Справа № 559/2147/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2018 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дубно кримінальне провадження № 0000949, на підставі обвинувального акту та угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубно, Рівненської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, раніше судимого, востаннє вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 07.12.2016 за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ст. 395, ст. 71 КК України до покарання у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі, ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 08.08.2018 від подальшого відбування покарання умовно-достроково звільнений з невідбутою частиною покарання у виді позбавлення волі строком 3 місяці 10 днів, непрацюючому, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , - у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України,
за участі: зі сторони обвинувачення прокурор ОСОБА_4 , зі сторони захисту - обвинувачений ОСОБА_3 і його захисник ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 15 серпня 2018 року самовільно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, не прибув без поважних причин до обраного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не ставши на облік та не зареєструвався у триденний термін в Дубенському ВП ГУНП в Рівненській області не пізніше 18 серпня 2018 року, відповідно до довідки від 15.08.2018 про оголошення особі, яка звільняється з місць позбавлення волі, ухвали Маневицького районного суду Волинської області від 08.08.2018 про встановлення адміністративного нагляду.

26.10.2018 між прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 (а також підписана захисником обвинуваченого ОСОБА_5 ) у кримінальному провадженні № 0000949 укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої обвинувачений зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в судовому провадженні та в подальшому подібного не вчиняти, розкаюється в скоєному. ОСОБА_3 неодноразово судимий, востаннє вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 07.12.2016 за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ст. 395, ст. 71 КК України до покарання у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі, ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 08.08.2018 від подальшого відбування покарання умовно-достроково звільнений з невідбутою частиною покарання у виді позбавлення волі, строком 3 місяці 10 днів. Сторони узгодили покарання ОСОБА_3 за ст. 395 КК України у виді арешту строком на 3 місяці. Відповідно до абз. а п. 1 ч. 1 ст.72 КПК України перевести покарання у виді арешту строком 3 місяці у 3 місяці позбавлення волі, з розрахунку 1 день арешту відповідає 1 дню позбавлення волі. Відповідно до ст. 73 КК України строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю покарань остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді 4 місяців позбавлення волі, частково приєднавши невідбуту частину покарання згідно вироку Дубенського міськрайонного суду від 07.12.2016.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим, суд вважає наступне.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Щиро розкаюється у вчиненому. Пояснив суду, що угоду уклав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просить затвердити угоду про визнання винуватості. Фактичні обставини справи не оспорює, все вказано правильно. Він дійсно не прибув для реєстрації у визначений строк до Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області, оскільки хотів уникнути контролю поліції і вдихнути повітря свободи.
Прокурор і захисник у судовому засіданні просили затвердити дану угоду про визнання винуватості.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду. Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винним, згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження даної угоди, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами, відповідає загальним засадам призначення покарання. ОСОБА_3 неодноразово судимий (а.с. 18-36, т.2), характеристика з виправної колонії позитивна, має заохочення, за місцем проживання скарг не надходило (а.с. 13-14, 16 т.2), звільнений 15.08.2018 (а.с. 15 т.2), злочин невееликої тяжкості згідно ст. 12 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 КК України.

Відповідно до роз`яснень п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, у тому числі, частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково.

Оскільки ОСОБА_3 має невідбутий строк умовно-дострокового звільнення в 3 місяці і 10 днів згідно ухвали Маневицького районного суду Волинської області від 08.08.2018, то при призначенні покарання має бути враховано вирок, за яким це покарання не відбуте, а саме: Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 07.12.2016 за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ст. 395, ст. 71 КК України (а.с.28 т.2).

Санкція ст. 395 КК України передбачає покарання у виді арешту на строк до 6 місяців. За правилами складання вироків, передбаченими ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Покарання за попереднім вироком суворіше, ніж за злочин, передбачений ст. 395 КК України, саме тому арешт має бути переведено у позбавлення волі згідно абз. а п. 1 ч. 1 ст.72 КПК України, як і узгодили між собою сторони. Згідно ч.2 ст. 63 КК України позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною цього Кодексу. Такий виняток має місце у даній справі, адже навіть якби сторони узгодили між собою повне складання покарань, строк позбавлення волі був би менше року. Згідно правила ст. 73 КК України, за яким строки обчислюються відповідно у роках, місяцях, годинах, - при заміні або складанні покарань допускається обчислення строків покарання навіть у днях. Крім того, згідно з п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі, коли особа яка засуджена до позбавлення волі, звільнена від покарання умовно-достроково та в період умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, то суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам кримінального та кримінального процесуального законів України, діям обвинуваченого надана правильна правова кваліфікація за ст. 395 КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження вказаної угоди та призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався і сторони не клопотали про його обрання. Судові витрати та речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст. 314, 370, 374, 472-475 КПК України, суд-
У Х В А Л И В :
затвердити угоду про визнання винуватості від 26 жовтня 2018 року між прокурором і ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000949.
Визнати ОСОБА_3 винним за ст. 395 КК України та призначити узгоджену міру покарання у виді арешту строком 3 (три) місяці, що згіднодо абз. "а" п. 1 ч. 1 ст.72 КПК України відповідає 3 (трьом) місяцям позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднати до призначеного покарання невідбуте покарання за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 07.12.2016. і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

На вирок може бути подано апеляцію до Рівненського апеляційного суду впродовж 30 днів з дня його проголошення через Дубенський міськрайонний суд з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому, захиснику та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: