Справа № 157/19/19
Провадження №1-кп/157/17/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2019 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000353 від 05.09.2018, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , неодружений, освіта повна загальна середня, фактично працює помічником тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва ФГ «Перлина Турії», раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 04 вересня 2018 року близько 15 год. в порушення пунктів 2.3 б), 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2011 № 1306, керуючи технічно справним колісним трактором марки «Massey Ferguson 188», незареєстрованим у відповідності до чинного законодавства, діючи з необережністю, не маючи перешкод технічного або іншого характеру, виїжджаючи на дорогу з домогосподарства АДРЕСА_1 , проявив безпечність та неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміни, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій і легковажно розраховуючи на їх запобігання на даній ділянці дороги, з урахуванням дорожньої обстановки, і стану транспортного засобу, перед проїжджою частиною не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, і тим самим не дав дорогу мотоциклу марки «Viper ZS-150», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , котрий рухався по зазначеній вулиці по правій смузі руху зліва направо, внаслідок чого допустив зіткнення передньою лівою частиною керованого ним трактора з правою передньою частиною згаданого мотоцикла.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого багатовідламкового перелому нижньої третини правої стегнової кістки із зміщенням відломків, відкритого відламкового перелому правого наколінника без зміщення відламків, які по ступеню тяжкості, кожне окремо, відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень по ознаці тривалого розладу здоров`я терміном більше як 21 день.

В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо- транспортної пригоди та наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог Правил дорожнього руху:

- п. 2.3 б), яким передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну;

- п. 10.1, згідно з яким перед початком руху та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 10.2, у відповідності до якого виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній.

Таким чином, своїми необережними діями, що виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, визнав повністю і дав суду показання про те, що дійсно 04 вересня 2018 року, виїжджаючи з подвір`я в АДРЕСА_1 , на проїжджу частину дороги трактором, що належить його батькові, не дотримався безпеки правил дорожнього руху, порушивши пункти 2.3. б), 10.1., 10.2 Правил дорожнього руху, і в зв`язку з цим, через неуважність, вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої потерпілому ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості. При виїзді з подвір`я трактором нормальній видимості проїжджої часини дороги йому дещо перешкоджало дерево з розлогими гілками, одна з яких незначною своєю частиною звисає в сторону проїжджої частини дороги, проте він не знімає з себе відповідальності, що повинен був дотриматися зазначених Правил дорожнього руху. Шкоду потерпілому ОСОБА_6 він відшкодував, сплативши 30000 грн. на лікування, 900 доларів США на ремонт мотоцикла, а також повернувши кошти згідно з наданими йому потерпілим чеками на придбання медикаментів. Шкодує, що так трапилося, та просив вибачення у потерпілого. На час вчинення дорожньо-транспортної пригоди він не мав права керування трактором.

З показань в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 вбачається, що 04 вересня 2018 року він поїхав мотоциклом в магазин, а коли повертався додому, керуючи цим же мотоциклом, на проїжджу частину дороги в с. Стобихівка з двору житлового будинку раптово виїхав трактор під керуванням обвинуваченого, у зв`язку з чим відбулося зіткнення передньою лівою частиною трактора з правою частиною мотоцикла, яким він керував, і удар, на його думку, прийшовся йому в праву ногу. В результаті дорожньо-транспортної пригоди йому заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження, у зв`язку з переломом ноги внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він проходив лікування, йому було зроблено операцію, на що понесені витрати. Обвинувачений у відшкодування шкоди сплатив йому 30000 грн. на проведення першої операції, а також 900 доларів США на ремонт мотоцикла, відшкодував кошти згідно з чеками про придбання ліків, що були надані обвинуваченому, а також кошти на придбання мобільного телефону, який був необхідним для спілкування з рідними під час перебування його в медичних установах. Разом з тим, шкода йому в повному обсязі не відшкодована і він обвинуваченого не пробачає, хоч останній просив у нього вибачення, адже йому і надалі потрібно лікуватися, на сьогоднішній день він не може нормально ходити, як це було до дорожньо-транспортної пригоди, пересувається за допомогою милиць. На час керування мотоциклом він не мав права на керування транспортними засоби.

З`ясувавши, чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_4 зміст повідомлених ним обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції та роз`яснивши останньому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а також заслухавши думку прокурора, захисника, потерпілого та його представника, які не заперечили обмежитись допитом обвинуваченого і потерпілого, суд, на підставі ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення злочину, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд дійшов висновку, що своїми необережними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними в постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а саме те, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, є необережним і відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , зокрема те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку, працює, позитивно характеризується по місцю проживання та роботи.

Окрім того, суд враховує те, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, просив вибачення у потерпілого ОСОБА_6 , а також і конкретні обставини кримінального провадження, зокрема те, що обвинувачений керував транспортним засобом, право на керування яким не мав, потерпілий керував мотоциклом, в якому були справні лише задні гальма, як він про це дав показання в судовому засіданні, та не маючи права на керування транспортним засобом.

