КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу директора ТОВ «Синергія» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 серпня 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора четвертого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Головного слідчого управління Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Державному бюро розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 та накладено арешт на грошові кошти та видаткові операції, цінні папери, які знаходяться на рахунках відкритих ТОВ «Синергія» в наступних банківських установах: АТ «СБЕРБАНК» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 ; ПАТ «АЛЬФА-БАНК» № НОМЕР_4 ; ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_5 ; з можливістю зарахування на зазначені рахунки кошти, що надходять, за виключенням операцій зі сплати податків, зборів обов`язкових платежів та виплати заробітної плати працівникам, а також накладено арешт на суму ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) по ТОВ «Синергія», на яку вказаний платник має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що надані слідчим матеріали містять достатньо відомостей і підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання прокурора відмовити. Так, на думку апелянта, відсутні будь-які правові підстави для накладення арешту на майно ТОВ «Синергія», посилаючись на ті обставини, що жодній посадовій особі цього товариства про підозру не повідомлено, а його причетність до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, стороною обвинувачення не доведено. Також, не погоджується ОСОБА_6 і з висновками слідчого судді щодо відповідності арештованого майна критеріям ст. 98 КПК України, вважаючи, що ні доводи клопотання прокурора, ні додані до нього матеріали не містять жодних фактичних даних, які б свідчили, що це майно є об`єктом протиправних дій, здобуте незаконним шляхом або може містити відомості про кримінальне правопорушення.

Також, апелянт зазначає про своєчасність оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на ті обставини, що він не був повідомлений про розгляд клопотання прокурора, а про існування постановленого судом рішення йому стало відомо 20 серпня 2018 року.
Прокурор, будучи належним чином повідомлений про дату розгляду справи, в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, а тому, виходячи з положень ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу за його відсутності.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся без повідомлення його власника та представника, а надані суду матеріали не містять відомостей про направлення останнім копії постановленого судом рішення, колегія суддів, виходячи з положень ст. 395 КПК України, погоджується з доводами апелянта щодо своєчасності оскарження ухвали слідчого судді.
Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність і необґрунтованість судового рішення,то слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя, під час розгляду клопотання про арешт майна, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Так, звертаючись з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на грошові кошти та видаткові операції, цінні папери, які знаходяться на рахунках відкритих ТОВ «Синергія» в наступних банківських установах: АТ «СБЕРБАНК» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 ; ПАТ «АЛЬФА-БАНК» № НОМЕР_4 ; ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_5 , а також на суму ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) по ТОВ «Синергія», прокурор зазначив, що метою застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження є збереження його як речового доказу.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, в ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, в тому числі, і з метою збереження речових доказів.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.
Надані прокурором матеріали містять достатньо розумних підстав і підозр вважати, що майно, про арешт якого він ініціює питання, може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктом кримінально протиправних дій або набуте протиправним шляхом, що вказує на його відповідність критеріям ст. 98 КПК України, а відтак вважає, що стороною обвинувачення доведено ті обставини, що вказане майно має ознаки речових доказів.

Так, Управлінням з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001340 від 04 травня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, в ході досудового розслідування було встановлено, що службові особи підприємств імпортерів, реалізують імпортовану продукцію за готівковим розрахунком фізичним особам підприємцям, а отриману готівку та сформований за рахунок зовнішньоекономічних операцій ПДВ, відпускають за певний відсоток під час проведення фінансово-господарських операцій з рядом товариств, які входять до складу транзитно-конвертаційної групи, в тому числі і ТОВ «Синергія». В свою чергу організатори транзитно-конвертаційної групи надають послуги з мінімізації податкових зобов`язань, документального прикриття безтоварних операцій підприємствам реального сектору економіки України, використовуючи схему переведення безготівкових коштів у готівку та штучно формуючи податковий кредит з ПДВ.

В ході досудового розслідування проведено огляд інформаційних баз АІС ДФС України «Податковий блок» щодо податкової звітності ТОВ «Синергія» на предмет проведення безготівкових операцій з підприємствами реального сектору економіки України, та як наслідок, ухилення від сплати податків та інших загальнообов`язкових платежів.

В ході вказаного огляду встановлено, що згідно наявної інформації автоматизованих баз даних ГУ ДФС України основними постачальниками ТОВ «Синергія» в період з вересня 2017 року по теперішній час були підприємства, основним видом діяльності яких є виробництво та продаж пива, фруктів (гранати, мандарини), суміші сухої білково-вуглеводної, газу скрапленого.

Згідно наявної інформації автоматизованих баз даних ГУ ДФС України основними покупцями ТОВ «Синергія» в період з вересня 2017 року по теперішній час є агропромислові підприємства, які придбали виключно «суміш суха білкова-вуглеводна». При цьому, кількість придбаної суміші не співпадає із реалізованою кількістю, а інші товари зовсім не реалізовувались підприємством. Відповідно до податкової звітності у підприємства відсутні залишки на складах.

Також, було встановлено, що ТОВ «Синергія» у своїй діяльності використовує наступні банківські рахунки: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 відкриті в АТ «СБЕРБАНК»; № НОМЕР_4 відкритий в ПАТ «АЛЬФА-БАНК»; № НОМЕР_5 відкритий ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Постановою слідчого в ОВС другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 від 08 серпня 2018 року зазначені банківські рахунки та суму ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) по ТОВ «Синергія» визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001340.

Встановивши вище зазначені обставини, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо відсутності у арештованого майна ознак речових доказів є безпідставними.

Що стосується посилань апелянта на відсутність у посадових осіб ТОВ «Синергія» статусу підозрюваних у даному кримінальному провадженні, що на його думку свідчить про відсутність підстав для накладення арешту на майно цього товариства, то слід зазначити, наступне.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані прокурором матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно.
На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, одним із яких і є накладення арешту на майно.
У зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак, подана апеляційна скарга, за викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 серпня 2018 року, якою задоволено клопотання прокурора четвертого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Головного слідчого управління Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Державному бюро розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 та накладено арешт на грошові кошти та видаткові операції, цінні папери, які знаходяться на рахунках відкритих ТОВ «Синергія» в наступних банківських установах: АТ «СБЕРБАНК» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 ; ПАТ «АЛЬФА-БАНК» № НОМЕР_4 ; ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_5 ; та на суму ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) по ТОВ «Синергія», на яку вказаний платник має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, залишити без змін, а апеляційну скаргу директора ТОВ «Синергія» ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/336/2018 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1