справа № 208/6980/15-к
№ провадження 1-кс/208/878/19
УХВАЛА
Іменем України

25 березня 2019 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , скаржниці ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 12.10.2018 року про закриття кримінального провадження № 0003244 від 17.09.2013 року за ч. 1 ст. 382 КК України, -
встановив:
ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області зі скаргою на постанову слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 12.10.2018 року про закриття кримінального провадження № 0003244 від 17.09.2013 року за ч. 1 ст. 382 КК України, яку вважає незаконною та прохає скасувати. Скарга вмотивована тим, що в провадженні СВ Кам`янського ВП перебувають матеріали кримінального провадження № 0003244 від 17.09.2013 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України можливого умисного невиконання рішення суду від 13.12.2010 року, яким зобов`язано ПАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ» виконати капітальний ремонт будинку № 10 по вул. 8-го Березня у м. Кам`янське відповідно до проекту від 19.08.2004 року, складеного ДПІ «Дніпродзержинськцивілпроект». На думку скаржниці, органом досудового розслідування не вчинені необхідні слідчі дії для встановлення фактичних обставин справи, слідчий не допитав заявницю, не залучив експерта або спеціаліста для надання висновків щодо питань, які потребують спеціальних знань. Крім того, на думку скаржниці, слідчий повинен був ініціювати звернення до суду з метою скасування рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства з огляду на його незаконність. Висновки слідчого однобічні, так як низка документів, зокрема кошторис, проект не відповідають вимогам закону, ПАТ «ДТЕЦ» умисно ігнорує судове рішення, яке набрало законної сили, документи, надані товариством до суду під час судового розгляду були недійсні, що потягло за собою ухвалення помилкового рішення, в діях службових осіб ПАТ «Дніпродзержинська теплоцентраль» вбачається саме умисне невиконання судового рішення.
У судовому засіданні ОСОБА_4 скаргу підтримала з підстав, зазначених у її мотивувальній частині.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, вказав, що всі необхідні слідчі дії у кримінальному провадженні здійснені, умисел, спрямований на невиконання судового рішення в діях службових осіб ПАТ «Дніпродзержинська теплоцентраль» не виявлений, тому подальше провадження у справі виключається.
Вислухавши скаржницю, прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, рішення слідчого про закриття кримінального провадження під час досудового розслідування може бути оскаржено заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Аналогічні положення відображені і у ч. 4 ст. 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Згідно ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.
Як вбачається з наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження, підставою закриття вказаного кримінального провадження слідчим стало встановлення відсутності факту умислу щодо невиконання рішення суду від 13.12.2010 року. Вказаний висновок органу досудового розслідування повністю відповідає зібраній доказовій базі, а саме показанням свідка - юриста ПАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ» ОСОБА_6 , який пояснив, що рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинска від 13.12.2010 року позовні вимоги ОСОБА_4 частково задоволені та зобов`язано ПАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ» виконати капітальний ремонт будинку № 10 по вул. 8-го Березня у м. Камянське відповідно до проекту від 19.08.2004 року, складеного ДПІ «Дніпродзержинськцивілпроект». На підставі вказаного рішення відкрито виконавче провадження, самостійно виконати вказане рішення ПАТ «Дніпродзержинськ ТЕЦ» не має можливості через те, що проект від 19.08.2004 року не є чинним та не може бути використаний для проведення капітального ремонту. Державний проектний інститут «Дніпродзержинськцивілпроект» повідомив ПАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ» що проект не підлягає реалізації, оскільки не погоджений з власником квартири, реалізація не почалася протягом 2-х років після виготовлення, відбулося подальше руйнування квартири, роботи передбачені у 2004 році на сьогоднішній день на можуть бути прийняті.
15.04.2013 року Заводським ВДВС подано заяву до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська про встановлення або зміну способу або порядку вирішення рішення суду від 13.12.2010 року. Ухвалою суду від 18.06.2013 року Заводським ВДВС відмовлено у задоволенні вказаної заяви. В ухвалі суду зазначено, що проект реконструкції був замовлений ВАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ» та зроблений 19.08.2004 року, з висновком цього проекту позивач ОСОБА_4 була не згодна та оспорювала його висновки у судовому порядку. Іншого проекту реконструкції квартири або будинку, який можливо було би прийняти до уваги при вирішенні питання про зміну порядку чи способу виконання рішення суду, не було.
25.06.2013 року державним виконавцем ВДВС винесено постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду. Не погодившись з цією постановою, ПАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ» оскаржило її до суду. Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 07.10.2013 року вказану постанову скасовано. 17.07.2013 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду від 13.10.2010 року. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.01.2015 року вказаному постанову виконавця скасовано.
У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовними вимогами про зобов`язання ПАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ» удосконалити проект капітального ремонту. Позовні вимоги задоволені. 18.03.2015 року рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.
25.06.2015 року ОСОБА_4 звернулась до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовними вимогами про зміну порядку та способу виконання рішення суду від 13.12.2010 року, яким було зобов`язано ПАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ» зробити капітальний ремонт буд. № 10 по вул. 8-го Березня у м. Кам`янське (м. Дніпродзержинську) відповідно до проекту від 19.08.2004 року складеного, ДПІ «Дніпродзержинськцивілпроект». Позовні вимоги задоволені. 27.10.2015 року рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області ухвалу суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.
В 2017 році ОСОБА_4 звернулась до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з заявою про перегляд рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.12.2010 року, у зв`язку із нововиявленими обставинами. Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 14.04.2017 року в задоволенні заяви про перегляд рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.12.2010 року, у зв`язку із нововиявленими обставинами відмовлено.
Також в 2017 року ОСОБА_4 зверталась до суду з заявою про встановлення чи зміну способу та порядку виконання рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.12.2010 року. Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10.03.2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_4 відмовлено. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.01.2018 року ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10.03.2017 року залишено без змін. Також, на теперішній час будинок № 10 по вул. 8-го Березня у м. Кам`янське знаходиться у комунальній власності територіальної громади Дніпродзержинська, що підтверджується наказом № 90 від 04.06.2003 року про відповідну передачу та актом приймання житлового комплексу ВАТ «Дніпродзержинська теплоцентраль». Також діяльність ПАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ» чітко регламентована, тому підприємство не має права витрачати кошти на цілі, які не закладені в його фінансовому плані.
Крім того, допитаний в якості свідка виконуючий обов`язки начальника юридичного відділу АТ «Дніпровська ТЕЦ» ОСОБА_7 показав, що на підставі Постанови КМУ від 07.10.2009 року № 1060 «Про передачу до статутного фонду Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" пакетів акцій деяких відкритих акціонерних товариств» пакет акцій в статутному капіталі ПАТ «Дніпровська ТЕЦ» було передано до статутного фонду новоутвореної Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України». У відповідності із Законом України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 року № 514-VІ змінено назву організаційно правової форми товариства з товариства з обмеженою відповідальністю (ВАТ) на публічне акціонерне товариство (ПАТ). Після передачі пакету акцій від НАК «ЕКУ» до НАК «Нафтогаз України», 04.03.2010 року було затверджено нову редакцію Статуту ПАТ «Дніпровська ТЕЦ», якою, у відповідності із Законом України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 року № 514-VІ змінено назву організаційно правової форми товариства з відкритого акціонерного товариства (ВАТ) на публічне акціонерне товариство (ПАТ). 21.07.2016 року на позачергових загальних зборах Публічного акціонерного товариства «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» було вирішено змінити найменування Публічного акціонерного товариства «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» на Публічне акціонерне товариство «Дніпровська теплоелектроцентраль» (скорочена назва ПАТ «Дніпровська ТЕЦ»). 10.08.2016 року проведено державну реєстрацію змін до Статуту товариства (шляхом викладення в новій редакції). Відповідно до нової редакції Статуту та вимог Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» № 317-VIII від 09.04.2015 року публічне акціонерне товариство «Дніпровська теплоелектроцентраль» (скорочено ПАТ «Дніпровська ТЕЦ») є новим найменуванням публічного акціонерного товариства «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль», новим найменуванням адреси місцезнаходження Товариства є вул. Заводська буд. 2, м. Кам`янське. 27.04.2018 року проведено державну реєстрацію змін до Статуту товариства (шляхом викладення в новій редакції).
