АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/505/18 Справа № 711/2896/18 Категорія: ст. 81 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 травня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06.05.2015 ОСОБА_7 засуджений за ч.3 ст. 297 КК України на 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.04.2012 і остаточно визначено ОСОБА_7 до відбуття 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.02.2016 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк з 30.01.2012 по 13.04.2012 та з 06.05.2015 по 05.06.2015, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

11.04.2018 засуджений ОСОБА_7 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

02 травня 2018 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси відмовлено в задоволенні вказаного клопотання, посилаючись на те, що ОСОБА_7 хоча і не має стягнень, однак його загальна характеристика за весь період відбування ним покарання не свідчить про те, що він став на шлях виправлення та перевиховання, і його поведінка та ставлення до праці протягом усього строку відбування покарання не є такими, що можуть слугувати прикладом для інших засуджених.

Не погоджуючись з ухвалою суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу (клопотання) в якій, вважаючи її незаконною просив скасувати та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання. Вважає, що судом безпідставно враховано попередні характеристики, оскільки на даний час він характеризується позитивно, має 3 заохочення, порядку режиму відбування покарання не порушував. Крім того в нього хвора мати та сестра інвалід дитинства.

Заслухавши суддю-доповідача, думку засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 в підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого, вивчивши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року умовно-дострокове звільнення має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених, а також - для попередження здійснення нових злочинів. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України). Рішення в питанні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання можна приймати лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого, з`ясування питання про ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, про його участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його намірів на майбутнє, зокрема, наявності бажання і реальної можливості залучення до праці при поверненні додому, тощо.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 297 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

На час звернення засудженого ОСОБА_7 до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, він відбув більше 2/3 призначеного вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06.05.2015 покарання.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 під час перебування в СІЗО м. Черкаси порушень режиму відбування покарання не допускав, до праці не залучався, стягнень та заохочень не мав.

В Черкаській виправній колонії № 62 відбуває покарання з 16.06.2015, характеризувався посередньо, на даний час характеризується позитивно, режиму відбування покарання не порушує, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, стягнень не має, три рази заохочувався правами начальника установи за сумлінну поведінку та ставлення до праці. На заходи виховного на профілактичного характеру реагує задовільно. З 08.04.2017 працевлаштований в медико-санітарній частині. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ним належний догляд, використовує тільки за призначенням.

Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою.

Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, вину визнає повністю, підтримує стосунки із рідними.

З огляду на ці обставини доводи ОСОБА_7 про те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення є обґрунтованими.

Проте, суд першої інстанції зазначених обставин до уваги не взяв, не дав їм належної правової оцінки та прийшов до невірного висновку про те, що ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення та перевиховання.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК України, якою клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід задовольнити та звільнити ОСОБА_7 від відбування подальшого покарання, призначеного йому вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06.05.2015 у вигляді 05 років 01 місяця позбавлення волі, умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 25 днів.

Засудженого ОСОБА_7 слід звільнити з-під варти негайно.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 404, 407, 537 КПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 травня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 від відбування подальшого покарання, призначеного йому вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06.05.2015 року у вигляді 05 років 01 місяця позбавлення волі, умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 25 днів.

Засудженого ОСОБА_7 звільнити з-під варти негайно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :