Провадження №1-кп/761/596/2018
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0004593 від 18.04.2017 року, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 22 жовтня 1981 року вироком Дарницького районного суду м.Києва за ст.ст.81 ч.2, 17, 81 ч.2, 140 ч.2, 42 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільнений 28 липня 1983 року умовно-достроково на 3 місяці 19 днів з заміною на виправні роботи;

- 31 липня 1984 року вироком Дніпровського районного суду м.Києва за ч.2 ст.215-3 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільнений 3 квітня 1986 року по відбуттю покарання;

- 10 липня 1986 року вироком Дарницького районного суду м.Києва за ст.ст.140 ч.2, 17, 140 ч.2, 193 ч.3, 215-3 ч.2, 42 КК України на 5 років позбавлення волі,

- 05 березня 1987 року вироком Мінського районного суду м.Києва за ст.ст.140 ч.2, 140 ч.3, 42 КК України на 5 років позбавлення волі, звільнений 24 квітня 1991 року по відбуттю покарання,

- 14 січня 1993 року вироком Харківського районного суду м.Києва за ст.ст.81 ч.2, 229-6 ч.1, 42 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільнений 28 жовтня 1995 року по відбуттю покарання,

- 03 червня 1998 року вироком Броварського районного судом Київської області за ст.ст.229-6 ч.2, 229-6 ч.3, 42 КК України на 5 років позбавлення волі, звільнений 17 серпня 1999 року на підставі ст.4 Закону України "Про амністію" від 16 липня 1999 року,

- 12 січня 2000 року вироком Броварського районного суду Київської області за ст. 196-1 ч.2, 26 КК України на 1 рік позбавлення волі,

- 25 травня 2000 року вироком Броварського районного судом Київської області за ст.ст. 176-3, 229-6 ч.2, 42, 43 КК України на 2 роки 3 місяці позбавлення волі, звільнений 23 серпня 2002 року по відбуттю покарання,

- 16 квітня 2004 року вироком Дніпровського районого суду м.Києва за ч.2 ст.309, 96 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений 12 грудня 2005 року по відбуттю покарання;

- 27 листопада 2009 року вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України на 3 років 6 місяців позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік згідно ст.75 КК України;

- 18 лютого 2011 року вироком Деснянського районного суду м.Києва за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 309, ст. 70 КК України на 7 років позбавлення волі, звільненого по відбуттю покарання 22 березня 2017 року;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :

18 квітня 2017 року, у період часу з 16 години 30 хвилин до 17 години 00 хвилин ОСОБА_3 , маючи намір на вчинення крадіжки чужого майна та звернення його в подальшому на свою користь, прибув до житлового будинку, розташованого за адресою: м. Київ, вул. О.Теліги, 3, де знаходиться ТОВ «Сінево Україна». У цей час ОСОБА_3 , перебуваючи за вищевказаною адресою, зайшов до приміщення ТОВ «Сінево Україна», перебуваючи в якому, звернув свою увагу на службове приміщення, в якому на столі знаходилось чуже майно, а саме мобільний телефон марки «HUAWEI» моделі «Y6Рrо», який належить ОСОБА_7 .

Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу проник до службового приміщення ТОВ «Сінево Україна».

Перебуваючи в службовому приміщенні ТОВ «Сінево Україна» по вулиці О.Теліги, 3 в м. Києві, ОСОБА_3 таємно викрав чуже майно, що належить ОСОБА_7 , а саме:

- мобільний телефон марки «HUAWEI» моделі «Y6Рrо», ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , вартістю 3999 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 90 (дев`яносто) копійок;

- сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_3 , яка для потерпілої матеріальної цінності не представляє;

- сім-картка оператору мобільного зв`язку «Лайфселл» з номером НОМЕР_4 , яка для потерпілої матеріальної цінності не представляє;

А всього ОСОБА_3 повторно, таємно, в поєднані з проникненням у приміщення, викрав майно ОСОБА_7 на загальну суму 3999 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 90 (дев`яносто) копійок, після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 185 КК України визнав частково, надав суду показання про те, що він дійсно у час та день, зазначені в обвинувальному акті, перебував по вул.Теліги, 3 у м.Києві та зайшов до лікарні «Сінево» щоб попити води. У цей час побачив, що у кінці коридору були відчинені двері до кімнати, а на лавці чи столі лежав телефон. Він взяв даний телефон та пішов з приміщення, після чого здав його у ломбард. У той же час ОСОБА_3 заперечував, що він вчинив таємне викрадення чужого майна із проникненням у приміщення, наполягаючи на тому, що викрадений ним мобільний телефон знаходився у приміщенні, доступному для усіх відвідувачів, на лавці біля кабінету.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а саме щодо факту таємного викрадення ОСОБА_3 майна, належного потерпілій ОСОБА_7 , і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, у той же час обвинуваченим заперечується інкримінований йому спосіб вчинення кримінального правопорушення шляхом проникнення у приміщення, а тому суд ухвалив судовий розгляд кримінального провадження провести у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, обмеживши судовий розгляд допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням матеріалів та доказів у кримінальньому провадженні, які безпосередньо стосуються обставин вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення та характеризуючих матеріалів щодо останнього.

