Справа № 467/1077/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2018 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження № 0000413 від 25 серпня 2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ст. Кавуни Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, освіта середня, пенсіонера, одруженого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

Суд визнав доведеним, що 13 липня 2018 року близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи біля магазину «Максимум», який розташований на перехресті вулиці Шевченка та провулку Каштанового в смт. Арбузинка Миколаївської області, з корисливих спонукань, реалізуючи свій умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, викрав велосипед марки «Аист» синього кольору, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1600 грн.

Таких висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, ураховуючи положення ст. 84 КПК України і оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні з точки зору належності, допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, з урахуванням показань обвинуваченого, який в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав, підтвердив обставини його скоєння, зокрема, в частині часу, місця та способу вчинення.

Так, допитаний в судовому засіданні у порядку ст. 351 КПК України обвинувачений ОСОБА_4 показав суду, що на початку липня 2018 року, точної дати не пам`ятає, він йшов до банкомату та присів відпочити на скамейку біля магазину «Максимум», що розташований по вул. Шевченка в смт. Арбузинка Миколаївської області. В цей час він побачив велосипед, біля якого нікого не було. Подумавши, що його може хтось забрати, він вирішив закотити його до себе додому, а в разі, якщо його хтось буде шукати, то мав намір його віддати. Велосипед зберігав у себе протягом місяця, але ніхто за цей час його не шукав. Пізніше він продав колеса від велосипеда своєму знайомому за 100 грн., а раму здав на металобрухт ОСОБА_6 приблизно за 40 грн. Через деякий час, коли він йшов з базару, до нього під`їхали працівники поліції і повідомили йому, що камера зняла, як він здійснив крадіжку велосипеда. У вчиненому щиро кається, свою провину визнає.

В свою чергу, потерпілий, будучи допитаним згідно правил 353 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, в судовому засіданні дав показання про те, що влітку 2018 року, точної дати не пам`ятає, ввечері він поїхав до магазину «Максимум», що розташований по вул. Шевченка в смт. Арбузинка. Велосипед залишив біля магазину, не прив`язавши його. Після 20.00 години вечора він вийшов з магазину, але велосипеда не знайшов. З приводу крадіжки звернувся до поліції.

Ці показання обвинуваченого та потерпілого, враховуючи, що вони отримані у передбачений законом спосіб, суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, обвинувачений і потерпілий погодились з недоцільністю дослідження доказів, так як повністю згодний з обставинами, встановленими досудовим слідством та кваліфікацією його дій за ч.1 ст. 185 КК України.

Обвинувачений дав в судовому засіданні послідовні і логічні показання, які за своєю суттю збігаються з викладеними фактичними обставинами вчиненого кримінального правопорушення, а тому вони не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Тому суд, переконавшись, що учасники процесу, у тому числі й потерпілий, вірно розуміють зміст обставин цього кримінального провадження, не оспорюють правову кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.1 ст. 185 КК України, за відсутності сумнівів у добровільності їх позицій, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, зокрема, і щодо розміру спричиненої матеріальної шкоди, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують обвинуваченого, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для правильної кваліфікації дій обвинуваченого та призначення йому покарання у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.

Зокрема, суд дослідив такі документи у розумінні ст. 99 КПК України:

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25 серпня 2018 року, з якого слідує, що 25 серпня 2018 року ОСОБА_5 звернувся до Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області з заявою про те, що в період часу з 16 год. 00 хв. по 20 год. 30 хв. 13 липня 2018 року біля магазину «Максимум» по вул. Шевченка в смт. Арбузинка Миколаївської області невстановлена особа здійснила крадіжку велосипеда «Аист» синього кольору;
-довідку фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 від 26 серпня 2018 року відповідно до якої станом на 13 липня 2018 року вартість велосипеду «Аист» становить 1600 грн.

Що ж до постанови слідчого СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 про визнання і прилучення до кримінального провадження речових доказів від 25 серпня 2018 року, а також квитанції № 237 від 25 серпня 2018 року, то суд розцінює їх як такі, що доводять можливість/неможливість вирішення долі речових доказів у цьому кримінальному провадженні.

Отже, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи надані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність « поза розумним сумнівом» вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за обставин, доведених стороною обвинувачення перед судом.

З огляду на наведене, у ракурсі установлених судом фактичних обставин справи, шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом України, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.1 ст. 185 КК України, так як він скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

При цьому, суд, крім іншого, виходив із роз`яснення, що містяться в пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року, відповідно до яких крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, в аспекті ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд ураховує класифікацію злочинів за ст. 12 КК України, а, відповідно даний злочину відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особливості й обставини його вчинення у даному, конкретному випадку, тобто форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали.

В той час як обвинувачений на обліку в Арбузинському МРВ філії ДУ Центр пробації» в Миколаївській області, у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий, фактів його притягнення до кримінальної відповідальності суд не установив, не перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , одружений, пенсіонер, має постійне місце проживання та сім`ю, що свідчить про певну стабільність його соціальних зв`язків.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття обвинуваченого, як то, він попросив вибачення у потерпілого, розкаявся у скоєному, давав правдиві показання, не перешкоджав розкриттю злочину.

У той час, як обставин, що обтяжують покарання, згідно із ст. 67 КК України, суд не установив.

За такого, суд переконаний, що покарання обвинуваченому належить призначити у межах санкції ч.1 ст. 185 КК України у виді штрафу, залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням його майнового стану.

При цьому суд виходив із наявних у нього дискреційних повноважень щодо призначення покарання і прийшов до висновку, що визначена його міра є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень), як ним самим, так і іншими особами.

Приймаючи таке рішення, суд враховував, окрім вищевикладеного, досудову доповідь відносно обвинуваченого, складену та долучену до матеріалів кримінального провадження старшим інспектором Арбузинського МРВ філії ДУ Центр пробації» в Миколаївській області.

Як наслідок, визначене судом покарання у виді штрафу, за таких обставин, на переконання суду, з огляду на відсутність передумов для застосування ст. 69 КК України, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним, отже, несвавільним та пропорційним, тобто, таким, аби не становити надмірного тягаря для особи.
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.
При цьому, про можливість належної соціалізації та допустиму репутацію обвинуваченого свідчить характер вчиненого кримінального правопорушення та відсутність будь-яких непомірних наслідків для інтересів суспільства, які б безумовно превалювали над принципом поваги до свободи особистості і дали б змогу суду прийти до висновку про необхідність призначення більш суворого покарання.

Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження не заявлений.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, не обирався та підстав для його обрання на даному етапі немає.

Долю речових доказів у цьому кримінальному провадженні належить вирішити за правилами ст. 100 КПК України.

Розмір процесуальних витрат перед судом документально не доведений, а тому він не приймає рішення щодо їх розподілу згідно із положеннями ст. 124 КПК України.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 100, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день ухвалення вироку становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази у кримінальному провадженні - велосипед синього кольору «Аист» без коліс з номером рами « НОМЕР_1 » (пакет № 1) та два колеса від велосипеда, розміром 28х1.75 (пакет № 2) повернути ОСОБА_5 , як законному володільцю.

Вирок набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти днів) з дня його проголошення.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1