АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 606/1827/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/109/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.3 ст.185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2018 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

при секретарі ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі Апеляційного суду Тернопільської області 30 травня 2018 р. кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 22 січня 2018 р., яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, останній раз - вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 січня 2018 р. за ч.3 ст.15, ч.3 185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі,

засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч.3 ст. 185 КК України за вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 22 січня 2018 року і ч.3 ст.15-ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 січня 2018 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання призначити ОСОБА_6 у виді 3 (трьох) років і 2 (двох) місяців позбавлення йолі.

Зараховано у строк основного покарання, покарання відбуте ОСОБА_6 за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 січня 2018 року у виді 7 місяців позбавлення волі і ухвалено вважати невідбуте ним покарання у виді 2 (двох) років і 7 (семи) місяців позбавлення волі.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду змінити, призначивши йому більш мяке покарання.

Вважає вирок місцевого суду занадто суворим, оскільки суд при призначенні покарання не врахував такі помякшуючі обставини, як визнання вини, щире каяття, а також те, що у нього на утриманні знаходиться троє малолітніх дітей.

Так, згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_9 3 травня 2017 року у вечірню пору доби з метою вчинення крадіжки чужого майна, з корисливих мотивів, проник через зачинене вікно в приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в с.Бурканів Теребовлянського району Тернопільської області, звідки таємно викрав гроші в сумі 1200 грн., 1 кг цукерок «Konafetto» вартістю 125 грн. та велосипед марки «Greenfield» вартістю 1263.50 грн., а всього майна потерпілої ОСОБА_10 на загальну суму 2588.50 грн. Після вчинення крадіжки вказаного майна залишив місце злочину, а викраденим розпорядився на свій розсуд.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу та помякшити призначене йому судом першої інстанції покарання, захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , який також просив задовольнити апеляційну скаргу його підзахисного, оскільки вважає покарання, призначене вироком місцевого суду надто суворим, міркування прокурора, який просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 до задоволення не підлягає.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в інше приміщення, вчинене повторно за обставин, установлених судом та викладених у вироку, згідно частини 2 статті 394 КПК України колегією суддів не перевіряються, оскільки фактичні обставини кримінального провадження під час судового розгляду в суді першої інстанції ніким із учасників судового провадження не оспорювались, відносно них відповідно до положень частини 3 статті 394 КПК України докази в судовому засіданні не досліджувались.

При цьому судом першої інстанції належно з`ясована правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Призначене судом обвинуваченому ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження нових злочинів.

Обираючи ОСОБА_6 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 50, 65-67 КК України врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного.

Водночас місцевим судом враховані і помякшуючі його вину обставини, в тому числі ті, на які посилається в апеляційній скарзі обвинувачений, а саме: визнання вини, щире каяття, сприяння органам слідства та суду, у звязку з чим і призначив покарання за вчинене кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі, однак на мінімальний строк, передбачений санкцією статті, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України і за своїм видом є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого.

Доводи обвинуваченого про те, що на його утриманні знаходяться троє дітей, на увагу не заслуговують, оскільки будь-які відомості, які б підтверджували працевлаштування та, відповідно, заробіток ОСОБА_6 в матеріалах справи відсутні, що в свою чергу викликає сумнів щодо можливості ОСОБА_6 забезпечувати та утримувати дітей.

Таким чином, твердження обвинуваченого про те, що суд при призначенні йому покарання не в повній мірі врахував всі помякшуючі його вину обставини, є необгрунтованими, оскільки будь-які інші обставини, які могли б помякшити покарання, окрім тих, що встановлені судом першої інстанції, в матеріалах справи відсутні та в апеляційній скарзі не наведені.

З урахуванням особи ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий, відбував реально покарання в місцях позбавлення волі, на шлях виправлення не став та належних висновків для себе не зробив, а знову вчинив умисний злочин, що свідчить про його стійку протиправну поведінку, підстав для помякшення призначеного місцевим судом покарання, як про це просить у своїй скарзі обвинувачений, немає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б потягли зміну або скасування вироку, колегія суддів не вбачає, а тому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 слід залишити без задоволення, а вирок місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 22 січня 2018 р відносно ОСОБА_6 , - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2