Дата документу Справа № 333/2841/18
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-сс/778/650/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 333/2841/18Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Запорізької місцевої прокуратури №2 Запорізької області ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2018 року у задоволенні клопотання слідчого Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 відмовлено.

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці, починаючи з дня винесення постанови. Зобов`язано ОСОБА_7 - прибувати до слідчого СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання. Строк дії ухвали 60 діб - до 1 серпня 2018 р.

Згідно зі змістом судового рішення, слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчинені злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України. Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; продовжувати свою злочинну діяльність; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя, дійшов до висновку, що надані органом досудового розслідування матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_7 кримінального правопорушення, але в судовому засіданні прокурором не доведено, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; однак доведено наявність ризику, передбаченого ст. 177 ч.1 п. 5 КПК України, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення. Враховуючи факти, встановлені в судовому засіданні та матеріали, на які посилається слідчий та прокурор, слідчий суддя прийшов до висновку, що при розгляді клопотання доведено обставини, передбачені ст. 194 ч.1 п.п.1, 2 КПК України, та наявний ризик, передбачений ст. 177 ч.1 п.5 КПК України. Проте вказаний ризик є настільки незначним, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є недоцільним. Прокурором також не доведено недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику, встановленого в судовому засіданні. Вважав, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, та саме вказаний запобіжний захід необхідно застосувати до ОСОБА_7 з покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор, вказує, що відповідно до ухвали слідчого судді підставами для відмови в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стала відсутність підстав вважати, що існує ризик, того що підозрюваний буде перешкоджати кримінальному провадженню. Апелянт вважає, що вказані доводи слідчого судді є необґрунтованими та не можуть бути підставою відмови в задоволенні клопотання. Злочин у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_7 , згідно ст.12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, за який передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років. Вищезазначене дає достатні підстави вважати про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи те, що вчинив кримінальне правопорушення, яке має незворотній характер, знаходячись на свободі буде переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу необхідно було врахувати суспільну небезпечність кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_7 відносно особи похилого віку. У відповідності до вимог ст.178 КК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, а саме майновий стан підозрюваного, наявність судимостей. Так, досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, раніше засуджений за ч.1 ст.186, ч.2 ст.186, ч.1 ст.304 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення з метою особистого збагачення, переслідуючи корисливий мотив. В процесі розгляду клопотання судом проігноровано наведені у клопотанні слідчого доводи про наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України. А про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, такого як особисте зобов`язання свідчить тяжкість вчиненого кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; підозрюваного та його захисника, які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора Запорізької місцевої прокуратури №2 Запорізької області ОСОБА_9 задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, враховано наявність обґрунтованої підозри, перевірені обставини щодо існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також оцінено сукупність обставин, які враховуються при обранні обмежувальних свободу заходів, зокрема, можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам визначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання, поставлене слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя врахував вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, дійшов висновку, що прокурором не доведений ризик можливого переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, однак доведено наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення. Під час розгляду клопотання слідчим і прокурором не було надано доказів недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаному ризику, а тому слідчий суддя дійшов правильного висновку, щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з обмеженням свободи.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Доводи прокурора, зазначені в апеляційній скарзі, в більшій мірі є аналогічними тим, які були значені в клопотанні слідчого. Слідчим суддею їм була дана належна оцінка, з якою фактично не погоджується апелянт. Натомість, колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді, на відміну від доводів прокурора, є правильними, вмотивованими і обґрунтованими. Існування заявленого у клопотанні ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України є лише припущенням прокурора і належними доказами не підтверджено. Колегія суддів, з урахуванням даних, щодо особи підозрюваного, який був раніше засуджений, тільки погоджується з можливістю існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливого вчинення іншого кримінального правопорушення. При цьому, колегія суддів погоджується з тим, що під час розгляду клопотання, та під час апеляційного розгляду провадження, стороною обвинувачення не було доведено, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти заявленому ризику.

Крім того, колегія суддів зауважує, що апеляційна скарга прокурора не містить вимог, щодо строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 в разі задоволення, його апеляційної скарги.

Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, зокрема, вагомості наявних доказів, що вказують на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкості покарання, яке йому загрожує, даних про його особу, обставини досудового розслідування, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу менш суворого, ніж утримання під вартою (про який клопотав слідчий), у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, що може в достатній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 слідчий суддя прийшов до висновків, які колегія суддів вважає обґрунтованими і такими, що узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідають практиці Європейського суду з прав людини.

Таким чином, відмовляючи у клопотанні слідчого, слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу і належним чином мотивував своє рішення.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

При цьому, слід зауважити, що матеріали провадження не містять відомостей, що підозрюваний після застосування запобіжного заходу порушував його умови. Вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №2 Запорізької області ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та до останнього застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, строком до 01.08.2018 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4