УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , власника майна - ОСОБА_3 , представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференціїз Апеляційним судом Донецької областіклопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000827 від 05 квітня 2018 року,-

в с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва 15.08.2018 року надійшло клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 14.05.2018 року в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000827 від 05 квітня 2018 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, а саме: мобільного телефону Apple iPhone 5s, model A1457, imei: НОМЕР_1 .

Клопотання мотивоване тим, що при розгляді клопотання слідчим суддею Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_5 не був присутнім в судовому засіданні, копію ухвали від 14.05.2018 року про арешт майна не отримував.

Крім того, зазначив, що слідчим у постанові про визнання вказаного майна речовим доказом не уточнено яким саме критеріям, визначеним ст.98 КПК України відповідає вилучений у нього телефон.

Таким чином, ОСОБА_5 вважає, що арешт на його майно накладено необґрунтовано, підстави для застосування такого обмеження відсутні.

В судовому засіданні ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 клопотання підтримали, вважають, що на даний час необхідність у застосуванні такого обмеження відпала.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши та дослідивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається зі змісту клопотання, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.05.2018 року у кримінальному провадженні №0000827 від 05 квітня 2018 рокунакладено арешт на майно, в тому числі на мобільний Apple iPhone 5s, model A1457, imei: НОМЕР_1 , який було вилучено у ОСОБА_5 , під час його затримання.

В подальшому вказане майно має ознаки доказу у кримінальному провадженні №0000827.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положеннями ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи викладене, оскільки доводи клопотання не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування у застосуванні такого запобіжного заходу відпала потреба або арешт на майно ОСОБА_3 накладено необґрунтовано, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість арешту майна, що належить ОСОБА_3 , обставини, на які посилається останній в обґрунтування клопотання, підлягають з`ясуванню в ході досудового розслідування.

Таким чином, у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000827 від 05 квітня 2018 рокуслід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000827 від 05 квітня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошений 13 грудня 2018 року о 08 год. 05 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1