В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2019 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області:

у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква кримінальне провадження № 0002184 від 07.05.2018 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Київ, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, який має малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 23.04.2008 Білоцерківським міським судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці з позбавленням права керувати транспортним засобом на 2 роки, звільнений 17.03.2010 на підставі ухвали Березанського міського суду Київської області від 09.03.2010 умовно-достроково на невідбуту міру покарання строком 11 місяців 22 дні, 2) 21.09.2010 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 316, ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, звільнений 19.12.2013 по відбуттю строку покарання, 3) 16.04.2014 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, 4) 15.05.2014 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільнений 04.11.2016 на підставі ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 27.10.2016 умовно-достроково на невідбуту частину покарання строком 11 місяців 20 днів, на даний час в Білоцерківському міськрайонному суді Київської області щодо ОСОБА_3 перебувають обвинувальні акти за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_5 , захисник адвокат: ОСОБА_6 , обвинувачений: ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:
До суду надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 та угода про визнання винуватості.

Так, встановлено, що 07.05.2018 приблизно о 12.30 год. ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи мету незаконного придбання та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, знаходячись неподалік «Дерев`яного мосту», що по вулиці Дібровна в місті Біла Церква Київської області, де незаконно придбав - знайшов на землі біля сміттєзвалища поліетиленовий пакет із промислово виготовленим корпусом наступальної ручної осколкової гранати РГД-5, та промислово виготовлений уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ, які поклав до лівої та правої кишень своїх штанів в які був одягнений, та в подальшому незаконно зберігав при собі для власних потреб, без передбаченого законом дозволу.

Цього ж дня, приблизно о 12.37 год. ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу «Дерев`яного мосту», що по вулиці Дібровна в місті Біла Церква Київської області був зупинений працівниками поліції на предмет перевірки зберігання останнім заборонених в обігу предметів чи речовин. В подальшому, під час обшуку ОСОБА_3 в присутності понятих виявлено та вилучено: промислово виготовлений корпус наступальної ручної осколкової гранати РГД-5, та промислово виготовлений уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ, при поєднанні в єдину конструкцію, що передбачено їх конструктивними особливостями, будуть представляти собою споряджену наступальну осколкову ручну гранату РГД-5, яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до бойових припасів, які ОСОБА_3 , незаконно придбав за вищевказаних обставин та незаконно зберігав при собі, для власних потреб, без передбаченого законом дозволу.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ст. 263 ч. 1 КК України, за ознаками: незаконного придбання та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

26.09.2018 під час досудового провадження відповідно до вимог ст. 471 КПК України, між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , укладено угоду про визнання винуватості.

У відповідності до даної угоди, прокурор та підозрюваний, дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 1 ст. 263 КК України.

Обвинувачений повністю визнав свою винуватість у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 263 КК України, а саме за ознаками: незаконного придбання та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Також зазначеною угодою визначено покарання, яке має понести ОСОБА_3 , у виді позбавлення волі на строк три роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю два роки та відповідно до ст. 76 КК України покласти обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у висунутому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зазначивши час, місце, спосіб і мету його вчинення. Зокрема пояснив, що 07.05.2018 приблизно о 12.30 год. проходячи неподалік «Дерев`яного мосту» на сміттєзвалищі знайшов поліетиленовий пакет з гранатою та зберігав при собі, пізніше його зупинили працівники поліції та вилучили знайдені речі. Також підтримав угоду, заявив про здатність виконати умови угоди, та ствердив що його позиція є добровільною, жодного тиску при укладанні угоди на нього не здійснювалось.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд зважає на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до правил статей 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Суд встановив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 263 КК України, який, згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином, від якого потерпілих немає.

При цьому суд з`ясував, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, підстав, передбаченні ч.7 ст. 474 КПК України відсутні та просив суд затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, при її затвердженні враховано обставину, яка пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме щире каяття та обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого, а саме вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а також враховуючи, що злочин, за який притягується ОСОБА_3 відноситься до тяжкого злочину та особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 2018 перебуває під диспансерним наглядом лікаря-нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю та під профілактичним наглядом з приводу вживання наркотичного засобу зі шкідливими наслідками з 2017, розлучений, має на утримані малолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше неодноразово судимий, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65, 68 КК України, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Процесуальні витрати - в межах обвинувачення за ч. 1 ст. 263 КК України стягнути з ОСОБА_3 в порядку статей 122, 124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України. Цивільний позов не заявлено. Запобіжний захід не обирався, до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_3 запобіжний захід не обирати.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Угоду від 26.09.2018 про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_3 , затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 26.09.2018 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю два роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: пакети експертної служби № 3919154, № 3644250, в яких знаходиться промислово виготовлений корпус наступальної ручної осколкової гранати РГД-5 та промислово виготовлений уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ, які знаходяться на складі відділу озброєння Головного управління Національної поліції в Київській області, після набрання вироком законної сили - знищити.

На підставі ст. 122-124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь держави: витрати на проведення судової експертизи у розмірі: 1144 гривні (одна тисяча сто сорок чотири гривні).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст. 473 КПК України.

Крім того обвинуваченому роз`яснюються вимоги ст. 376 ч. 3 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1