ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №201/2281/19
Провадження №1-кс/201/1450/2019
У Х В А Л А
іменем України

11 квітня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 15 лютого 2019 року про закриття кримінального провадження №0001160, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з даною скаргою на постанову Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 15 лютого 2019 року про закриття кримінального провадження №0001160. Просять скасувати постанову, скасувати постанову прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 від 18 січня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання від 16 січня 2019 року; зобов`язати Дніпропетровську місцеву прокуратуру № 2 розглянути клопотання від 16 січня 2019 року з аналізом доводів за правилами і строками, визначених ст.ст. 28, 110, 113, 220 КПК України.

Ця скарга була передана до провадження слідчого судді ОСОБА_5 , проте у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_5 з посади судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська розпорядженням керівника апарату призначено повторний автоматизований розподіл даної справи, яка згідно із протоколом від 04 квітня 2019 року передана для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 .

В обґрунтування зазначено, що постанови не відповідають завданням кримінального провадження, оскільки слідчі дії проведені були не в повному обсязі і неналежним чином, заявники звернулися до прокурора з двома клопотанням від 16 січня 2019 року про проведення слідчих дій, у задоволенні якого відмовлено оскаржуваною постановою.

ОСОБА_3 надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на задоаоленні скарги наполягав з підстав у ній викладених, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі заявника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Представники Соборного ВД ДВП ГУНП в Дніпропетровській області і Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 в судове засідання не з`явились, про дату, місце та час судового засідання були повідомлені належним чином, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів за скаргою, прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 18 січня 2019 року було винесено постанови про часткову відмову у задоволенні клопотання від 16 січня 2019 року у кримінальному провадженні №0001160.

Постановою старшого слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 від 15 лютого 2019 року було закрито кримінальне провадження №0001160 від 07 березня 2015 року.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим, прокурором всіх зібраних та перевірених доказів (ст. ст. 2, 284 КПК України).

Постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Матеріали кримінального провадження №№0001160 від 07 березня 2015 року органом досудового розслідування надані не були, а відтак доводи скаржника стосовно неповноти ведення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні не можуть бути спростовані у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що свідчить про необхідність задоволення поданої скарги.

Практика Європейського Суду з Прав Людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчій є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України). Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Натомість, в даному конкретному випадку є очевидним, що слідчому необхідно провести одночасний допит заявника та особи, на яку він вказує, як на таку, що вчинила відносно нього шахрайство. Під час такої слідчої дії надати можливість заявнику не тільки оприлюднити свої вимоги до названої ним особи, але й надати можливість задати один одному запитання, на яке слідство має знайти відповіді шляхом проведення відповідних слідчих дій.

При здійсненні відновленого досудового розслідування цього провадження органу досудового розслідування необхідно перевірити викладені заявником обставини, виконати необхідні дії і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення відносно подальшого провадження у даному провадженні, яке має бути належним чином вмотивованим з всебічним, повним аналізом доводів викладених скаржником.

Згідно ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги;

Заявником порушено 10 денний строк звернення до суду зі скаргою на постанову, але заявлено клопотання про поновлення такого строку у зв`язку із несвоєчасним отриманням відомостей про винесення оскаржуваної постанови. За вказаних обставин строк оскарження підлягає поновленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 25, 110, 303-307 КПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 15 лютого 2019 року про закриття кримінального провадження №0001160 задовольнити.

Постанову старшого слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 від 15 лютого 2019 року було закрито кримінальне провадження №0001160 від 07 березня 2015 року скасувати.

Скасувати постанову прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 від 18 січня 2019 року про часткову відмову у задоволенні клопотання від 16 січня 2019 року у кримінальному провадженні №0001160 і зобов`язати розглянути це клопотання у повному обсязі із аналізом доводів заявників.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1