Справа № 570/917/18
Номер провадження 1-кс/570/226/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2018 року

Слідчий суддя Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне вул.П.Могили, 24) клопотання слідчого СВ Рівненського районного відділення поліції Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором, який здійснює нагляд за додержанням законів під час провадження досудового розслідування у формі процесуального керівництва, прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , по матеріалах досудового розслідування, внесеного 04 січня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

про арешт майна,

в с т а н о в и в:

з метою забезпечення можливої конфіскації майна слідчий просить накласти арешт на частку підозрюваного у майні - 1/7 квартири АДРЕСА_1 ..

Слідчий повідомлений про місце та час розгляду клопотання, але до суду не з"явився, його участь слідчим суддею обов"язковою не визнана, його неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання в силу ч.3 ст.244 КПК України.

Власники майна до суду не викликалися за клопотанням слідчого, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Заслухавши його пояснення, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, вважаючи їх достатніми для винесення рішення, слідчий суддя прийшов до таких висновків.

Згідно клопотання, 04 січня 2018 року в ході проведення оперативної закупки на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Рівненської області №2576т від 06.12.2017, а саме: аудіо-, відеоконтроль особи в с.Шпанів Рівненського району Рівненської області, громадянин ОСОБА_5 / ОСОБА_6 , проживаючий по АДРЕСА_2 / незаконно збув ОСОБА_7 приблизно десять грамів сухої подрібленої речовини зеленого кольору рослинного походження, зовні схожої на наркотичний засіб марихуану.

04 січня 2018 року відомості за даним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000027за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

У подальшому, 13 березня 2018 року приблизно о 16 годині 20 хвилин, перебуваючи в під`їзді № 1 будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 , діючи повторно, незаконно збув ОСОБА_8 (анкетні дані змінено) наркотичний засіб канабіс у паперовому згортку приблизною масою 5 г.

13 березня 2018 рокуо 16 годині 32 хвилинина зупинці громадського транспорту навпроти будинку № 3 по вул.Заводській в с.Шпанів Рівненського району Рівненської області він був затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України. Під час обшуку затриманого в його правій боковій зовнішній кишені куртки виявлено мобільний телефон «IPhone 4S» чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 із сім-карткою мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_2 .

14 березня 2018 рокуОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

Квартира АДРЕСА_1 належить в рівних долях по 1/7 частки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 /згідно свідоцтва про право власності, виданого Акціонерним товариством відкритого типу «Жайвір» 04.04.2000/.

Відповідно до вимог ст.131 КПК Україн арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується тільки на підставах, передбачених ст.ст.132, 170 КПК України. Згідно положень ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають вказаним критеріям.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання. Згідно ч.5 ст.170 КПК України передбачено, що у такому випадку арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинне здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтовувати таку ініціативу з посиланням на норми закону. Відповідно до вимог п.п.1-3 ч.1 ст.171 КПК України у такому клопотанні повинно бути зазначено
1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна,
2) перелік і види майна, що належить арештувати,
3) документи, що підтверджують право власності на таке майно.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Зі змісту ч.2 ст.173 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення;
3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову;
4) наслідки арешту майна для інших осіб;
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Арешт майна застосовується з метою забезпечення виконання вироку в частині цивільного позову чи можливої конфіскації майна в провадженні щодо кримінальних правопорушень, за які може бути застосовано додаткове покарання у вигляді конфіскації майна. Арешт може бути накладено також на майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та /або зберегли на собі його сліди;
2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та /або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

За таких умов суд прийшов до висновку, що існують достатні підстави, передбачені ст.170 КПК України, для накладення арешту на вищевказане майно, оскільки це майно в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним в КПК України.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Арешт на зазначене у клопотанні майно накладається з метою його збереження, враховуючи і наслідки від вжиття такого заходу для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження
Вважаю, що такі вимоги закону виконані, слідчим доведено необхідність арешту майна, який не порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданнями цього кримінального провадження, тому клопотання, що надійшло до суду, і відповідає вимогам КПК України, підлягає до задоволення.

Арешт майна, як правило, полягає у забороні відчужувати майно. Заборона на використання майна (вилучати корисні властивості речі для задоволення потреб власника чи інших осіб), а також заборона розпоряджатися таким майном (визначати долю належної речі шляхом знищення, відчуження або передачі її в тимчасове володіння іншим особам) можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Враховуючи також можливість застосування щодо нього конфіскації майна, вважаю, що слідчим доведено необхідність арешту майна і цей арешт майна унеможливить його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна носить тимчасовий характер, оскільки остаточне рішення про те, що належить вчинити з майном, яке арештоване, буде вирішено судом при ухваленні вироку.
При цьому слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до вимог ч.1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано та за клопотанням осіб, які не були присуині при розгляді питання про арешт майна.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.110, 167, 170, 173, 175, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:

задоволити клопотання слідчого СВ Рівненського районного відділення поліції Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , по матеріалах досудового розслідування, внесеного 04 січня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України про арешт майна.

Накласти арешт на 1/7 квартири АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1