожувати їм застосуванням насильства, демонструючи ножа з наміром застосування до них, якого в правій руці тримав ОСОБА_5 . Внаслідок чого заволоділи грошовими коштами ОСОБА_8 в сумі 325 грн. та її мобільним телефоном «Нокіа» вартістю 150 грн., грошовими коштами ОСОБА_9 в сумі 172 грн. та його мобільним телефоном «DONOD" вартістю 150 грн., завдавши ОСОБА_8 майнового збитку на загальну суму 475 грн., ОСОБА_9 майнового збитку на загальну суму 322 грн., з місця пригоди зникли, поїхавши на автомобілі ВАЗ-2108 д.н. НОМЕР_1 , в якому їх очікував ОСОБА_4 біля в`їзду до лісового масиву.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав заяву свого захисника, просив її задовольнити, вирок Немирівського районного суду від 24.12.2013 р. скасувати, його виправдати і звільнити з-під варти, дав суду показання про те, що суд зробив помилковий висновок про його винуватість у поставленому йому за вину розбійному нападі на потерпілих виключно на неправдивих показаннях ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , інших належних та допустимих доказів його винуватості досудовим слідством не здобуто, пояснив, що він 14.05.2013 р. мав намір придбати ноутбук у своєї знайомої, яка взяла його в кредит, за зниженою ціною, тому возив її до банку «Ідея» і в магазин техніки, на прохання по телефону знайомого йому ОСОБА_5 погодився завезти його і ОСОБА_6 автомобілем до м.Житомира, вони зустрілися в м.Вінниці біля Площі Перемоги, разом з ОСОБА_13 , який був за кермом автомобіля, на вказівку ОСОБА_5 поїхали в сторону м.Немирова, по справах ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , про намір пограбування людей вони ні йому, ні водію ОСОБА_13 не повідомляли, біля повороту на с.Зеленянка вони вийшли, ОСОБА_5 сказав від`їхати метрів 200 від місця зупинки, розвернутися і чекати на них, орієнтовано хвилин через десять ОСОБА_5 і ОСОБА_6 повернулися, заправили автомобіль і він їх відвіз до м.Житомира. По дорозі по поведінці і їх розмові він зрозумів, що ці гроші вони у когось відібрали, але в міліцію не повідомив, бо поверталися з Житомира вже вночі і по дорозі зламався автомобіль, потім був допитаний працівниками міліції як свідок, до розбійного нападу на потерпілих він не має ніякого відношення, потерпілих раніше не знав і вони не були йому винні ніяких грошей, в подальшому зі слів ОСОБА_5 та заяв ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , їх листів до його матері ОСОБА_16 дізнався, що вони його оговорили з помсти, бо вважали, що він про них та скоєний ними злочин повідомив правоохоронні органи, що стало підставою для їх затримання працівниками міліції, а ОСОБА_6 сподівався, що вказавши на ОСОБА_4 , як організатора розбою, отримає умовний строк.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні дав суду показання, що він під час досудового розслідування та розгляду справи в суді давав показання про причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, поставленого їм всім за вину, а саме про те, що злочин вони вчинили за попередньою змовою з ОСОБА_4 , на його прохання забрати борг в сумі 1500 грн. у потерпілих за допомогу їм у незаконному отриманні кредиту, оскільки вважав, що це він, ОСОБА_4 повідомив про них працівникам поліції.

Засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні дав суду показання, що він під час досудового розслідування та розгляду справи в суді давав показання про причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, поставленого їм всім за вину, а саме про те, що злочин вони вчинили 14.05.2013 р. за попередньою змовою з ОСОБА_4 , на його прохання забрати борг в сумі 1500 грн. у потерпілих за допомогу їм у незаконному отриманні кредиту, оскільки вважав, що це він, ОСОБА_4 повідомив про них працівникам поліції, крім того, слідчий на нього психологічно і фізично тиснув, пообіцяв, що посприяє тому, щоб він отримав умовний строк за цей злочин і не був позбавлений волі, якщо він вкаже на ОСОБА_4 , як на організатора розбою. Насправді ж з ОСОБА_4 . ОСОБА_5 того дня домовився лише про те, що він їх своїм автомобілем завезе спочатку до м.Немирова по справам, а потім до м.Житомира, ніяких грошей, окрім на пальне для автомобіля, вони з ОСОБА_5 . ОСОБА_4 не давали, про те, що потерпілі взяли кредит і у них є гроші, знали лише вони з ОСОБА_5 , він, ОСОБА_6 , погодився на пропозицію ОСОБА_5 пограбувати потерпілих по дорозі додому, хотіли їх взяти із собою в автомобіль, але вони відмовилися і поїхали на рейсовому автобусі, ОСОБА_4 і ОСОБА_13 сказали лише, щоб після зупинки біля повороту на с.Зеленянка Немирівського району зачекали на них, від`їхавши вперед від місця зупинки, де вийшли вони з ОСОБА_5 , підтвердив, що про вчинення злочину відносно потерпілих ні він, ні ОСОБА_5 з ОСОБА_4 не домовлявся, останній, перебуваючи в автомобілі ВАЗ-2108 д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_13 , про їх наміри не знав і не міг знати, лише на їх прохання погодився їх завезти спочатку до м.Немирів, потім до м.Житомира, що й зробив, гроші давали йому лише на пальне для автомобіля. Під час нападу на потерпілих повідомили їм лише про те, що вони незаконно отримали кредит, тому мають віддати їм гроші і мобільні телефони, зазначений факт підтвердили потерпілі в судовому засіданні. Про борг потерпілих перед ОСОБА_4 чи його допомогу в отриманні ними кредиту, крім нього і ОСОБА_5 , які таким чином оговорили ОСОБА_4 , не давали показань ні потерпілі, ні свідки, тому що такого факту не було, а він вигаданий, як і всі його та ОСОБА_5 показання про причетність ОСОБА_4 до скоєного ними злочину.

ОСОБА_5 в письмових заявах та в судовому засіданні дав такі ж самі, як і ОСОБА_6 , показання відносно обставин скоєння ними з ОСОБА_5 14.05.2013 р. розбою щодо потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в лісовому насадженні поблизу с.Зеленянка Немирівського району, будь-яку причетність до скоєного злочину ОСОБА_4 заперечив, оскільки він на той час не знав і не міг знати про їх наміри вчинити злочин, про його скоєння вони домовлялися лише з ОСОБА_6 , разом скоїли злочин, за який їх засуджено до покарання, дав суду такі показання та виклав їх в своїх заявах до Немирівського районного суду та матері засудженого ОСОБА_4 через те, що зараз кається у вчиненому і не бажає, щоб невинна особа відбувала покарання за злочин, який не вчиняла.

Прокурор у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви, вважала, що заява не містить посилань на передбачені законом нововиявлені обставини, під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції засуджений ОСОБА_4 давав такі самі показання про те, що його оговорили ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , не визнавав своєї вини в поставленому йому за вину злочині, зазначені його показання були досліджені Немирівським районним судом під час винесення вироку від 24.12.2013 р. та Апеляційним судом Вінницької області під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4 , цим показанням була надана належна правова оцінка, тому показання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про невинуватість ОСОБА_4 в скоєнні злочину, за який його засуджено, не є нововиявленими обставинами: крім того, заяву про перегляд вироку суду було подано до суду після спливу передбаченого законом тримісячного строку, тому у задоволенні заяви просила відмовити.

Заслухавши показання засуджених ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , дослідивши матеріали заяви та матеріали кримінального провадження № 0000420 відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч.2 ст. 187 КК України в межах заявлених нововиявлених обставин, в тому числі і технічний запис судових засідань з показаннями обвинувачених в судових засіданнях, пояснення прокурора, захисника, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Згідно п. 5 ч.2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Стаття 460 КПК України передбачає, що учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.

Згідно ч. 1,4 ст. 461 КПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини. За наявності обставин, які підтверджують невинуватість засудженого або вчинення ним менш тяжкого кримінального правопорушення, перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами строками не обмежено.