Відповідно до нової редакції Статуту, акціонерне товариство «Дніпровська теплоелектроцентраль» (скорочено АТ «Дніпровська ТЕЦ») є новим найменуванням приватного акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль».
Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 13.12.2010 було частково задоволено позов ОСОБА_4 до Виконкому Дніпродзержинської міської ради, ПАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ», треті особи, про порушення житлових умов, визнання бездіяльності відповідачів неправомірною, зобов`язання зробити проект капітального ремонту будинку та інші. Вказаним рішенням зобов`язано ПАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ» зробити капітальний ремонт будинку № 10 по вул. 8 Березня у м. Дніпродзержинську відповідно до проекту від 19 серпня 2004 року, складеного державним проектним інститутом «Дніпродзержинськцивілпроект». На підставі вказаного рішення було відкрито виконавче провадження. Самостійно вказане рішення ПАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ» виконати не має можливості через те, що проект від 19 серпня 2004 року не є чинним та не може бути використаний для проведення капітального ремонту. Відповідно до відповіді Державного проектного інституту «Дніпродзержинськцивілпроект» проектна документація вважається дійсною протягом перших двох років після її виготовлення. Якщо проект не почав реалізовуватися, він вважається не придатним для використання. Крім того, проект, який належав ПАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ» був втрачений, тому його копія не може бути надана. Також ОСОБА_7 зазначив, що 15.04.2013 року Заводським ВДВС було подано заяву до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська про встановлення або зміну способу або порядку виконання рішення суду від 13.12.2010 року. В обґрунтування своєї позиції Заводський ВДВС зазначає, що проектним інститутом «Дніпродзержинськцивілпроект» було надано відповідь, що проект від 19 серпня 2004 року не може бути використаним, оскільки у таких документів є обмежений строк для виконання. Ухвалою суду від 18.06.2013 року Заводському ВДВС було відмовлено у задоволенні вказаної заяви. В ухвалі суд зазначив, що проект реконструкції був замовлений ВАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ» та зроблений 19 серпня 2004 року. З висновком цього проекту позивач ОСОБА_4 була не згодна та оспорювала його висновки у судовому порядку. Іншого проекту реконструкції квартири або будинку, який можливо було б прийняти до уваги при вирішенні питання про зміну порядку чи способу виконання рішення суду, надано не було. 25.06.2013 року державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду від 13.12.2010 року. Розмір штрафу склав 680,00 грн. Не погодившись з цією постановою ПАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ» оскаржило її до суду. Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 07.10.2013 року вказану постанову було скасовано. 17.07.2013 року державним виконавцем було винесено ще одну постанову про накладення штрафу за невиконання рішення від 13.12.2010 року. Розмір штрафу через повторність склав складає 1360,00 грн. Не погодившись з цією постановою ПАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ» оскаржило її до суду. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.01.2015 року вказану постанову було скасовано. Крім того ОСОБА_7 повідомив, що ОСОБА_4 у травні 2014 року звернулась до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовними вимогами (після уточнення) про зобов`язання ПАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ» удосконалити проект капітального ремонту. Рішенням суду першої інстанції позовні вимоги були задоволені. Не погодившись з вказаним рішенням ПАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ» подало апеляційну скаргу. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.03.2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено. В 2017 році ОСОБА_4 звернулась до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з заявою про перегляд рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.12.2010 року, у зв`язку із нововиявленими обставинами. Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 14.04.2017 року в задоволенні заяви про перегляд рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.12.2010 року, у зв`язку із нововиявленими обставинами відмовлено. Також, в 2017 року ОСОБА_4 зверталась до суду з заявою про встановлення чи зміну способу та порядку виконання рішення суду від 13.12.2010 року. Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10.03.2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_4 відмовлено. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.01.2018 року ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10.03.2017 року залишено без змін. На даний час, АТ «Дніпровська ТЕЦ» не має можливості виконати рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 грудня 2010 року з поважних причин. Іншого проекту, на підставі якого можна було б виконати капітальний ремонт будинку АДРЕСА_1 , не існує. Вказана позиція підтверджується чисельними рішеннями суду. В той же час, ОСОБА_7 зазначив, що на сьогоднішній день будинок АДРЕСА_2 знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Кам`янське. Вказане підтверджується наказом № 90 від 04 червня 2003 року про відповідну передачу та Актом приймання передачі житлового комплексу ВАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль», що передаються у комунальну власність міста станом на 01 серпня 2003 року. У переліку у Акті чітко зазначено, що будинок АДРЕСА_2 передано до комунальної власності. Таким чином, АТ «Дніпровська ТЕЦ» немає жодного відношення до будинку АДРЕСА_2 . Враховуючи те, що діяльність АТ «Дніпровська ТЕЦ» чітко регламентована, тому підприємство не має права витрачати кошти на цілі, які не закладені в фінансовому плані.
