Провадження № 1-кп/643/364/18
Справа № 643/9944/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2018 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_6 ,

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 ,

неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Московського районного суду м. Харкова кримінальне провадження за №0002322 від 09.04.2017, яке надійшло від Харківської місцевої прокуратури №4 за обвинуваченням

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, студента 3-го курсу Харківського професійного ліцею будівництва, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

08.04.2017 приблизно о 15:00 годині, неповнолітній ОСОБА_10 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, на підставі неприязнених стосунків, які виникли в наслідок словесного конфлікту з неповнолітнім ОСОБА_6 , 2001 року народження, який виник з приводу ревнощів до колишньої дівчини неповнолітньої ОСОБА_11 , 2002 року народження.

Так, неповнолітній ОСОБА_10 навмисно наніс неповнолітньому ОСОБА_6 , один удар рукою в область обличчя, в результаті чого потерпілий впав. Після чого неповнолітній ОСОБА_10 підійшов до потерпілого, схопив його за ліву руку та повів його до лавочки, посадив його, де одразу почав наносити удари кулаками лівої та правої руки в область грудей, лоба обох скронь, скул та тьмяну ділянку, внаслідок чого неповнолітній ОСОБА_6 впав на землю обличчям до низу, та неповнолітній ОСОБА_10 почав наносити удари ногами в область живота, лівого стегна в верхній та середній третині. Після того, як неповнолітній ОСОБА_6 відійшов від неповнолітнього ОСОБА_10 , останній наздогнав потерпілого та завдав чотири удари кулаками лівої та правої руки в область голови, лба, свода черепа та вилочкової ділянки, в результаті чого потерпілий впав на землю. В цей час неповнолітній ОСОБА_10 схопив потерпілого ззаду голови та почав бити головою об стіну правою скроневою ділянкою на межі з тімяною ділянкою праворуч близько трьох разів. В наслідок протиправних дій неповнолітнього ОСОБА_10 потерпілому неповнолітньому ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №2583-ая/17 від 25.04.2017 у неповнолітнього ОСОБА_6 були встановлені наступні тілесні ушкодження: гостра закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку та синцями на голові; синці й садна на ногах; забій передньої черевної стінки. Гостра закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку та синцями на голові; забій передньої черевної стінки - ці ушкодження утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів за механізмом удару або удар-стиснення та могла бути отримана не пізніше дати звернення в лікувальний заклад, де й була встановлена. Синці й садна на ногах утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів за механізмом удар або удар-стиснення, садна - за механізмом тертя-ковзання, та могли бути отримані за 2-4 діб до моменту первинного огляду (11.04.2017). Цей висновок підтверджується виглядом, характером ушкоджень. За ступенем тяжкості: гостра закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку та синцями на голові належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня), згідно п.п.2.3.1.а., 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.95р; забій передньої черевної стінки; синці й садна викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2 «Б», 2.3.5 «Правил..» відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 3903-ая/17 від 22.06.2017 показання неповнолітнього ОСОБА_6 , дані ним при проведенні слідчого експерименту від 21.06.2017, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині терміну і механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_10 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини час, місце, механізм вчинення ним злочину, як зазначено вище у вироку суду. Обвинувачений у суді зазначив про те, що він розумів, що скоював злочин, та щиро розкаявся у його вчинені, причину скоєння ним злочину пояснив як необдуманою поведінкою. При цьому обвинувачений зазначив, що конфлікт виник із-за відносин з дівчиною, та тривав 08.04.2017 біля 40 хвилин. Після того, як він спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , він з місця злочину зник. В суді обвинувачений приніс свої вибачення потерпілому та його законному представнику.

За таких обставин справи, згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_10 у скоєні ним злочину, та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст.125 КК України, оскільки він скоїв умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні покарання ОСОБА_10 , суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості. Обвинувачений раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має місце реєстрації та фактичне місце мешкання, з 01.09.2015 по теперішній час навчається в Харківському професійному ліцею будівництва, де характеризується добре.

З досудової доповіді стосовно неповнолітнього ОСОБА_10 , яка надана на вимогу суду старшим інспектором сектору ювенальної пробації м. Харкова Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_12 , вбачається, що беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середній рівень ризику вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що його виправлення можливо без обмеження або позбавлення волі.

При вирішенні питання про вид та міру покарання ОСОБА_10 , суд враховує його щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім, та визнає ці обставини, відповідно до ст.66 КК України, такими, що пом`якшують його покарання. Обставину, що обтяжує покарання останнього, яка передбачена ст. 67 КК України, судом не визнано.

Водночас судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».

Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю кримінального правопорушення, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинувачених, попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» від 16.04.2004 року № 5 слідує, що перелік видів покарань, визначений у ст. 98 КК України, є вичерпним. Інші основні та додаткові покарання до неповнолітніх не застосовуються, навіть якщо на час розгляду справи судом вони досягли повноліття. Крім цього, згідно до положення ч.1 ст.100 КК України, громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від тридцяти до ста двадцяти годин і підлягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання чи основної роботи час. Тривалість виконання даного виду покарання не може перевищувати двох годин на день.

Відповідно до положень ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Наведені у вироку декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_10 кримінального правопорушення, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, дають суду достатні підстави для призначення йому покарання, нижчого від найнижчої межі, що передбачена санкціями ч. 2 ст.125 КК України. З урахуванням наведеного, суд, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_10 злочину, дані про особу винного, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_10 покарання за ч.2 ст. 125 КК України, з застосуванням вимог ст.ст.100, 69 КК України у виді громадських робіт нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових злочинів і в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні неповнолітньому ОСОБА_10 саме такого виду покарання.

Судом роз`яснено учасникам процесу положення ЗУ "Про амністію у 2016 році". Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_10 , його законний представник, прохали суд застосувати до обвинуваченого п.а ч.1 ЗУ "Про амністію у 2016 році". Клопотання було підтримано прокурором, потерпілим та захисником обвинуваченого. Законний представник неповнолітнього потерпілого, ОСОБА_7 , заперечували проти задоволення клопотання.

07.09.2017 набрав чинності ЗУ"Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року №1810-VIIІ і відповідно до п. а ст.1 зазначеного закону ОСОБА_10 є суб`єктом застосування амністії, як такий, що на момент вчинення злочину був неповнолітнім. За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_10 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», тому він підлягає звільненню від відбування призначеного за цим вироком суду покарання.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжний захід не обирався, та клопотання про його обрання до суду не надходило.

Цивільний позов відсутній.

Речові докази, та процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, п.а ст. 1,ст. 6 ЗУ "Про амністію у 2016 році" , суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69, ст.100 КК України, у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.

Звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного цим вироком покарання за ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі п. а ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення ОСОБА_10 та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1