Номер провадження: 11-кп/785/318/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.05.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарів: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

його захисника: адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальних проваджень №0003731 від 31.08.2016 року та за №0003680 від 29.08.2016 року заапеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Одеса від 09.12.2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеса, громадянин України, українець, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-31.10.2015 року Малиновським районним судом м. Одеса за ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень, штраф сплачено згідно квитанції №80117519 від 21.10.2016 року,-

засуджений за ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 186, ч.2 ст.186КК України, та йому призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 186 КК України у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки;

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 1 (один) місяць;

У відповідності до ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, обвинуваченому ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, обвинуваченому зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, тобто з моменту його фактичного затримання, а саме з 31 серпня 2016 року, до моменту набрання вироком чинності - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.,-

встановив
Відповідно до вироку суду, 28 серпня 2016 року, близько 12.00 години, знаходячись в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , повторно, шляхом ривку, відкрито викрав належний ОСОБА_9 золотий ланцюжок з хрестиком загальною вартістю 45849,79 (сорок п`ять тисяч вісімсот сорок дев`ять) гривень що належить потерпілій, чим спричинив останній матеріальних збитків на вказану суму.

Крім того, 31 серпня 2016 року, близько 11 години 50 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись на прибудинковій території будинку №17 по вулиці Варненській в місті Одесі, навпроти магазину «Булкін», повторно, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, а саме, схопивши потерпілу ОСОБА_10 за шию рукою, шляхом ривку, виконав усі дії, направлені на відкрите викрадення золотого ланцюжка з хрестиком та золотої сережки останньої, однак не отримав можливості розпорядитися вказаним майном, оскільки був затриманий, тобто з причин, які не належали від його волі.
На вказаний вирок суду першої інстанції обвинуваченим ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга, в якій він, не оспорюючи свою винуватість та правильність кваліфікації його дій, посилаючись на призначення йому досить суворого покарання, просить апеляційний суд призначити йому більш м`яке покарання.

В мотивування своїх доводів обвинувачений послався на неврахування районним судом при призначенні покарання щирого каяття у скоєному, активного сприяння розкриття злочинів, відшкодуванні заподіяної шкоди потерпілій, позитивної характеристики з місця проживання, відсутність негативної характеристики з місця працевлаштування.

Крім того, в доповненнях до своєї апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що під час досудового слідства та судового розгляду відносно нього були допущені порушення кримінального процесуального закону України, а також і те, що фактичні обставини справи суперечать обставинам, викладеним в оскаржуваному вироку, що тягне за собою скасування рішення місцевого суду з направленням матеріалів кримінального провадження відносно нього на новий судовий розгляд.

Просить вирок суду в частині призначеного покарання - змінити, та призначити йому більш м`яке покарання, ніж передбачене санкціями зазначених статей кримінального закону, застосувавши положення ст.69 КК України та у відповідності до положень ч.5 ст.72 КК України зарахувати відбутий ним строк покарання.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та просили пом`якшити призначене покарання; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції; прослухавши, в порядку підготовки до судового засідання звукозапис судових засідань, що міститься на технічному носії інформації, дослідивши характеризуючі особу обвинуваченого дані; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово; колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, з наступних підстав:
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи вирок суду на відповідність його вимогам закону та в межах поданої обвинуваченим апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку про його законність та обґрунтованість.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений не заперечував факт вчинення ним злочину за обставин, які були встановлені районним судом. При цьому, надаючи апеляційному суду пояснення, фактично вказав, що не підтримує доводи своєї скарги в частині зазначених ним і допущених на його думку під час досудового слідства та судового розгляду порушень вимог кримінального процесуального закону та просив лише постановити рішення, яким зменшити призначене вироком районного суду покарання.

За наведених вище обставин, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що обвинувачений фактично оскаржує судове рішення в частині суворості призначеного йому покарання та не підтримує свою апеляційну скаргу в частині посилання на допущення районним судом на його думку порушень вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, тобто скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за встановлених районним судом та викладених у вироку обставин, які ніким з учасників кримінального провадження в тому числі обвинуваченим не оспорювалися, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, які в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, районним судом при розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні не досліджувались, оскільки ці обставини ніким з учасників судового розгляду не оспорювалися.

Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_7 і чи повинен він її відбувати, суд першої інстанції, як зазначено у вироку, врахував відповідно до ст.65 КК України дані про особу винного, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, стан здоров`я обвинуваченого, а також обставину, яка у в відповідності до вимог ст.66 КК України пом`якшує його покарання - щире каяття та прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

При цьому районний суд, під час ухвалення вироку правильно послався на обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого - це вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Як видно з поданої обвинуваченим апеляції, останній не погоджується з обраним йому районним судом видом покарання і просить зменшити призначений йому районним судом строк покарання. При цьому обвинувачений послався на необхідність врахування як пом`якшуючої покарання обставини - допомоги ним слідству, прокурору та суду, відсутності у потерпілих відносно нього претензій майнового характеру та щирого каяття.

Разом з тим, доводи обвинуваченого про неврахування цих обставин при призначенні покарання не можуть бути прийняті до уваги, оскільки як свідчить оскаржуваний вирок, зазначені обставини були враховані районним судом.

Дослідивши характеризуючі особу обвинуваченого дані апеляційний суд вважає, що покарання, яке призначено обвинуваченому, визначено в мінімальному розмірі, установленому санкцією статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений ним злочин, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, обставин його вчинення, даних про особу обвинуваченого та приходить до висновку що за своїм видом та розміром призначене покарання є відповідним та достатнім для запобігання вчинення ОСОБА_11 нових злочинів.

При цьому апеляційний суд виходить з того, що обвинувачений є особою, яка раніше судима за вчинення умисного злочину, за досить нетривалий термін після скоєння ним злочину, за вчинення якого він був засуджений попереднім вироком суду, знову вчинив тяжкий умисний корисливий злочин, що на думку районного суду свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та перевиховання.

Крім того апеляційний суд враховує, що жодних об`єктивних даних про допомогу обвинуваченим слідству, прокурору та суду, добровільної видачі ним викраденого, на які посилається обвинувачений - матеріали справи не містять, в зв`язку з чим підстав для застосування відносно обвинуваченого положень ст.69 КК України та призначення йому більш м`якого покарання, ніж зазначене в санкції статті кримінального закону, за вчинення якого він засуджений оскаржуваним вироком, з урахуванням у сукупності усіх даних про особу обвинуваченого та встановлених обставин вчинення зазначеного злочину - не вбачає.

За таких обставин, з урахуванням усіх встановлених в сукупності районним судом та апеляційним судом обставин справи та даних про особу обвинуваченого, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50 та 65 КК України, призначив обвинуваченому відповідне покарання у зазначеному у вироку суду розмірі та прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства.

Таким чином, незважаючи на доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , призначене обвинуваченому покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та служити підставою для зміни або скасування вироку, оскільки, з урахуванням обставин наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, характеризуючих особу обвинуваченого даних та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу, що вирок районного суду можливо переглянути лише в межах поданих апеляційних скарг, що передбачено положеннями ст.404 КПК України. При цьому вимогами частина друга зазначеної статі передбачає можливість розгляду апеляційних скарг поза межами їх доводів лише у разі, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Таким чином, враховуючи наведені вище вимоги кримінального процесуального закону, з урахуванням тієї обставини, що призначене покарання за попереднім вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 31.10.2015 року у виді штрафу було виконано після скоєння обвинуваченим злочину, за вчинення якого він засуджений оскаржуваним вироком, апеляційний суд позбавлений можливості, за відсутності інших апеляційних скарг привести вирок у відповідність до вимог Закону України про кримінальну відповідальність, а саме призначити покарання за сукупністю вироків, з застосуванням положень ст.71 КК України.

При цьому, колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінального процесуального закону, в тому числі і тих які були зазначені обвинуваченим в апеляційній скарзі чи неправильного застосування кримінального закону під час розгляду справи та постановлення вироку суду, а тому вважає, що постановлений по справі вирок відносно ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Одеса від 09.12.2016 року відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 186КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 . ОСОБА_3 . ОСОБА_4