Справа № 466/6975/18
У Х В А Л А

29 серпня 2018 року м. Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянув клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005441 від 14.12.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України,

у с т а н о в и в :

29 серпня 2018 року слідчий СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, про проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005441 від 14.12.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що cлідчим відділенням Шевченківського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005441 від 14.12.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що в період часу з 23.01.2016 до 02.02.2016 та з 19.09.2016 до 21.09.2016, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , двічі перебувала на стаціонарному лікуванні у Комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги, за адресою: м. Львів, вул. Миколайчука ,9.

24.01.2016, в КМК ЛШМД ОСОБА_4 було проведено операцію із видалення жовчного міхура (холецистектомія). 02.02.2016 ОСОБА_4 була виписана з лікарні з діагнозом «Гострий флегмонозний калькульозний холецистит». Після проведення операції, видалений жовчний міхур було відправлено на патогістологічне дослідження. При виписці з стаціонару ОСОБА_4 результатів аналізу гістології не надано.

Наприкінці літа 2016 у ОСОБА_4 почались гострі болі, у зв`язку із чим її скеровано у поліклінічне відділення №1-ої міської клінічної лікарні ім. Князя Лева до гастроентеролога, де їй призначили лікування, у зв`язку з діагнозом «Гастрит». Після проходження ультразвукового дослідження в ОСОБА_4 було виявлено утвір.

19.09.2016 стан ОСОБА_4 погіршився, після чого вона знову звернулась в КМК ЛШМД, де її було повторно госпіталізовано. Після необхідних призначень лікарських засобів 21.09.2016 ОСОБА_4 виписали з КМК ЛШМД з рекомендаціями: дієтотерапія, нагляд хірурга, онколога, терапевта поліклініки за місцем проживання.

Після цього ОСОБА_4 звернулась до Львівського державного онкологічного регіонального лікувально-діагностичного центру та її було госпіталізовано.

З часу звернення до КМК ЛШМД у січні 2016 року до вересня 2016 року пройшло 8 місяців. Внаслідок неправильної діагностики і несвоєчасного надання ОСОБА_4 медичної допомоги в необхідному обсязі, наявне у неї захворювання прогресувало, утворились метастази. Лікування не дало результатів. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла в ЛДОРЛДЦ.

На підставі постанови 27 грудня 2017 р. було проведено комісійну судово-медичну експертизу у приміщенні Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи, за результатами якої складено висновок експерта № 76 (далі Висновок №76). 27.08.2018 року від потерпілої ОСОБА_5 надійшло клопотання про проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи, яке задоволене в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 242 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо встановлення причин смерті. Висновки судово-медичної експертизи в такій категорії справ, що пов`язана з неналежним наданням медичної допомоги, мають важливе значення і повинні враховуватись при проведенні досудового розслідування. Такого висновку можна дійти, проаналізувавши рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» (2007) (відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду з прав людини визнається джерелом права), в якому Суд зазначив про таке: «вирішення справ, що стосуються надання медичної допомоги пацієнту, медичний експертний висновок, безперечно, має вирішальне значення».

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судову експертизу», судово-експертну діяльність у кримінальному провадженні здійснюють державні спеціалізовані установи. Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз. У Листі-відповіді МОЗ України від 06.02.2018 р. № 3.49-К-23816/1836-зв зазначено, що «обласні бюро судово-медичної експертизи віднесено до об`єктів комунальної власності… ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» перебуває у сфері управління МОЗ України і судово-експертна діяльність її відповідає вимогам ст. 7 Закону України «Про судову експертизу»». Отож, судово-експертна діяльність КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» як установи, що є об`єктом комунальної власності, не відповідає вимогам ст. 7 Закону України «Про судову експертизу».

Незалежність судового експерта та правильність його висновку забезпечуються, зокрема, можливістю призначення повторної судової експертизи, відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судову експертизу».