Відповідно до ч.1 ст.467 КПК України суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд при розгляді заяви виходить з того, що нововиявленими слід вважати обставини (як фактичного, так і правового характеру), які: об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи; не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі. Наявність обох цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов`язковою. Тобто це випадки, коли немає вини суду у неправосудності судового рішення, за винятком, коли "невідомість обставини суду" не властива лише такій підставі, як злочинні зловживання суддів.

При цьому суд вважає, що важливо не порушувати балансу між можливістю переглянути судове рішення за нововиявленими обставинами і принципом юридичної визначеності, який є складовою верховенства права. Принцип юридичної визначеності вимагає, серед іншого, що якщо суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не повинне братися під сумнів. Юридична визначеність передбачає повагу до принципу остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не повинна вимагати перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення лише з метою повторного слухання та ухвалення нового рішення у справі. Відхилення від цього принципу можна виправдати лише наявністю обставин суттєвого і непереборного характеру. Отже суд виходить з можливості судового перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами лише в межах, що не порушують принципу юридичної визначеності.

Кримінальна відповідальність за ч.2 ст. 187 КК України настає за напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбій) вчинений за попередньою змовою групок осіб.

Відповідно ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, це положення закріплено в п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожен обвинувачений в скоєнні кримінального правопорушення вважається невинним доти, доки його вина не буде встановлена в законному порядку.

Судді незалежні від впливу будь-яких осіб чи організацій та дотримуються лише закону. Разом з тим вони вільні в оцінці доказів і вирішенні всіх питань при розгляді кримінального провадження. Суддям забезпечується свобода неупередженого вирішення справ відповідно до їх внутрішніх переконань, що грунтуються на вимогах закону. Рішення в провадженні має грунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин правопорушення, під час якого не може надаватися перевага правовій позиції будь якого учасника провадження. Єдиним процесуальним актом, яким громадянина можуть визнати невинним та виправдати, є вирок, постановлений судом іменем України.

Відповідно до ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

В основу вироку, який переглядається, для встановлення мети та мотиву (субєктивної сторони) вчинення ОСОБА_4 поставленому йому за вину умисного корисливого злочину Немирівським районним судом покладені узгоджені між собою послідовні показання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в суді та під час досудового розслідування, в тому числі і під час проведення слідчого експерименту, про те, що ОСОБА_4 допомагав потерпілим отримати кредит за винагороду в сумі 1500 грн., яку вони не йому не віддали, тому з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 скоїв передбачений ч.2 ст. 187 КК України злочин. Крім показань двох обвинувачених, на підтвердження винуватості ОСОБА_4 судом зазначені такі докази: показання потерпілої ОСОБА_8 про те, що вона бачила ОСОБА_4 біля банку в м.Вінниці, де вона отримувала кредит 14.05.2013 р., показання свідка ОСОБА_13 , що саме на прохання ОСОБА_4 він поїхав з ним та іншими обвинуваченими в м.Немирів за рейсовим автобусом, а також показами свідка ОСОБА_12 про те, що по телефону ОСОБА_4 пропонував йому запросити потерпілих до автомобіля, в якому він знаходився, з метою завезти їх в м.Немирів. Заначені докази в їх сукупності без показань ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не доводять наяності у ОСОБА_4 умислу на вчинення розбійного нападу чи будь-якого іншого злочину 14.05.2013 р. відносно потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , а надані в судовому засіданні під час розгляду заяви захисника ОСОБА_7 показання засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про їх намір пограбувати потерпілих лише через їм відомі обставини наявності у них грошових коштів, отриманих в кредит, їх злагоджені та узгоджені між собою дії, направлені на вчинення розбою без попередньої домовленості з ОСОБА_4 та без підтвердження будь-якого корисливого його мотиву для вчинення злочинних дій, необізнаність зі злочинними намірами пасажирів автомобіля під керуванням ОСОБА_13 , а лише дії на виконання прохання ОСОБА_5 завезти їх з ОСОБА_6 спочатку до м.Немирова для вирішення якихось невідкладних справ, а потім в м.Житомир, де проживає ОСОБА_5 , свідчить про те, що під час перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами дослідженими Немирівським районним судом під час розгляду кримінального провадження № 0000420 доказами не доведено, що ОСОБА_4 вчинено поставлене йому за вину кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.2 ст. 187 КК України, досліджені судом в судовому засіданні нововиявлені обставини, які не були відомі суду під час розгляду справи і винесення вироку - показання засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про те, що вони умисно, з помсти за дані ОСОБА_4 як свідком показання відносно скоєння ними злочину, які призвели в подальшому до їх затримання працівниками міліції і засудження до позбавлення волі, а також задля бажання отримати менш суворе покарання за скоєний ними тяжкий злочин вказали на його причетність до вчиненного ним злочину, в судовому засіданні дали показання, які повністю спростовують винуватість ОСОБА_4 у злочині, за який його засуджено, - узгоджені між собою, показаннями ОСОБА_4 під час досудового розслідування та розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій, в судовому засіданні під час перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами та обставинами скоєння ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, за який вони засуджені вироком Немирівського районного суду від 24.12.2013 р.

Покладені в основу обвинувального вироку відносно ОСОБА_4 зазначені судом вище докази без показань засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є лише припущеннями, на яких не може ґрунтуватися обвинувачення, а всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_4 обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченому за ч.2 ст.187 КК України, слід тлумачити на його користь на підставі ст.. 62 Конституції України, неприпустимо самому обвинуваченому доводити свою невинуватість, що свідчить про наявність у суду законних підстав для виправдання ОСОБА_4 та звільнення його з-під варти із залу судових засідань.

Отже, мета та мотив вчинення ОСОБА_4 поставленому йому за вину злочину встановлена досудовим слідством і під час розгляду справи в суді лише з показань ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , іншими дослідженими в судовому засіданні доказами зазначена субєктивна сторона злочину не встановлена і не доведена. Показання ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про невинуватість ОСОБА_4 у скоєному ними 14.05.2013 р. за попередньою змовою між собою розбою відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є нововиявленими обставинами, з врахуванням положень статті 459 КПК України, так як існувала на момент розгляду справи, але не була відома суду, оскільки в судовому засіданні і під час судового розгляду обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 давали узгоджені між собою показання про їх попередню домовленість із ОСОБА_4 про скоєння розбою відносно потерпілих, про наявність у ОСОБА_4 мотиву та мети скоєння злочину, а саме для насильницького відібрання грошей в сумі 1500 грн., які вони йому начеб-то заборгували. Крім показань ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , належних та допустимих доказів наявності у ОСОБА_4 мотиву, мети для скоєння розбою відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також цілеспрямованих дій для скоєння поставленого йому за вину злочині вирок суду не містить, а показання засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в судовому засіданні під час перегляду вироку за нововиявленими обставинами повністю узгоджуються з показаннями ОСОБА_4 , які він послідовно давав під час досудового розслідування та розгляду справи в судах всіх інстанцій, докази, на які суд посилався, крім показань ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не доводять винуватості ОСОБА_4 у поставленому йому за вину злочині, є суперечливими і зазначені суперечності необхідно трактувати на користь обвинуваченого в світлі ст. 62 Конституції України.

Отже, оцінюючи усі докази, які були досліджені судом в судовому засіданні у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що заява захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_4 підлягає задоволенню, вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2013 року відносно ОСОБА_4 , якого визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк сім років з конфіскацією Ѕ частки майна, підлягає скасуванню у зв`язку з нововиявленими обставинами, за недоведеністю вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, у зв`язку з чим, враховуючи принцип презумпції невинуватості людини, відображений в ч. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, в ст.17 КПК України, де зазначається, що кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинуватим, поки винуватість його не буде доведена згідно із законом, визнати ОСОБА_4 невинуватим та виправдати за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченому за ч.2 ст.187 КК України. За правилами ст. 377 КПК України, за якою якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання, ОСОБА_4 звільнити з-під варти в залі судового засідання.

Керуючись ст. 370, 373-374, 377, 459-461, 466,467 КПК України, -

Ухвалив:

Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2013 року відносно ОСОБА_4 , яким його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк сім років з конфіскацією Ѕ частини належного йому майна - скасувати за нововиявленими обставинами.

Визнати ОСОБА_4 невинним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, і виправдати.

ОСОБА_4 звільнити з-під варти в залі судового засідання у звязку з його виправданням.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя: