Справа № 204/3838/18
Провадження № 1-кп/204/493/18

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2018 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

за участю захисника: ОСОБА_4 ,

за участю обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань того ж суду матеріали кримінального провадження № 0000525 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровськ, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

*22 грудня 2017 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровськ за ч.2 ст. 15, ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, відповідних висновків для себе не зробив і у березні 2018 року знову став на шлях вчинення умисного корисливого кримінального правопорушення.

Так, ОСОБА_5 , 24 березня 2018 року приблизно о 17:20 годині, перебуваючи на стаціонарному лікуванні у палаті №4, відділення №7 КЗ «Дніпропетровськ міська клінічна лікарня №21 ім. професора Є.Г. Попкової» ДОР, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул.Канатна, 17, побачив, як громадянин Республіки Ангола ОСОБА_7 , який також знаходився на стаціонарному лікуванні в палаті №4, дістав зі своєї сумки гаманець чорно-коричневого кольору, звідки взяв необхідну йому суму коштів та, поклавши гаманець знову до сумки, попрямував по власних справах. В цей же час ОСОБА_8 визначив вказаний гаманець із коштами, як об`єкт свого злочинного посягання. Знаходячись у вказаному місці, приблизно о 17:25 годині, дочекавшись, коли ОСОБА_7 вийшов з палати, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, шляхом вільного доступу, дістав з сумки, що знаходилася під лікарняним ліжком потерпілого ОСОБА_7 вищевказаний гаманець. Тим самим, ОСОБА_8 заволодів чoлoвiчим гаманцем чорно-коричневого кольору, який не становить для потерпілого ОСОБА_7 матеріальної цінності, в якому знаходились грошові кошти: купюра номіналом 5 євро (U8), 18 купюр номіналом по 200 гривень (УА4432849, ПЕ2772130, АД0097081, УЄ 1205518, УА7135600, ТЕ6511563, ЕЖ6607186, ПВ5715974, ПВ0505414, ЕЦ9179553, ТЕ9628514, АТ7035385, ЄЖ9523933, ПВ9279233, ВЧ0336533, УМ5058949, ЄЮ1015051, Е37387576), 8 купюр номіналом по 100 гривень (СД4217926, КП1327849, УЕ6299639, КУ7893847, КЕ7478955, ВЦ7866588, ЕХ4936880, ВВ6552862), купюра номіналом 5 гривень (МГ6429456), 18 купюр номіналом 1 гривня (УА5446149, У Й2090733, УК0197817, УБ9082420, Т38399963, ТБ5803225, УГ4174089, ПВ4908782, РВ7959453, ТЖ5242043, УА8175918, У30839117, Р38645619, УЗ0839117, УА8175918, ТЖ5242043, РВ7959453), а всього на загальну суму 4584,5 гривень (згідно офіційного курсу НБУ станом на 24.03.2018 року), а також перепусткою на ім`я ОСОБА_9 , студентським квитком № НОМЕР_1 , паспортом громадянина Анголи № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_10 , банківською карткою «Приват Банку» № НОМЕР_3 , карткою «Visa» № НОМЕР_4 та 4 сувенірні купюри номіналом 10 доларів США з написом «prosto prikol», які не становлять для потерпілого матеріальної цінності. Після чого, ОСОБА_5 , діючи повторно, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, викрадений гаманець з вищеперерахованими речами заховав під одягнене на ньому пальто чорного кольору, і покинув територію лікарні, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 4584,50 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю і підтвердив та не оспорював обставини, зазначені в обвинувальному акті, просив суворо не карати. Пояснив, що дійсно, в час та у місці, зазначеному у обвинувальному акті, тобто 24 березня 2018 року приблизно о 17:30 годині, він перебуваючи на стаціонарному лікуванні у палаті №4, відділення №7 КЗ «Дніпропетровськ міська клінічна лікарня №21 ім. професора Є.Г. Попкової» ДОР, за адресою: м.Дніпро, вул.Канатна 17, побачив у пацієнта ОСОБА_7 , який також знаходився на лікуванні в палаті №4, гаманець чорно-коричневого кольору з грошима. Побачивши, що ОСОБА_7 заховав гаманець у сумку, під ліжком і вийшов з палати, він впевнившись, що навколо нікого не має, викрав вказаний гаманець з грошима, вийшов з палати в коридор, і пішов до виходу. Вже на виході з території лікарні його наздогнав потерпілий і викликав поліцію. В скоєному розкаюється.