При цьому, не зважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, його винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України у повному обсязі підтверджується показаннями потерпілої.

Так, потерпіла ОСОБА_7 надала суду показання про те, що вона у квітні 2017 року працювала у лабораторії «Сінево», її робоче місце знаходилось на рецепшені, а у вільний час вона могла обідати та залишати свої речі у службовому приміщенні, яке знаходилось далі по коридору та замикалось на ключ, який залишався у неї або її напарниці. При цьому у день події крадіжки телефону вона перебувала у приміщенні для персоналу, після чого одягнула верхній одяг та вийшла на вулицю, залишивши телефон у службовій кімнаті на столі та замкнувши її на ключ. Через невеликий проміжок часу, повертаючись на робоче місце, на виході з лабораторії побачила обвинуваченого, який у цей час виходив з приміщення, вона добре його запам*ятала, оскільки інших людей у приміщенні не було. Повернувшись, вона зайшла до службового приміщення щоб зняти верхній одяг та помітила відсутність свого телефону у службовому кабінеті.

Крім того винність ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, також підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу огляду місця події від 18 квітня 2017 року з фототаблицею до нього, згідно з якими, в період часу з 18 год. 15 хв. до 18 год. 30 хв., оглянуто приміщення лабораторії «Сінево», розташованої по вул.О.Теліги, 3 у м.Києві, яким засвідчено розташування у приміщенні робочого місця для прийому громадян при вході, за яким ліворуч знаходиться кімната з табличкою на стіні «службове приміщення», також описано розташування інших приміщень, кабінетів. Також встановлено, що прямо над робочим місцем на стелі знаходяться дві камери відеоспостерження

- даними протоколу огляду місця події від 18 квітня 2017 року з фототаблицею до нього, згідно з якими, в період часу з 18 год. 55 хв. до 19 год. 15 хв., оглянуто приміщення приміщення МАФ по пров. Політехнічному, 1/33 в м. Києві, в якому розташовано ломбард «Центральний», співробітник якого ОСОБА_8 за добровльною згодою видав мобільний телефон «HUAWEI» моделі «Y6Рrо», ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , який намагався закласти до ломбарду ОСОБА_3 , у ході огляду папки телефону «смс-повідомлення» було виявлено повідомлення «чекаю вас на пункті, де ви його вкрали», яке надійшло 18.04.17 р. о 18 год. 13 хв. з тел. НОМЕР_5

- копіями документів щодо придбання мобільного телефону «HUAWEI» моделі «Y6Рrо», ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , наданих потерпілою ОСОБА_7 ;

- протоколом огляду предметів від 18.04.2017 р. з фототаблицею до нього, згідно з яким у період часу з 21 го. 00 хв. до 21 год. 30 хв. у службовому кабінеті №13 2-го ВП Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_3 добровільно видав сім-карти мобільного оператора «Київстар» та «Лайф», які, як пояснив останній, він вийняв з викраденого мобільного телефону «HUAWEI»;

- протоколом пред*явлення особи для впізнання від 18.04.2017 року, з фототаблицею до нього, згідно якого у період з 20 год. 50 хв. до 21 год. 00 хв. у приміщенні 2-го ВП Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві було проведено упізнання за участю ОСОБА_7 , яка упізнала ОСОБА_3 як особу під №2;

- протоколом огляду диску з відеозаписом від 20.04.2017 року, з фототаблицею до нього, згідно з яким у період з 15:00 год. до 16:00 год. було оглянуто диск з відеозаписом, отриманого з відеокамери у ломбардному приміщенні ПТ «Ваш Ломбард» за адресою: м.Київ, пров.Політехнічний, 1/33, яким засвідчено порядок дій ОСОБА_3 під час перебування у приміщенні 18.04.2017 р. з 18 год. 04 хв., який передавав мобільний телефон у віконце касиру ломбарда;

- дослідженим у судовому засіданні диском з відеозаписом отриманий з відеокамери у ломбардному приміщенні ПТ «Ваш Ломбард» за адресою: м.Київ, пров.Політехнічний, 1/33, яким засвідчено порядок дій ОСОБА_3 під час перебування у приміщенні 18.04.2017 р. з 18 год. 04 хв., який передав мобільний телефон у віконце касиру ломбарда;