Як зазначено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає часткове добровільне відшкодування завданого потерпілому збитку. Як встановлено в судовому засіданні у відшкодування шкоди ОСОБА_4 було сплачено потерпілому: 900 доларів США, що в еквівалентні станом на день сплати становить 25336 грн., у відшкодування пошкоджень транспортного засобу; 30000 грн. у відшкодування коштів, витрачених на операцію, проведену у зв`язку з отриманою внаслідок дорожньо-транспортної пригоди травмою; витрати на придбання потерпілим мобільного телефону з метою можливості останнього спілкуватися з рідними на час перебування у медичній установі; а також сплачено згідно з чеками, які потерпілий надав обвинуваченому, кошти на придбання медикаментів та продуктів харчування в розмірах 485 грн. 46 коп., 321 грн. 57 коп., 108 грн. 36 коп., 586 грн. 87 коп., 57 грн. 12 коп., 274 грн. 47 коп., 3 грн. 20 коп., 45 грн. 20 коп., 229 грн. 10 коп., 31 грн. 50 коп., 59 грн. 50 коп., 104 грн. 50 коп., 53 грн. 38 коп., 672 грн. 04 коп., 415 грн. 52 коп., 65 грн. 40 коп., 172 грн. 88 коп., 116 грн. 35 коп., 112 грн. 65 коп., 26 грн., 11 грн. 11 коп., 163 грн. 22 коп., 587 грн. 45 коп., 11 грн. 96 коп., 77 грн. 65 коп., 26 грн. 60 коп., 107 грн. 47 коп., 142 грн. 80 коп., 229 грн. 77 коп., 11 грн. 67 коп., 41 грн. 60 коп., 31 грн. 25 коп., 323 грн., 186 грн. 93 коп., 53 грн. 38 коп., 163 грн. 53 коп., 186 грн. 22 коп., 9 грн. 90 коп., 51 грн. 22 коп., 14 грн. 10 коп., 361 грн. 39 коп. Разом з тим, потерпілий дав показання суду про те, що шкода йому в повному обсязі не відшкодована, зокрема, йому не відшкодовано моральну шкоду, адже він змушений і в подальшому лікуватися, та на даний час ще й досі може пересуватися лише за допомогою милиць.

З урахуванням зазначених обставин, суд дійшов висновку, що обвинуваченим частково добровільно відшкодовано потерпілому завдану дорожньо-транспортною пригодою шкоду.

При цьому суд не враховує посилання представника потерпілого ОСОБА_7 на те, що потерпілим були витрачені кошти на повторну операцію, яку було зроблено у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, оскільки доказів на підтвердження таких обставин не надано. З наданої представником потерпілого медичної виписки № 2062 вбачається, що ОСОБА_6 в результаті отриманої травми 04.09.2018 в дорожньо-транспортній пригоді лікувався в ЦРЛ по місцю проживання, переведений у Волинську обласну клінічну лікарню, де 24 вересня 2018 року був прооперований МОС стегна після повного загоєння рани, і в цій же виписці зазначається про повторну травму, після чого перелом стегна по проксимальному гвинту пластини. З показань в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 вбачається, що повторну травму він отримав в ході лікування травми, спричиненої внаслідок ДТП, під час проведення йому масажу іншою особою. Суду не надано доказів, які б свідчили про наявність причинно-наслідкового зв`язку між повторним отриманням травми потерпілим, про яку зазначається у медичній виписці № 2062, і неправомірними діями обвинуваченого, пов`язаними з порушенням ним правил безпеки дорожнього руху і вчиненням дорожньо-транспортної пригоди.

Обставини, що обтяжуються покарання обвинуваченого, відсутні.

Згідно з положеннями ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Враховуючи вищезазначені обставини у їх сукупності, зокрема, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є необережним злочином середньої тяжкості, вищенаведені дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючу покарання обставину, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, та беручи до уваги думку потерпілого, який не пробачив обвинуваченого і наполягав на призначенні суворого покарання у виді реального його відбуття, мотивуючи тим, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою не може пересуватися без милиць, змінено звичний спосіб його життя, а шкоду в повному обсязі йому не відшкодовано, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 належить призначити покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі, та з урахуванням особи винного, тих обставин, що він повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, його поведінки після скоєння злочину, вважає за можливе застосувати ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши обвинуваченого від призначеного йому покарання з випробування з іспитовим строком 1 рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, та виконає обов`язки, що передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

На думку суду, саме таке покарання, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

При цьому виправлення обвинуваченого забезпечується поряд з іншим і покладеними на нього судом обов`язками.

З урахуванням вищезазначених конкретних обставин кримінального провадження та думки потерпілого, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому менш суворого виду покарання, що передбачений санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, у виді штрафу, про що просив у судовому засіданні захисник.

Відсутні також підстави для призначення покарання обвинуваченому, яке належить відбувати реально, з огляду на ставлення обвинуваченого до вчинених ним порушень правил безпеки дорожнього руху та його поведінки після вчинення злочину.

Беручи до уваги характер та мотиви допущених ОСОБА_4 порушень правил безпеки дорожнього руху, що знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Згідно зі ст. 100 КПК України речові докази: колісний трактор марки «Massey Ferguson 188», що переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 належить залишити у володінні останнього, мотоцикл марки «Viper ZS-150», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться на відповідальному зберіганні чергової частини Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області повернути потерпілому ОСОБА_6 .

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в кримінальному провадженні в розмірах 1716 грн., 1430 грн., 2288 грн.

Підстав для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, за відсутності клопотання прокурора, немає.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного йому основного покарання, з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Початок строку відбування покарання з випробуванням обчислювати з дня проголошення вироку.

Речові докази, а саме, колісний трактор марки «Massey Ferguson 188» залишити у володінні ОСОБА_4 , мотоцикл марки «Viper ZS-150», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в розмірах 1716 гривень (одна тисяча сімсот шістнадцять), 1430 гривень (одна тисяча чотириста тридцять), 2288 гривень (дві тисячі двісті вісімдесят вісім).

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Камінь-Каширський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Головуючий:ОСОБА_1