МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 480/173/18
Провадження № 1-в/480/77/18
Ухвала

18 червня 2018 року Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

представника Державної установи

Ольшанська

виправна колонія (№ 53) ОСОБА_4 ;

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в режимі відео-конференції із Державною установою Ольшанська виправна колонія (№ 53) клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Томськ, Росія, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

встановив:

ОСОБА_5 вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26 березня 2015 року визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання, з урахуванням змін внесених ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 01 серпня 2016 року, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, та ОСОБА_5 вважається засудженим за цим вироком за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України та ч. 3 ст. 185 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, без конфіскації майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26 березня 2015 року та вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 грудня 2014 року відносно ОСОБА_5 виконуються самостійно.

На момент розгляду справи засуджений відбув 3 роки 9 місяців 26 днів. Невідбутий строк складає 1 рік 2 місяці 5 днів, з урахуванням перерахунку відповідно до Закону України "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання .

05.02.2018 засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника установи виконання покарань, який вважав, що засуджений не довів своє виправлення і клопотання засудженого не підлягає задоволенню, прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання засудженого, пояснення засудженого, який просив звільнити його умовно-достроково, дослідивши характеризуючи матеріали та особову справу засудженого, суд дійшов такого.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 вбачається, що з 26.03.2015 засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в Ольшанській виправній колонії (№ 53).

За час відбування покарання ОСОБА_5 зарекомендував себе таким чином: під час утримання в місцях попереднього ув`язнення режиму утримання не порушував та стягнень та не мав.

Засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання характеризується задовільно: на заходи виховного і профілактичного впливу реагує в цілому задовільно, але не завжди робить належні для себе висновки. За порушення режиму утримання має одне стягнення, яке не знято і не погашено у встановленому законом порядку. ОСОБА_5 приймав участь у роботах з благоутрою місць позабвлення волі та в роботах з комунально-побутового забезпечення та згідно ст. 130 КВК України отримав чотири заохочення правами начальника установи. Двогодинні відпрацювання виконує, поставлені об`єми робіт виконував добросовісно.

Засуджений ОСОБА_5 по відношенню до представників адміністрації тактовний, виконує їх законні вимоги. ОСОБА_5 за характером спокійний, врівноважений. По відношенню до засуджених не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими різної спрямованості. На виробництві установи працевлаштований не був, у зв`язку з виконанням робіт з господарського обслуговування.

Засуджений ОСОБА_5 пройшов курс навчання в Ольшанському навчальному центрі при державній установі Ольшанська виправна колонія (№53) та здобув професію слюсар. Приймав участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу засуджених Професія.

Норми санітарної та особистої гігієни ОСОБА_5 виконує у повному обсязі.

Соціально-корисні зв`язку з рідними та близькими не підтримує; чітких намірів на життя після звільнення не має.

Аналогічні за змістом характеристики на засудженого ОСОБА_5 надані 17.02.2017, 29.05.2017 та 09.01.2018.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Доведення засудженим свого виправлення означає досягненням ним такого стану, за якого від даного засудженого не доводиться очікувати вчинення у майбутньому нових злочинів.
Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці за весь час відбування покарання.
Сумлінна поведінка, поряд з іншими ознаками, характеризується, у тому числі, дотриманням засудженим режиму відбування покарання та виконанням покладених на нього законом обов`язків, стримуванням від порушень режиму відбування покарання та від порушень правил внутрішнього розпорядку.
У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким № 2 від 26.04.2002 роз`яснено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
З характеризуючих матеріалів, а також особової справи засудженого ОСОБА_5 вбачається, що він характеризується вцілому задовільно, у поведінці ОСОБА_5 вбачаються позитивні тенденції, зокрема здобуття професії, він стає на шлях виправлення, однак наявність непогашеного та не знятого, в установленому законом порядку стягнення, свідчить про те, що засуджений ОСОБА_5 не довів сумлінною поведінкою свого виправлення, а отже засуджений ОСОБА_5 продовжує потребувати контролю з боку працівників установи виконання покарань.
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 повідомив, що із стягненням він не згоден, при цьому накладене стягнення не оскаржував.
Щодо стану здоров`я засудженого то у матеріалах представлених установою виконання покарань та особової справи містяться висновки, згідно з якими, засуджений ОСОБА_5 має ряд захворювань, при цьому є працездатним.
Отже, засуджений ОСОБА_5 не довів сумлінною поведінкою і ставленням до праці своє виправлення і щодо нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -
постановив:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 7 днів.

Суддя ОСОБА_1

18.06.2018