ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1038/19 Справа № 176/111/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2019 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у м. Баку, громадянина Азербайджану, засудженого 11 квітня 2016 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі,

за участю:

секретаря ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

представника колонії ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції), -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2019 року клопотання засудженого ОСОБА_6 задоволено та звільнено його від відбування покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2016 року, умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 дні.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що засуджений відбув 2/3 частини строку призначеного йому покарання, за сумлінну поведінку та працю на виробництві установи має 5 заохочень від адміністрації у виді подяки 26.09.2016 року, 21.12.2016 року, 23.08.2017 року, 20.12.2017 року, 10.05.2018 року, позитивну характеристику протягом усього часу відбування покарання. За вказаних обставин суд дійшов висновку, що засуджений довів своє виправлення та до нього можливо застосувати ст. 81 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою відмовити ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Вимоги скарги прокурор обґрунтовує тим, що суд не надав належної оцінки тим обставинам, що заохочення, надані засудженому, є формальними, оскільки він офіційно не працевлаштований, трудових договорів з установою не укладав та із його заробітної плати єдиний соціальний внесок не відраховувався. Поряд із цим, суд не врахував особу ОСОБА_6 , якого засуджено за вчинення тяжкого злочину та до кінця строку відбування покарання залишився значний строк. На переконання прокурора, засуджений не має бажання підвищувати свій загальноосвітній рівень та вдосконалювати наявні професійно-технічні навички.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, засудженого та представника колонії, які проти задоволення скарги заперечували, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного застосування до засудженого умовно-достроково звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з такого.
Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, зі змісту наведених положень законодавства видно, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді клопотання ОСОБА_6 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений довів своє виправлення, тому може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Як видно з матеріалів провадження, ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2016 року, яким засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі та яким зараховано в строк відбування призначеного засудженому покарання строк його попереднього ув`язнення з 10 вересня 2015 року по 11 квітня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Станом на день розгляду його клопотання судом першої інстанції невідбута частина покарання складала 1 рік 2 місяці 14 днів.

Приймаючи рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_6 з 26 червня 2016 року відбуває покарання в Жовтоводській ВК-26 Дніпропетровської області. За період відбування покарання засуджений характеризується позитивно, встановлені правила поведінки та розпорядок дня не порушує, стосунки у відділенні підтримує з засудженими, які характеризуються добре. Окрім того, засуджений має 5 заохочень, протягом 2016-2018 років, стягнень не має, до суспільно-корисної праці відноситься добре, виконує поставлені завдання добросовісно, працевлаштований на виробництві установи, приймає участь у программах диференційованого виховного впливу "Фізкультура і спорт", "Духовне відродження", "Творчість", "Підготовка до звільнення".

Надаючи оцінку наведеним обставинам в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявність підстав для застосування ст. 81 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про необґрунтованість судового рішення, то вони свого підтвердження під час апеляційного розгляду не знайшли.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність його умовно-дострокового звільнення, навівши при цьому докладні мотиви свого рішення.

Ті обставини, що на засіданні адміністративної комісії засудженому було відмовлено у застосуванні пільги, на переконання колегії суддів, самі по собі слугувати підставою для відмови в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання не можуть, як і вказувати на те, що поведінка засудженого не зазнала позитивних змін.

Щодо доводів прокурора про те, що засуджений не працевлаштований, то вони не заслуговують на увагу, як такі, що суперечать матеріалам особової справи.

Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її зміни або скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2019 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4