Справа № 487/4814/18
Провадження № 1-кп/487/595/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2018 року Заводський районний суд м.Миколаєва, у складі: Головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002617, відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у м.Миколаєві, громадянина України, має середню освіту, не одруженого, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , без постійного місця реєстрації, раніше не судимого

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України

сторони кримінального провадження

прокурор Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним

У період часу з 26.06.2018 року по 30.06.2018 року, більш точного часу при досудовому розслідуванні та судовому розгляді не встановлено, ОСОБА_3 перебував у квартирі АДРЕСА_2 , де скориставшись тимчасовою відсутністю уваги з боку сторонніх осіб, незаконно (без дозволу власника) ОСОБА_6 , взяв ключі від квартири АДРЕСА_3 .

02.07.2018 року, близько 09-00 години, ОСОБА_3 , перебував за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 , при цьому у нього виник злочинний корисливий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Діючи з прямим умислом, ОСОБА_3 , близько 09-30 години прибув до квартири АДРЕСА_3 та скориставшись ключем від вхідних дверей, та відімкнувши їх, незаконно проник до квартири, де з однієї з кімнат таємно викрав майно, що належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме телевізор марки «JPE E39DF2210», вартістю 8200 грн..

Утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 , матеріальну шкоду у розмірі 8200 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України та визнає його винуватим у таємному викрадені чужого майна (крадіжці) поєднаній з проникненням у житло

Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку.

При цьому суд керується практикою ЄСПЛ, зокрема Рішенням від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України», за яким, суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом». При якому доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та взаємоузгоджених.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 встановлені обставини кримінального провадження не оспорював, вважав за недоцільне дослідження доказів на їх підтвердження та беззастережно визнав свою винуватість, у скоєні вказаного злочину.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , який безпосередньо при допиті під час судового розгляду, пояснив, що у кінці червня 2018 року точні дати він не пам`ятає, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , таємно взяв ключі від квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_6

02.07.2018 року, близько 09-00 години, вирішив вчинити крадіжку, з цією метою прийшов до квартири АДРЕСА_3 та скориставшись ключем відімкнув вхідні двері та проник до квартири, де з однієї з кімнат викрав телевізор марки «JPE E39DF2210», який здав до ломбарду.

Виручені грошові кошти витратив на власні потреби. У скоєному щиро розкаявся.

Викладенні показання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає належними, допустимими та достатніми доказами на підтвердження встановлених обставин кримінального провадження, оскільки вони отримані судом при його безпосередньому допиті та є чіткими та послідовними щодо часу, місця та способу вчинення інкримінованого злочину, що свідчить про повне розуміння ОСОБА_3 пред`явленого та визнаного судом доведеним обвинувачення.

Потерпілий ОСОБА_6 до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що розгляд справи просить провести за його відсутності, претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 за положеннями п.п.1,2 ч.1 ст.66 КК України є щире каяття у вчиненому злочині та повне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

За положеннями ст..9 Конституції України, ч.2 ст.8 КПК України, ст..17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при розгляді справ зобов`язанні застосовувати положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ, як джерела права.

Відповідно до положень ст..6 Конвенції кожному гарантовано право на справедливий суд.

Вирішуючи питання, щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд виходить з загальних засад призначення покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого та обставин, що пом`якшують покарання.

Пр цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, викладеній у справі «Еззе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09.10.2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Так ОСОБА_3 , з урахуванням приписів ст..12 КК України, вчинено тяжкий злочин.

Обвинувачений раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у Миколаївській обласній психіатричній лікарні та Миколаївському обласному наркологічному диспансері не перебуває.

Відповідно до положень ст..65 КК України, виходячи з принципів законності, справедливості та вимог, щодо індивідуалізації та достатності покарання для виправлення засудженого та запобігання скоєнню ним нових злочинів, з врахуванням вищезазначених обставин, суд при обрані виду та міри покарання, вважає за необхідне та достатнє призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкцій ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до положень ст..75 ч.1 КК України, з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості та відношення обвинуваченого до скоєного, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе без його ізоляції від суспільства, та вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків визначених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

У кримінальному проваджені цивільний позов потерпілим не заявлено.

У кримінальному проваджені процесуальні витрати, визначені положенням ст..118 КПК України відсутні.

Речові докази по кримінальному провадженні, за положеннями ст..100 КПК України слід залишити у розпоряджені потерпілого.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.2,7,368,369,373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст..75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, строком на один рік.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речовий доказ по справі телевізор марки «JPE E39DF2210», що перебуває на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 залишити у його розпоряджені.

На вирок може бути подана апеляція до Аапеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1