Справа № 405/6579/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Кропивницький 12 травня 2019 року

Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.07.2018 №0006169, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

встановив:

прокурор звернувся до суду з клопотанням, в якому просить застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід - тримання під вартою.

Прокурором в клопотанні вказується, що з метою запобігання ризиками, які передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України до обвинуваченого слід застосувати запобіжний захід тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, просила задовольнити.

Обвинувачений та його захисник щодо задоволення клопотання заперечували, в обґрунтування чого вказали, що зазначені прокурором ризики не доведені.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши доводи прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника, суд вважає про наявність підстав для часткового задоволення клопотання.

Встановлено, що в провадженні Ленінського районного суду м. Кіровограда перебувають матеріали кримінального провадження, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Ухвалою суду від 28.09.2018 призначено підготовче судове засідання на 13.11.2018 о 10.00 год., про що повідомлено учасників кримінального провадження, в тому числі і обвинуваченого шляхом направлення йому судової повістки про виклик до суду, але 22.10.2018 до суду повернувся конверт в якому знаходиться повістка з відміткою: інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення - не проживає.
13.11.2018 о 10.00 год. обвинувачений в судове засідання не з`явився у зв`язку з чим оголошено перерву до 15.00 год. 16.01.2018.
15.11.2018 обвинуваченому ОСОБА_4 направлено судову повістку про виклик до суду, проте 21.11.2018 вона повернулась до суду без вручення адресату, у зв`язку з чим у судовому засіданні, яке відбулось 16.01.2019 оголошено перерву до 04.02.2019 о 10.30 год.
04.02.2019 обвинувачений до суду не з`явився, до суду повернувся конверт в якому містить судова повістка з відміткою «за зазначеною адресою не приживає».
У відповідності до п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений зобов`язаний: прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб.
Як встановлено з матеріалів кримінального провадження 13.03.2018 ОСОБА_4 вручено копію обвинувального акта у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.07.2018 №0006169, а також копію реєстру матеріалів досудового розслідування, тобто вказане свідчить, що обвинувачений знав про направлення відносно нього обвинувального акту до суду та свідомо ухилився від явки до суду.
Суд вважає доведеним існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.
Такого висновку суд дійшов зважаючи на те, що обвинувачений тричі ухилився від явки до суду в судові засідання, про зміну своєї адреси слідчого, прокурора або суд не повідомив.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 р. у справі «Воляник проти України»).
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання його винним, з огляду на особу обвинуваченого, визначає вірогідність переховування від органів розслідування та /або суду.

Наведене спростовує доводи захисту про відсутність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При застосуванні запобіжного заходу судом враховуються обставини, визначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, зокрема вік, стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, тяжкість покарання.
Суд вважає, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте недоведено обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме недостатньості застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання встановленого ризику, які б давали змогу об`єктивному спостерігачу переконатись в тому, що запобігти вказаному ризику можливо виключно застосувавши запобіжний захід тримання під вартою.
З урахуванням вищевказаного, суд вважає не переконливими доводи прокурора про необхідність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу саме тримання під вартою, оскільки запобіжний захід у виді домашнього арешту, в повній мірі забезпечить запобігання встановленому ризику, тому клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 176-178, 182-183, 196-197, 205, 369-372 КПК України,
постановив:
клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід домашній арешт строком на два місяці, тобто з 12.05.2019 по 12.07.2019.
Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
-не залишати приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 22.00 год. до 06.00 год;
-прибувати до суду за кожною вимогою;
-повідомляти суд про зміну місця проживання та/або місця роботи;
-утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілою, експертами у кримінальному провадженні, як безпосередньо так і через третіх осіб за винятком участі в судовому засіданні.
В іншій частині клопотання - відмовити.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Контроль за виконанням покладених на обвинуваченого обов`язків покласти на Кіровоградський РВП ГУНП в Кіровоградській області.
Негайно доставити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до місця його проживання, а саме: АДРЕСА_2 , та звільнити його з-під варти.
Строк дії ухвали, запобіжного заходу та покладених на обвинуваченого обов`язків визначити до 12.07.2019.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_7