ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/7254/18 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/247/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року м.Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю заявника - ОСОБА_6 ,
представника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2018 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаною ухвалою слідчого судді клопотання старшого слідчого СВ Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 , погодженого прокурором Харківської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_9 ,за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000647 від 03.10.2018, за ознаками злочину, передбаченого ст. 290 КК України про арешт майна задоволено; накладено арешт на легковий автомобіль «MERCEDES - BENZ», модель 350 D державний номерний знак « НОМЕР_1 », 1993 року випуску, який належить ОСОБА_10 та знаходиться на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Слобожанська, 34; зобов`язано старшого слідчого СВ Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 визначити місце зберігання автомобіля марки MERCEDES - BENZ», модель 350 D державний номерний знак « НОМЕР_1 », 1993 року випуску.
Як зазначено в ухвалі слідчого судді, 09 жовтня 2018 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 , погодженого прокурором Харківської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_9 ,за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000647 від 03.10.2018, за ознаками злочину, передбаченого ст. 290 КК України, про накладення арешту на легковий автомобіль «MERCEDES - BENZ», модель 350 D державний номерний знак « НОМЕР_1 » 1993 року випуску, який належить ОСОБА_10 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та знаходиться на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Слобожанська, 34.
В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що 03.10.2018 р. до Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП України в Харківській області від оператора служби «102» надійшло повідомлення про те, що за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин вул. Надії, 15 в сервісному центрі МВС України № 6350 експертом Харківського НДЕКЦ МВС України під час обстеження автомобіля «MERCEDES - BENZ», модель 350 D державний номерний знак « НОМЕР_1 », 1993 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 належить ОСОБА_10 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та яким згідно довіреності ННС № 873219 від 06.06.2018 року керував ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 було виявлено ідентифікаційний номер кузова змінений шляхом видалення частини панелі з первинним номером та закріплення, на її місце, частини панелі з номером НОМЕР_3 .
Слідчий зазначив, що вказаний автомобіль може в подальшому мати доказове значення у кримінальному провадженні та бути визнаний речовим доказом.
Задовольняючи клопотання про арешт майна, слідчим суддею зазначено вищенаведені обставини та вказано, що експертом Харківського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_11 надано акт огляду транспортного засобу та реєстраційних документів від 03.10.2018 р., згідно якого встановлено, що ним було проведено криміналістичне експертне дослідження транспортного засобу «MERCEDES - BENZ», модель 350 D державний номерний знак « НОМЕР_1 », 1993 року випуску і реєстраційних документів, що його супроводжують. Під час дослідження автомобіля було встановлено, що ідентифікаційний номер кузова легкового автомобіля «MERCEDES - BENZ », модель 350 D державний номерний знак « НОМЕР_1 », 1993 року випуску, змінений шляхом видалення частини панелі з первинним номером та закріплення, на її місце, частини панелі з номером WDB 1401341F232405. Ідентифікаційний номер двигуна змінений шляхом видалення верхнього шару металу з первинним номером та нанесення номера НОМЕР_4 , способом який не відповідає технологічним вимогам заводу виробника.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на автомобіль «MERCEDES - BENZ » через наявність достатніх підстав вважати, що вказаний вище автомобіль є речовим доказом та може зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, які мають суттєве значення у кримінальному провадженні, як речові докази та для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного автомобіля.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 09.10.2018 року і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.
Мотивуючи скаргу вказав, що 03.10.2018 року було вилучено автомобіль «MERCEDES - BENZ », модель 350 D державний номерний знак « НОМЕР_1 », 1993 року випуску та доставлено на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів, клопотання до суду про арешт майна надійшло тільки 09.10.2018 року, тоді як таке клопотання повинно було бути подане не пізніше наступного робочого дня.
Крім того, зазначив, що слідчий суддею не були перевірені та встановлені належні підстави для арешту майна. Звертає увагу, що ним під час надання пояснень працівникам поліції було передано копію рішення Київського районного суду м. Сімферополя від 16.10.1998 р. у справі №2-3696, якою встановлено той факт, що «Маркировочные обозначения кузова подвергались изменению путём удаления части панели с первоначальным маркировочным обозначением и вваркой участка с маркировкой НОМЕР_5 . Первоначальное маркировочное обозначение двигателя уничтожалось путём снятия слоя метала с поверхности маркировочной площадки и последующим нанесением знаков новой маркировки «3780» Выявить первоначальное маркировочные обозначения кузова и двигателя данного автомобиля не представилось возможным. Проведенной проверкой органами милиции не установлено кем и когда был изменен номер кузова и двигателя автомобиля».
За таких обставин, апелянт вважає, що рішенням суду усунуто перешкоди в користуванні, експлуатації і розпорядженні ОСОБА_12 автомобілем «MERCEDES - BENZ», свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу було видано законно, в ньому наявні відповідні відомості про наявність зазначеного судового рішення.

Заслухавши доповідь головуючого судді, заслухавши думку ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчим відділом Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП України в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000647 від 03.10.2018 р., за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 290 КК України.
Також з клопотання слідчого про арешт майна вбачається, що арештоване майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України і має доказове значення у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.
Згідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Так, ч.2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Задовольнивши клопотання від 04 жовтня 2018 року, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку, що слідчий довів достатність підстав вважати, що вилучене майно є речовим доказом, має доказове значення для забезпечення кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Як вбачається з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до вимог ст.ст.214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.
З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Згідно зі ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України.
При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч.ч.2, 4 ст.173 КПК України та ст.172 КПК України, зміст ухвали слідчого судді в цілому відповідає вимогам ч.5 ст.173 КПК України.
Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується й апеляційний суд.
Судова колегія вважає, що посилання апелянта на те, що клопотання про арешт майна було внесено до суду пізніше наступного робочого дня після вилучення автомобіля, не може вплинути на висновки слідчого судді, викладені ним в оскаржуваній ухвалі; дана обставина, згідно з кримінальним процесуальним законом, не є такою, що дає право слідчому судді відмовити в розгляді/задоволенні клопотання слідчого.
Твердження у скарзі ОСОБА_6 про неналежну перевірку та встановлення слідчим суддею належних підстав для арешту майна через неврахування рішення Київського районного суду м. Сімферополя від 16.10.1998 р. у справі №2-3696, також є необґрунтованим, у зв`язку з наступним.
Діючий КПК України містить норму, яка зобов`язує суд застосовувати принцип преюдиції лише у випадку вирішення питання про допустимість доказів, коли рішенням національного суду або міжнародної судової установи, яке набрало законної сили, встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України ст. 90 КПК України.
В усіх інших випадках, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Крім того, з`ясування фактичних обставин кримінального провадження, наявності вини у вчиненні кримінального правопорушення, правильності кваліфікації, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та належним чином мотивованою і підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2018 року про арешт майна без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді: