єдиний унікальний номер 389/625/19
провадження №1-кп/389/67/19
У Х В А Л А

04 квітня 2019 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх представника адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , -

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка матеріали обвинувального акту, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002278 від 15 грудня 2018 року, щодо

ОСОБА_7 ,

запобіжний захід тримання під вартою строк до 06 квітня 2019 року, обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

28 лютого 2019 року, до Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області, від прокурора прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 , надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002278 від 15 грудня 2018 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 лютого 2019 року, вказане провадження передано судді ОСОБА_1 ..

Від прокурора надійшло клопотання про здійснення судового виклику для допиту в судовому засіданні свідків, відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, оскільки дані особи можуть дати показання, що мають значення для кримінального провадження, яке розглядається.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає клопотання прокурора таким, що підлягає задоволенню.

Також прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_7 обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, мотивуючи це тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за один з яких передбачено покарання до 8 років позбавлення волі, зник з місця вчинення злочину, карету "швидкої допомоги" не викликав, тож може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків, які наразі не допитані.

Вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора, виходячи з наступного.

Згідно з ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання, суд, за клопотанням учасників судового провадження, має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту "c" пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права».

Зважаючи на практику Європейського суду, суд враховує, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, рішення ЄСПЛ від 06 квітня 2000 року у справі «Лабіта проти Італії». Крім цього, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які закон класифікує як злочини невеликої тяжкості та тяжкий, з мірою покарання до 8 років позбавлення волі, засобів для існування та законних джерел доходів у обвинуваченого не встановлено, має на утриманні одну дитину, зник з місця вчинення злочину, карету "швидкої допомоги" не викликав, тож його посткримінальна поведінка свідчить про те, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, які не допитані, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому суд вважає встановленим наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, тож тримання ОСОБА_7 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, а відтак, щодо ОСОБА_7 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та завдань кримінального провадження.

В силу п.2 ч.4 ст.183 КПК України, розмір застави в даному кримінальному провадження не визначається.

Представник потерпілих ОСОБА_6 заявив клопотання, яке підтримали потерпілі, про долучення до обвинувального акта цивільного позову, в інтересах потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , до обвинуваченого ОСОБА_7 , про стягнення з останнього на користь потерпілих заподіяної матеріальної шкоди в сумі 8849 грн. 99 коп. та, з метою забезпечення позову, просив вжити заходів для забезпечення цивільного позову, шляхом накладення арешту на все майно ОСОБА_7 .

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає клопотання представника потерпілих таким, що підлягає частковому задовленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у звязку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом четвертим Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

В силу ч.3 ст.171 КПК України, у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

В той-же час, відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України.

Як вбачається з абз.2 ч.1 ст.170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

В силу ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

В силу ч.1 ст.170 КПК України, саме слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема, шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб, клопотання в частині вжиття саме судом всіх необхідних заходів для встановлення належного обвинуваченому на праві власності майна, явно суперечило б чинному законодавству. Відсутність відомостей щодо наявності у власності обвинуваченого рухомого та нерухомого майна та його вартості, є підставою для відмови у задоволенні вимог про накладення арешту за цивільним позовом, з огляду на вимоги закону щодо врахування співмірності вартості майна, на яке просять накласти арешт, та ціни позову. Крім того, особою, що подала клопотання не доведено наявність ризиків та не надано жодного доказу на підтвердження можливого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна обвинуваченого.

За викладеного, клопотання представника потерпілих підлягає частковому задоволенню, лише в частині долучення до матеріалів справи цивільного позову, в іншій частині клопотання необхідно відмовити.

Інших клопотань не надійшло.

Під час підготовчого судового засідання не були встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України.

Таким чином, суд вважає підготовку до судового розгляду завершеною та призначає судовий розгляд на підставі обвинувального акта у відкритому судовому засіданні.

Крім того, за змістом ст.314-1 КПК України, з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду. Досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

А тому, відповідно до п.6. ч.3 ст.314 КПК України, суд також вважає за необхідне доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого, роз`яснивши, в силу ч.4 ст.42 КПК України, обвинуваченому право брати участь у підготовці досудової доповіді шляхом надання необхідної інформації представнику персоналу органу пробації або відмовитися від такої участі.

Керуючись ст.177,178,179,182,183,194,202,392,492,314-316 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002278 від 15 грудня 2018 року, щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України, у відкритому судовому засіданні суддею одноособово на 12.00 годину 11 квітня 2019 року в приміщенні Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області.

Викликати в судове засідання учасників кримінального провадження, а саме: прокурора прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх представника адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , свідків, відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування.

Явку зазначених осіб визнати обов`язковою.

Долучити до матеріалів кримінального провадження цивільний позов представника потерпілих ОСОБА_6 , в інтересах потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , до обвинуваченого ОСОБА_7 , про стягнення заподіяної матеріальної шкоди в сумі 8849 грн. 99 коп., визнавши ОСОБА_4 та ОСОБА_5 цивільними позивачами, а ОСОБА_7 цивільним відповідачем.

В задоволенні клопотання представника потерпілих ОСОБА_6 , в інтересах потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в частині накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_7 - відмовити.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Богданівка Знам`янського району Кіровоградської області, продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, починаючи з 13.50 години 04 квітня 2019 року по 13.50 годину 02 червня 2019 року включно.

Доручити представнику персоналу органу пробації в строк до 11 квітня 2019 року скласти та надати суду досудову доповідь щодо ОСОБА_7 , уродженця с.Богданівка Знам`янського району Кіровоградської області, місце проживання АДРЕСА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_2 , міра запобіжного заходу тримання під вартою, утримується ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор».

Забезпечення виконання ухвали, в частині складання досудової доповіді, доручити Знам`янському міськрайонному відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області, надіславши копію ухвали для виконання.

Копію ухвали, до відома, направити начальнику ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», вручити прокурору та обвинуваченому.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1