- протоколом огляду диску з відеозаписом від 22.04.2017 року, з фототаблицею до нього, згідно з яким у період з 09:00 год. до 12:00 год. було оглянуто диск з відеозаписами, отриманих з відеокамери №1 та №2, розміщених у приміщенні ТОВ «СІНЕВО УКРАЇНА» за адресою: м.Київ, вул.О.Теліги, 3, яким засвідчено порядок дій ОСОБА_3 під час перебування у приміщенні 18.04.2017 р., де останній перебував з 17 год. 14 хв. та який переміщувався від робочого місця для прийому громадян до службового приміщення, де на лавочці поряд поклав свої речі, надалі розмовляв по телефону, після чого двічі перемістився у сторону службового приміщення та вийшов з поля зору камер відеоспостереження, після чого о 17 год. 17 хв забрав свої речі з лавочки, що знаходиться біля службового кабінету та покинув приміщення;

- дослідженим у судовому засіданні диском з відеозаписами, отриманих з відеокамери №1 та №2, розміщених у приміщенні ТОВ «СІНЕВО УКРАЇНА» за адресою: м.Київ, вул.О.Теліги, 3, яким засвідчено порядок дій ОСОБА_3 під час перебування у приміщенні 18.04.2017 р., де останній перебував з 17 год. 14 хв. та який переміщувався від робочого місця для прийому громадян до службового приміщення, де на лавочці поряд поклав свої речі, надалі розмовляв по телефону, після чого двічі перемістився у сторону службового приміщення та вийшов з поля зору камер відеоспостереження, після чого о 17 год. 17 хв забрав свої речі з лавочки, що знаходиться біля службового кабінету та покинув приміщення;

При цьому суд не приймає до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він вчинив крадіжку чужого майна без проникнення у приміщення, виходячи з наступного.

Так за показаннями потерпілої, вона станом на квітень 2017 року працювала у лабораторії «Сінево» по вул.О.Теліги, 3 у м.Києві та мала доступ до службового приміщення, яке замикалось на ключ, у якому персонал лабораторії міг пообідати та залишити свої речі. При цьому у день події вона, обідаючи у даному кабінеті, залишила свій мобільний телефон у даному службовому приміщенні та, одягнувши верхній одяг і замкнувши кабінет, вийшла на вулицю, а повернувшись до нього за невеликий проміжок часу, виявила відсутність належного їй мобільного телефону. Також наголосила на тому, що відвідувачі лабораторії не мали вільного доступу до службових приміщень, інших кабінетів, ключі від яких мав тільки персонал.

Піддавати сумніву такі показання потерпілої в суду не має підстав, оскільки вони є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами, а саме, з дослідженими у судовому засіданні відеозаписами з місця події, а тому показання обвинуваченого з приводу того, що ним було здійснено крадіжку майна потерпілої з приміщення, до якого є вільний доступ громадян, суд вважає спрямованими на уникнення від кримінальної відповідальності за більш тяжке кримінальне правопорушення.

Всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, вищезазначені безпосередньо досліджені докази суд вважає належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, яке слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, як повторне, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченого, мотивацію кримінального правопорушення, та дані про особу обвинуваченого, який не одружений, не працює, за місцем відбування покарання характеризується негативно, під наглядом у лікаря психіатра не перебуває, з 11 травня 2007 року перебуває під диспансерно-динамічним наглядом з діагнозом: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, має ряд хронічних захворювань, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, вчинив нове кримінальне правопорушення, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість менш ніж за місяць після звільнення з місць позбавлення волі.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.

З урахуванням вищевикладеного, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції закону, за яким визнав його винуватим, оскільки саме таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у провадженні не заявлявся, судові витрати відсутні

Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченого слід залишити застосованим до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 349, 369-371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з 18 квітня 2017 року

Зарахувати в строк остаточно призначеного покарання, у відповідності до вимог ч.5 ст. 72 КК України (у редакції Закону України №838 VIII від 26.11.2015 року), строк попереднього ув*язення засудженого ОСОБА_3 , з розрахунку один день попереднього ув*язнення за два дні позбавлення волі, у період з 18 квітня 2017 року до 20 червня 2017 року.

Зарахувати в строк остаточно призначеного покарання, у відповідності до вимог ч.5 ст. 72 КК України (у редакції Закону України № 2046-VIII від 18.05.2017 року), строк попереднього ув*язення засудженого ОСОБА_3 , з розрахунку один день попереднього ув*язнення за один день позбавлення волі, у період з 21 червня 2017 року до набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_3 залишити застосованим до набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі, приєднані до матеріалів кримінального провадження постановами слідчого про визнання речовим доказом від 20 квітня 2017 року та 22 квітня 2017 року залишити зберігатись у матеріалах кримінального провадження.

Речові докази: мобільний телефон марки «HUAWEI» моделі «Y6Рrо», ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , дві сім-картки мобільного зв*язку «Лайфселл» та «Київстар», визнані речовими доказами у кримінальному провадженні постановою слідчого від 20 квітня 2017 року та передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 залишити у володінні потерпілої ОСОБА_7 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, судові витрати відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1