Справа№ 640/4353/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.11.2018

Київський районний суд м. Харкова в складі колегії:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,
Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
За участю прокурора: ОСОБА_5 ,
Захисника: ОСОБА_6 ,
Перекладача: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м. Харкова кримінальне провадження від 27.12.2017 року за № 0005118 за обвинуваченням :

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гурбансолтан-Едже Дашагузької області, Туркменістан, громадянина Туркменістану, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, суд

в с т а н о в и в:

27 грудня 2017 року приблизно о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився за місцем свого тимчасового мешкання в приміщенні кімнати АДРЕСА_2 . В цей час до його кімнати зайшов його знайомий ОСОБА_9 , який, висловлюючи ОСОБА_8 особисті претензії, за, начебто, неналежно виконану послугу, завдав ОСОБА_8 декілька ударів в обличчя кулаком, спричинивши фізичний біль. Після цього, ОСОБА_9 , продовжуючи агресивні дії щодо ОСОБА_8 , продемонстрував ОСОБА_8 принесений із собою невеликий кухонний ніж. Захищаючись від нападу ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , сприймаючи погрозу своєму здоров`ю та життю, як реальну, вихопив у ОСОБА_9 вищевказаний ніж та, явно перевищуючи межі необхідної оборони, діючи умисно, з метою спричинення ОСОБА_9 шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання та обстановці захисту, наніс ОСОБА_9 один удар цим ножем в область черевної порожнини зліва, в результаті чого потерпілому згідно висновку судово-медичної експертизи № 168-Ая/18 від 23.08.2018 було спричинено проникаюче колото-різане поранення живота із ушкодженням кишечнику та селезінки, раньовий канал якого подовжувався (проникав) у ліву плевральну порожнину, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 124 КК України, тобто умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.
Органом досудового слідства дії обвинуваченого ОСОБА_8 були кваліфіковані за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі. Під час судового розгляду прокурором було змінене обвинувачення на ч.1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому за ч.1 ст. 121 КК України кримінального правопорушення визнав частково та пояснив, що в грудні 2017 року він запропонував знайомому ОСОБА_10 за сто доларів оформити на себе, як іноземця, автомобіль, який перевезуть з закордону. При цьому на кордоні прикордонники мають поставити йому у паспорт печатки про виїзд та в`їзд. Проте, прикордонники поставили тільки виїзд. Через два дні після цього до нього в кімнату, де ОСОБА_11 проживав, прийшов ОСОБА_12 , який був п`яний, та нічого не кажучи, вдарив ОСОБА_11 двічі кулаком в обличчя та показав ніж, яким почав розмахувати перед ОСОБА_11 , а рукой почав ОСОБА_11 душити. На запитання ОСОБА_11 про причину побиття, ОСОБА_12 відповів, що за те, що йому не поставили печатку про в`їзд у паспорті. ОСОБА_11 просив не бити його, проте, ОСОБА_12 продовжував розмахувати ножем, тоді ОСОБА_11 схопив його за руку, відібрав ніж та випадково вдарив у тулуб ОСОБА_12 , після чого вибіг з кімнати, щоб викликати поліцію, оскільки боявся, що ОСОБА_12 знов почне його бити. З того моменту, як ОСОБА_12 зайшов до нього в кімнату та почав бити, до того моменту, як ОСОБА_11 вибіг з кімнати, пройшло 2-3 хвилини.

Допитавши обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_9 , дослідивши надані сторонами належні та допустимі письмові та речові докази, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 слід кваліфікувати за ст. 124 КК України.

Так, потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що раніше був знайомий з обвинуваченим ОСОБА_8 , який в грудні 2017 року пообіцяв йому допомогти з отриманням печатки про виїзд та в`їзд Прикордонної служби України для ввозу іноземного транспортного засобу. Проте, на кордоні в паспорті йому поставили лише одну печатку про виїзд, хоча повинно було бути ще про в`їзд. Оскільки ОСОБА_8 обіцянки не виконав, через що у ОСОБА_12 могли з`явитися проблеми при перетині кордону, то ОСОБА_12 образився на ОСОБА_8 , випив дві рюмки горілки та пішов до нього додому в кімнату гуртожитку, де ОСОБА_8 мешкав, щоб з`ясувати стосунки. ОСОБА_12 ввійшов до кімнати ОСОБА_11 , спитав, чому він не виконав обіцянки, при цьому завдав ОСОБА_11 два удари кулаком правої руки по обличчю, вимагаючи, щоб ОСОБА_11 вирішив проблему. Після другого удару ОСОБА_11 вдарив ОСОБА_12 чимось у живіт з лівого боку і одразу вибіг з кімнати. Потерпілий побачив, що удар був нанесений ножем, відчував поранення, побачив як тече кров та почав непритомніти. Він пішов за ОСОБА_11 і біля кухні побачив двох дівчин африканок, яких він попрохав викликати швидку допомогу. Окрім потерпілого та обвинуваченого у кімнаті не було нікого. До цього випадку ніж, яким був нанесений йому удар, він не бачив, як схопив ніж обвинувачений також не бачив. Цей ніж ОСОБА_12 з собою не приносив і раніше його не бачив.

Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України також підтверджується наступними дослідженими судом належними та допустимими письмовими та речовими доказами:

- Протоколом огляду місця події від 27.12.2018 року, відповідно до якого місцем огляду є кімната 312 а розташована за адресою АДРЕСА_3 , на підлозі біля кімнати АДРЕСА_4 плями бурого кольору також наявні плями виявлені в коридорі, приблизно на відстані кім. 312 а 14 метрів. В коридорі по всій довжині до сходів маються плями бурого кольору. Минувши турнікет мається диван, розташований під вікном, на дивані ганчір`я має різнокольорове забарвлення, також вбачаються плями бурого кольору. Під час огляду виявлено сліди рук на чашці білого кольору, плями бурого кольору, ганчірка з плямами бурого кольору, ніж з рукояткою коричневого кольору ( дерев`яна рукоятка ). Виявлене під час огляду вилучено: два ВЛС зі слідами рук, змиви РБК на ватні тампони (один біля кімнати другий з коридору) ганчірка з плямами бурого кольору, ніж з рукояткою коричневого кольору ( дерев`яна рукоятка). Огляд проводився при штучному освітленні.

- Висновоком експерта № 168-Ая/18, згідно якого у зв`язку із подією 27.12.2017 року у гр. ОСОБА_9 , 31 років, мале місце проникаюче колото-різане поранення живота із ушкодженням кишечнику та селезінки, раньовий канат якого подовжувався (проникав) у ліву плевральну порожнину. Ця травма виникла внаслідок одноразової дії з достатньою силою гострого предмету, таким, як ніж із шириною клинка на рівні його занурення приблизне 1,0 см. Напрямок руху вісі клинка відповідає напрямку раньового каналу. Керуючись п.4.8 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що затверджені Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р., проникаюче колото-різане поранення живота гр. ОСОБА_9 є таким, що має ознаки ТЯЖКОГО тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя (згідно п.п.2.1.3 «к». «й». «о» даних правил). Характер поранення гр. ОСОБА_9 є таким, що не може бути визначальним критерієм для встановлення вірогідного розташування гр. ОСОБА_9 та нападника без додаткових даних (слідчий експеримент, допити, тощо)

- Висновоком експерта № 38-И/18, відповідно до якого на фрагменті тканини (об`єкти №№1-9), вилученому в ході огляду місця події, найдена кров людини групи В з ізогемаглютиніном анти-А, походження якої від ОСОБА_13 не виключається, оскільки згідно завіреної ксерокопії довідки №7239 від 28.12.2017 р., виданої Державною установою «Інституту загальної та невідкладної хірургії імені В.Т. Зайцева Національної академії медичних наук України», група крові його-В(III).

- Висновком експерта № 29-Ц/18 у «Висновку експерта №37-І/18р від 26.01.2018...», відмічене, що групова належність крові ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , В(III) з ізогемагглютинином анти-А. При проведенні судово-медичної експертизи речових доказів, представлених на дослідження, встановлено наступне:

на гігієнічних паличках зі слідами речовини бурого кольору, вилучених «..за адресою: АДРЕСА_3 , змив РВК з коридору гуртожитку,... з підлоги коридору приблизно 14 метрів від кім. 312 А,... змив на ватний тампон з коридору біля кімнати №312...», знайдені сліди крові людини групи В(III) з ізогемагглютинином анти- А, походження якої від потерпілого ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не виключається;

При досліджені змивів з рук громадянина ОСОБА_8 , сліди крові та клітини чужорідного епітелію, не знайдені.

- Висновоком експерта № 30-Ц/18 у «Висновку експерта №37-І/18р від 26.01.2018...», відмічене, що групова належність крові ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , В(ІІІ) з ізогемагглютинином анти-А. При проведенні судово-медичної експертизи піднігтьового вмісту зрізів нігтьових пластин з пальців рук громадянина ОСОБА_8 , встановлене наступне:

- правої руки сліди крові та клітини травматичного походження не знайдені;

- лівої руки знайдені сліди крові людини. При серологічному досліджені виявлений антиген В. Що стосується клітинного вмісту, то його походження найбільш ймовірно для власного нігтьового ложа.Таким чином, можна припустити, що дані сліди крові можуть походити від будь-якої людини с груповою належністю в(III) з ізогемагглютинином анти-А, в тому числі і від громадянина ОСОБА_14 .

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 08.02.2018 року учасникам якого стали потерпілий ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перекладач ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та поняті ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_6

- Висновоком експерта № 1256-ая/18 відповідно до якого покази гр. ОСОБА_9 , що були надані ним у ході проведення слідчого експерименту від 08.02.2018, не є такими, що протирічять судово-медичним даним в частині розташування його та ОСОБА_8 й відповідають судово-медичним даним в частині локалізації ушкодження у гр. ОСОБА_9 та предмету травмування.

- Висновком експерта № 17-98/2018 від 07.03.2018 року встановлено, що на підставі проведеної судово-медичної експертизи речових доказів: одягу постраждалого ОСОБА_9 , зважаючи на відомі обставини випадку, результати раніше проведених експертиз, у відповідь на питання постанови, дійшла наступних підсумків;

1-3. На лівій полі кофти, в середній частині виявлене колото-різане пошкодження, про що свідчить щілиноподібна його форма, рівні краї з вистоянням у просвіт пошкодження на одному рівні крайових стовпчиків трикотажу з рівним перетином кінців їх волокон, наявність одного кінця пошкодження, наближеного до «Н`нодібної форми з потертістю кінцевого стовпчика трикотажу, а іншого кінця - гострокутного з насіченням кінцевого стовпчика трикотажу на 1/2 його поперечного перетину з рівним перериванням волокон.

Пошкодженню на кофті мається відповідне за локалізацією поранення на тілі постраждалого («...по средне-ключичной линии слева на уровне реберной дуги.». Це пошкодження одягу та поранення тіла утворились від дії гострокінцевого, плаского, однобічно загостреного клинка колюче-ріжучого знаряддя травми з «П»- подібним поперечним перетином обушка та добре вираженими ребрами, найбільша ширина якого на рівні занурення, складала не більше 1,5 см. Такими властивостями та конструктивними особливостями володіє і ніж кухонний малий, зважаючи на розміри його клинка. Таким чином, формування виявленого колото- різаного пошкодження на кофті від дії цього клинка не виключається, а утворення даного пошкодження від клинка середнього кухонного ножа, зважаючи на співвідношення розмірів пошкодження та ширини клинка можна виключити

- Журналом єдиного обліку заяв і повідомлень кримінального правопорушення та іншої події в Київському ВП ГУНП в Харківській області, відповідно до якого подія зареєстрована 27.12.2017 року.

- Копією виїзду швидкої медичної допомоги» № 4973 та №6709, що сформовані за результатами медичного обслуговування 27.12.2017 року ОСОБА_14 , за адресою: АДРЕСА_3 , а також аудіозаписом виклику служби екстреної медичної допомоги від 27.12.2017 року о 13.04 год. до ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_3 на електронному носії інформації типу CD-R ( диск) серія LH3179UC15060073D2/.

- вилучені при огляді місця події речові докази: два відрізки ліпкої стрічки зі слідами рук, змиви РБК на ватні тампони (один біля кімнати другий з коридору), ганчірка з плямами бурого кольору, ніж з рукояткою коричневого кольору ( дерев`яна рукоятка).

Внаслідок проведеного судового розгляду суд приходить до наступних висновків.

Україна є правовою державою, одним з головним принципів функціонування якої є принцип верховенства права. Одним із основних принципів кримінального судочинства є презумпція невинуватості, яка закріплена у статті 62 Конституції України. Відповідно до зазначеної статті Конституції України «особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь»(частини перша-третя). Принцип презумпції невинуватості виступає важливою гарантією дотримання прав підозрюваного та обвинуваченого, є обов`язковою складовою справедливого судового розгляду. Ще однією важливою гарантією захисту прав і законних інтересів особи у кримінальному процесі є право, особи не давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, яке випливає із частини першої статті 63 Конституції України. Конституційне право на презумпцію невинуватості є абсолютним. Це означає, що в законах не може бути передбачено жодних винятків. Таким чином, призначення презумпції невинуватості насамперед полягає в тому, щоб протистояти у кримінальному судочинстві обвинувальному ухилу, суб`єктивізму, тенденційності чи, навіть, свавіллю. Принцип презумпції невинуватості кореспондується з пунктом 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, який передбачає, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку. Пункт 2 статті 6 Конвенції регулює кримінальне судочинство в цілому (а не тільки розгляд звинувачення по суті) незалежно від результату переслідування (Понселе проти Бельгії (Poncelet v. Belgium), пункт 50; Мінеллі проти Швейцарії(Minelli v. Switzerland), пункт 30; Гаріцкі проти Польщі (Garycki v. Poland), пункт 68).

Таким чином, зібраними, оголошеними та дослідженими належними та допустимими доказами повністю доказується винуватість ОСОБА_8 саме у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ст. 124 КК України. Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_18 , будучи агресивно налаштованим, вживши перед цим міцні алкогольні напої, сам прийшов до помешкання обвинуваченого ОСОБА_8 та почав бити останнього, висловлюючи йому претензії за, начебто, неналежно виконану послугу. Зі слів учасників конфлікту, побиття тривало близько 2-3 хвилин, тобто версія обвинувачення щодо «запізнілого захисту» є неспроможною та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, встановленим під час судового розгляду. Оборона проти явно закінченого посягання є неправомірною. Якщо ж той, хто захищається, за обставинами справи не міг усвідомити, що посягання закінчилось, його дії (хоча б і після об`єктивного закінчення посягання) вважаються вчиненими в стані необхідної оборони. Перехід зброї чи інших предметів від нападника до того, хто захищається, сам по собі ще не свідчить про закінчення посягання. Зі слі ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , останній наніс потерпілому удар ножем одразу після нанесення ОСОБА_12 другого удару в обличчя ОСОБА_11 . Крім того, керуючись принципом презумпції невинуватості, суд тлумачить усі сумніви на користь обвинуваченого, отже стороною обвинувачення не доведено твердження, що ніж, яким нанесено удар ОСОБА_12 , належав обвинуваченому ОСОБА_11 . Одночасно, стороною обвинувачення не спростовано версію обвинуваченого про те, що ніж приніс із собою потерпілий ОСОБА_12 . Таким чином, суд тлумачить на користь обвинуваченого сумніви щодо належності ножа, яким спричинено тілесні ушкодження потерпілому.

Згідно ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та Інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільне небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільне небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади. Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 цього Кодексу.

Конституція України встановлює, що "кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань". Отже, право на оборону визнано Основним законом одним із фундаментальних прав людини. Положення ст. 36 є розвитком та конкретизацією конституційних приписів.

Право на необхідну оборону є абсолютним: кожна особа має право вжити заходів оборони від суспільне небезпечного посягання незалежно від того, чи має вона можливість уникнути посягання (втекти, забарикадувати двері тощо) або звернутись за допомогою до представників влади чи інших осіб.

Перевищенням меж необхідної оборони закон визнає умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Під тяжкою шкодою при перевищенні меж необхідної оборони слід розуміти смерть особи або заподіяння їй тяжкого тілесного ушкодження. Невідповідність тяжкої шкоди, заподіяної тому, хто посягає, небезпечності посягання або обстановці захисту слід визнавати явяоло тоді, коли це з урахуванням обставин справи є очевидним для кожної людини, отже і для того, хто обороняється. Так, явно невідповідним буде не викликане необхідністю заподіяння тяжкого тілесного ушкодження особі, яка має намір вчинити крадіжку і не робить спроб чинити фізичний опір. Перевищенням меж необхідної оборони слід також вважати і випадки, коли особа заподіяла тяжку шкоду тому, хто посягає, маючи при цьому можливість відвернути чи припинити посягання із заподіянням явно меншої шкоди 1 усвідомлюючи наявність такої можливості. Відповідальність за перевищення меж необхідної оборони настає лише при заподіянні шкоди двох видів, а саме: тяжкого тілесного ушкодження; умисного вбивства. Судом встановлено, що ОСОБА_8 правомірно захищаючись від нападу ОСОБА_18 , неправомірно та явно перевищив межі необхідної оборони, завдавши потерпілому ОСОБА_18 удар ножем у життєво важливі органи. Також суд приймає до уваги, що саме обвинувачений покинув кімнату, чим припинив конфлікт та звернувся до поліції про факт неправомірних дій потерпілого.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_8 у кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 124 КК України, тобто в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, вчиненому при перевищення меж необхідної оборони.
При призначенні покарання суд в сукупності оцінив обставини справи, механізм вчинення злочину, його тяжкість, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо.
Обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання відсутні.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді обмеження волі.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Судові витрати стягнути з ОСОБА_8 на користь держави Україна.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369-375 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК Україниі призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року 8 (восьми) місяців 22 (двадцяти двох) днів обмеження волі.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати до строку відбуття призначеного покарання термін перебування ОСОБА_8 під вартою, починаючи з дня затримання в порядку ст. 208 КПК України, тобто з 27.12.2017 року.
У зв`язку з фактичним відбуттям призначеного покарання запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили, змінити з тримання під вартою у Харківському СІЗО №27 на особисте зобов`язання, звільнивши його з-під варти з залу суду негайно.
Речові докази: телефон «Bravis» повернути ОСОБА_8 , ганчірку з РБК, відрізки ліпкої стрічки, три ватних тампони зі змивами РБК та ніж кухонний знищити,

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави Україна витрати на проведення судової дактилоскопічної експертизи, що проводилася експертами Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №17 від 10.01.2018 - 1287 гривні 00 копійок; №18 від 11.01.2018 - 1144 гривні 00 копійок.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, потерпілим, прокурором в апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1 ,

Судді: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,