З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Слідчий суддя доходить до висновку, що отримані органом досудового розслідування докази поза розумним сумнівом встановлюють факт відсутності умисного невиконання вказаного судового рішення. Посилання скаржниці на необхідність проведення низки додаткових слідчих дій, у тому числі її допиту не є доцільними з огляду на зміст вже зібраної доказової бази з належних процесуальних джерел, зібрані доказові відомості повністю узгоджуються один з одним та вказують на наявність об`єктивних підстав, що перешкоджають виконати вказане рішення суду.
Посилання скаржниці на необхідність ініціювання слідчим перегляду судового рішення в порядку цивільного судочинства з метою отримання юридичної можливості його виконати не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, оскільки слідчий та прокурор не мають таких повноважень.
Посилання скаржниці на невідповідність низки документів АТ «Дніпровська ТЕЦ», ДПІ «Дніпродзержинськцивілпроект» - проекту, кошторису, тощо, вимогам спеціальних нормативних актів, виниклі під час виконання рішення суду від 13.12.2010 року питання процесуального та матеріального права підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства.
Крім того, зі змісту пояснень та аргументів ОСОБА_4 випливає, що вона усвідомлює юридичну неможливість виконання рішення суду від 13.12.2010 року, про що також свідчать її дії щодо перегляду такого рішення, намагання спонукати слідчого ініціювати такі дії.
Таким чином, з огляду на вже наявні докази, будь-які додаткові слідчі дії у кримінальному провадженні № 0003244 від 17.09.2013 року поза розумним сумнівом не доведуть наявність умисних дій посадових осіб ПАТ «Дніпродзержинська ТЕЦ», спрямованих на невиконання вказаного рішення.
Проведення слідчих дій з метою лише їх проведення а не отримання значущих доказових відомостей, про що сама вказує скаржниця, при усвідомленні нею юридичної неможливості виконання вказаного рішення суду, що виключає склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, не відповідає завданню кримінального провадження, визначеному ст. 2 КПК України.
Вивченням матеріалів кримінального провадження № 0003244 від 17.09.2013 року встановлено, що виявлення та оцінка обставин справи як слідчим, так і прокурором були здійснені повно та всебічно, аргументи скаржниці щодо неповноти досудового розслідування неконкретизовані і фактично зводяться до незгоди з прийнятим процесуальним рішенням.
Згідно положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).
З оскаржуваної постанови слідує, що вона містить достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України було надано необхідну правову оцінку в сукупності, свідчить про те, що встановлена органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, що відповідає стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).
Посилання скаржниці на те, що орган досудового розслідування прийняв постанову про закриття провадження, яка за змістом тотожня попередній є неспроможними, оскільки слідчий обґрунтовано, спираючись на належну доказову базу, повторно прийшов до таких висновків та належним чином їх мотивував.
За таких обставин, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга не підлягає задоволенню, оскаржувана постанова слідчого є законною, обґрунтованою, такою, що відповідає фактичним обставинам справи та положенням кримінального процесуального закону.
Керуючись викладеним та ст. 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя -
постановив:
У задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 12.10.2018 року про закриття кримінального провадження № 0003244 від 17.09.2013 року за ч. 1 ст. 382 КК України - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1