Від потерпілого ОСОБА_7 надійшла заява, в якій він просить суд слухати провадження за його відсутності, зазначивши, що претензий матеріального характеру до обвинуваченого він не має, цивільний позов заявляти не буде.
У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого (а.п.35-46), висновок судово-психіатричної експертизи № 143 від 25.05.2018 року (а.п.87-89), протокол огляду від 24.03.2018 року, з фототаблицею (а.п.8,10,11), постанови про визнання речовим доказом (а.п.12,14), та визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання судом враховуються вимоги, передбачені ст. 65 КК України, а саме, суд призначає покарання у межах санкції ч.2 ст.185 КК України , з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Так обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, раніше судимий, має не зняту і непогашену у встановленому Законом порядку судимість, під час іспитового строку, повторно вчинив умисний корисливий злочин проти власності за обставинами, викладеними у вироку, перебуває на обліку у лікаря-психіатра з 2018 року з діагнозом: розлад адаптації з порушенням емоцій та поведінки, під диспансерно-динвмічним наглядом у лікаря-нарколога не перебуває, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 143 від 25.05.2018 року, ОСОБА_5 хронічною психічною хворобою, слабоумством, тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності або іншим хворобливим станом психіки в період інкримінованого йому діяння не страждав і на даний час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в теперішній час емоційно нестійкий розлад особистості. Під час інкримінованого йому діяння він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. В даний час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. У застосуванні щодо нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Як пом`якшуючу покарання обставину, суд враховує щире каяття обвинуваченого. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено. На підставі викладеного, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.185 КК України, що відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, цілям його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає, оскільки будь-яких обставин, які б суттєво знижували тяжкість скоєного кримінального правопорушення по даному кримінальному провадженню не встановлено.
Відповідно до положень ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
З врахуванням наведених обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення нових злочинів.
Згідно ч. 1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Як видно з положень п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст.71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. При застосуванні правил ст.71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.
Оскільки новий злочин за зазначеним кримінальним провадженням обвинуваченим було вчинено після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, суд на підставі ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання ОСОБА_5 частково приєднує невідбутий строк покарання, призначений за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2017 року.
Обвинуваченому ОСОБА_5 по даному кримінальному провадженню на підставі ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2018 року обраний запобіжний захід - тримання під вартою.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 349, 370, 371, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання: 1 рік позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 грудня 2017 року та остаточно ОСОБА_11 призначити покарання у вигляді одного року одного місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_11 відраховувати з дня обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - з 20 квітня 2018 року.
Запобіжний захід ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний - тримання під вартою.
Речові докази: чоловічий гаманець, з коричневою вставкою з грошима: купюра номіналом 5 євро (U8), 18 купюр номіналом по 200 гривень (УА4432849, ПЕ2772130, АД0097081, УЄ 1205518, УА7135600, ТЕ6511563, ЕЖ6607186, ПВ5715974, ПВ0505414, ЕЦ9179553, ТЕ9628514, АТ7035385, ЄЖ9523933, ПВ9279233, ВЧ0336533, УМ5058949, ЄЮ1015051, Е37387576), 8 купюр номіналом по 100 гривень (СД4217926, КП1327849, УЕ6299639, КУ7893847, КЕ7478955, ВЦ7866588, ЕХ4936880, ВВ6552862), купюра номіналом 5 гривень (МГ6429456), 18 купюр номіналом 1 гривня (УА5446149, У Й2090733, УК0197817, УБ9082420, Т38399963, ТБ5803225, УГ4174089, ПВ4908782, РВ7959453, ТЖ5242043, УА8175918, У30839117, Р38645619, УЗ0839117, УА8175918, ТЖ5242043, РВ7959453), перепустку на ім`я ОСОБА_9 , студентський квиток № НОМЕР_1 , паспорт громадянина Анголи № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_10 , банківська картка «ПриватБанку» № НОМЕР_3 , картка «Visa» № НОМЕР_4 та 4 сувенірні купюри номіналом 10 доларів США з написом «prosto prikol» - залишити законному власнику ОСОБА_7 ; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_12 в спецпакеті №0019492, який знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція №1941) - повернути законному власнику ОСОБА_12 .
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку суду не пізніше наступного дня після ухвалення вироку направляється учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1