ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/627/18 Справа № 173/689/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000187 від 15.02.2017 року за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 на вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2018 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Водяне, Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, який має малолітню дитину, працює в ПАТ Дніпроазот, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
В с т а н о в и л а:

Вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2017 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку 1 рік.
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він 06 грудня 2016 року близько 20.30 годин, перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_3 , вступив в попередню змову з ОСОБА_9 (кримінальне провадження щодо якого виділено в окреме провадження) та керуючись виниклим корисливим умислом на таємне викрадення чужого майна, з метою незаконного збагачення, вирішив таємно викрасти майно, яке належить ОСОБА_10 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, скориставшись тим, що вдома нікого не має, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , приблизно о 21.00 годин вказаного дня, підійшли до території домоволодіння АДРЕСА_3 у вищевказаному населеному пункті, де, переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає і вони діють таємно, зі сторони огороду та через відсутній проміжок у паркані пройшли на територію вказаного подвір`я, де біля колодязю побачили електродвигун потужністю 3 Квт та чавунний казан об`ємом 100 л, які визначили як об`єкт свого злочинного посягання. Після чого таємно, умисно, з корисливих мотивів, викрали вказане майно, чим спричинили потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 3029 грн.
Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25.07.2017 щодо ОСОБА_8 змінити у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, через неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність. Привести у мотивувальні частині вироку у відповідність закону кваліфікаційну ознаку за ч.3 ст.185 КК України - з проникненням у інше сховище, а також у мотивувальній частині вироку вказівку особу ОСОБА_9 замінити на особу, кримінальне провадження стосовно якої виділено в окреме провадження.
Заслухавши суддюдоповідача, думку учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляції, колегія суддів прийшла до наступного висновку.
Виходячи із вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів перевіряє судове рішення в межах поданих апеляційних скарг.
Як вбачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 було здійснено на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
При цьому, суд першої інстанції дотримався вимог норм ч. 3 ст. 349 КПК України, допитав обвинуваченого, і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оскаржувались.
На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ст. 404 ч. 1 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувались і стосовно яких, відповідно до вимог ст. 349 КПК України, докази не досліджувались.
Кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України в апеляційній скарзі прокурором також не оскаржується.
Так, суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Судом чітко дотримано ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повністю враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.
Разом з тим, обговорюючи доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів находить їх такими, які ґрунтуються на вимогах закону.
Так, диспозицією ч.3 ст.185 КК України передбачено виключний перелік кваліфікуючих ознак вказаного злочину, який не підлягає будь якому збільшенню або уточненню, а саме це крадіжка, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому.
В даному випадку орган досудового розслідування в обвинувальному акті зазначив, що умисні дії ОСОБА_8 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням до території домоволодіння.
Суд першої інстанції під час ухвалення вироку також визнав доведеною вину ОСОБА_8 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненої за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з проникненням до території домоволодіння.
При цьому як орган досудового розслідування, так і суд першої інстанції при викладенні кваліфікуючих ознак злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України у мотивувальній частині вироку припустилися застосування не властивих диспозиції вказаної статті кваліфікуючих ознак, оскільки зазначена кваліфікація дій обвинуваченого не відповідає конкретній кримінально правовій нормі, у зв`язку з чим вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_8 підлягає зміні в частині приведення у відповідність закону кваліфікаційної ознаки ч.3 ст.185 КК України у мотивувальній частині вироку.
Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Згідно вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Як вбачається з наданих матеріалів, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_9 в судовому засіданні не розглядалося, воно було виділено в окреме провадження у зв`язку з розшуком останнього,тому суд першої інстанції не мав права зазначати у вироку прізвище цієї особи, і в цьому разі в мотивувальній частині вироку необхідно зазначити, що ОСОБА_8 скоював злочин за попередньою змовою з особою, кримінальне провадження стосовно якої виділено в окреме провадження.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, ухвалюючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_8 , допустив істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, через неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, тому доводи апеляційної скарги прокурора підлягають задоволенню, а вирок в цій частині - зміні шляхом приведення у відповідність закону кваліфікаційної ознаки за ч.3 ст.185 КК України у його мотивувальні частині.
Суттєві порушення процесуального закону, які б потягли за собою безумовне скасування судового рішення, не встановлені.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 - задовольнити.
Вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25.07.2017 року щодо ОСОБА_8 в частині правової кваліфікації дій останнього - змінити.
Привести у відповідність закону кваліфікаційну ознаку за ч.3 ст.185 КК України у мотивувальній частині вироку та викласти її з проникненням у інше сховище, а також у мотивувальній частині вироку вказівку на особу ОСОБА_9 замінити на особу, кримінальне провадження стосовно якої виділено в окреме провадження.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

_______________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4