Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1811/18
Провадження № 1-кп/280/176/19
У Х В А Л А
Іменем України
15 травня 2019 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростишеві кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Коростишівського районного суду перебуває кримінальне провадження №0000704 від 25.11.2018 відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Ухвалою суду від 19.03.2019 обвинуваченому продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, включно до 17.05.2019.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, оскільки запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому обирався за ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 27.11.2018, ризики, передбачені ст.177 КПК України, продовжують існувати і на даний час. Зокрема, прокурор зазначив, що обвинувачений вчинив умисний злочин, що відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, міра покарання за який передбачає позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років міцних соціальних зв`язків не має, оскільки розлучений , не працює, у разі обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу існують ризики переховування останнього від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти продовження строку тримання під вартою, просить змінити на домашній арешт, переховуватись від суду не має наміру.

Захисник адвокат ОСОБА_7 заперечувала проти заявленого прокурором клопотання, вважає, що підстави, передбачені ст.177 КПК України, відсутні, просила обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, вивчивши матеріали клопотання про продовження строку тримання під вартою, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу, згідно ч.2 ст.331 КПК України, відбувається у порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Частиною 1 ст.177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, у тому числі: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Відповідно до п.1 ст.6 вказаної Конвенції, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.
У відповідності до положень ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканість має здійснюватись з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина.
Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини (рішення ЄСПЛ у справі «Єчюс проти Литви», справі«Нечипорук і Йонкало проти України»), продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи інший справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді тримання під вартою обґрунтовано обиралась згідно ухвали слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 27.11.2018. На думку суду будь-яких даних щодо зменшення чи відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для можливості застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не встановлено. Судове слідство розпочато, усі учасники судового провадження не допитані, судом оцінюється ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, яке інкримінуються обвинуваченому, та міра покарання, що може бути застосована до останнього, зокрема, позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, та імовірна можливість продовження останнім протиправної поведінки у подальшому, враховуючи безпосередньо особу обвинуваченого, який міцних соціальних зв`язків не має, оскільки розлучений, непрацюючий, будь-яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та обґрунтованої неможливості його подальшого тримання під вартою до суду не надходило.

Отже, суд дійшов висновку про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які вказує прокурор, тому зазначене в цілому, а також з огляду на положення ст.183 КПК України, виправдовує застосування до обвинуваченого виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вимогами ст.197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про триманння під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176, 177, 197, 331 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 13.07.2019 включно.
В судовому засіданні оголосити перерву до 23 травня о 13:00год., повторити виклик учасників кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2