Відповідно до п. 2.3. Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої Наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. № 6, повторна судово-медична експертиза повинна бути доручена тільки іншому (іншим) експерту (експертам). У п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» від 30.05.1997 р. № 8, повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

У Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про узагальнення судової практики про застосування судами кримінально-процесуального законодавства при призначенні судових експертиз і використання їх висновків у кримінальному судочинстві» від 30.09.2011 р. №8 передбачено, що повторна проводиться з тих же предмету й обставин вдруге, якщо висновок первинної експертизи визнано необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або інакше викликає сумніви в його правильності; на вирішення повторної експертизи ставляться ті ж самі питання, з тими ж вихідними даними, її виконання доручається іншому експертові або іншим експертам.

В судове засідання, призначене на 29.08.2018 року ніхто не з`явився, однак слідчий СВ Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 подала заяву з проханням про розгляд справи за її відсутності, клопотання підтримує, просить його задовольнити.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності осіб, які беруть участь у судовому провадженні без фіксування судового засідання технічними засобами.

Вивчивши матеріали клопотання, вважаю, що таке є підставним і підлягає до задоволення.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14 грудня 2016 року вбачається, що у провадженні СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005441 від 14.12.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України.

Відповідно до ст. 243 КПК України, експерт залучається за наявності підстав для проведення експертизи за дорученням слідчого судді чи суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а відтак проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи слід доручити експертам Державної установи «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» (м. Київ, вул. Оранжерейна, 9).

Керуючись ст. ст. 40, 243-245 КПК України,

у х в а л и в :

клопотання слідчого СВ Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 про проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи - задовольнити.

Призначити у кримінальному провадженні №0005441 від 14.12.2016 повторну комісійну судово-медичну експертизу, проведення якої доручити експертам Державної установи «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» (м. Київ, вул. Оранжерейна, 9).

На вирішення експертам поставити наступні питання:

1. Чи належним чином, відповідно до стандартів у сфері охорони здоров`я та локальних протоколів, надавалась ОСОБА_4 медична допомога у Комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги м. Львова (далі КМЛ ШМД м. Львова) протягом 23.01-02.02.2016 р.? Якщо ні, то які недоліки і ким саме з медичних працівників було допущено?

2. Чи правильно, в повному обсязі було проведено діагностичну програму ОСОБА_4 , передбачену Уніфікованим клінічним протоколом «Гострий калькульозний холецистит, флегмонозна форма», затвердженим Наказом МОЗ України від 02.04.2010 р. №297, та локальним протоколом надання медичної допомоги хворим з гострим холециститом у ІІ хірургічному відділенні в КМЛ ШМД м. Львова до оперативного втручання? Хто несе відповідальність за належність такої діагностики?

3. До якого виду оперативних втручань належить операція, проведена ОСОБА_4 24.01.2016 р., планової чи термінової?

4. Чи своєчасно і правильно проведено холецистектомію ОСОБА_4 24.01.2016 р., адже відповідно до Уніфікованого клінічного протоколу «Гострий калькульозний холецистит, флегмонозна форма», затвердженого Наказом МОЗ України від 02.04.2010 р. №297, вказано, що до оперативного втручання госпіталізація повинна становити 1-2 доби? Чи потребувала ОСОБА_4 більш тривалої консервативної терапії перед оперативним втручанням?

5. Чи правильно обрано метод проведення оперативного втручання ОСОБА_4 24.01.2016 р. і якщо так, то чому?

6. Чи правильно лікар-хірург ОСОБА_6 встановив діагноз ОСОБА_4 , як клінічний, так і заключний клінічний? Чи мав право лікуючий лікар встановлювати діагноз холецистит флегмонозний до проведення гістологічного дослідження, чи лише після отримання результатів патологогістологічного висновку?

7. Чи міг лікар-хірург ОСОБА_6 при проведенні холецистектомії ОСОБА_4 встановити чи запідозрити онкологічний процес?

8. Якими є специфічні симптоми, які б могли слугувати виставленню діагнозу рак жовчевого міхура в доопераційний період чи в процесі оперативного втручання?

9. Чи можна інтраопераційно макроскопово розрізнити запальні та пухлинні зміни жовчевого міхура, якщо так, то яким чином? Що є вирішальним для лікаря при встановленні діагнозу «рак жовчевого міхура»?

10. Хто з медичних працівників несе відповідальність у клінічному випадку ОСОБА_4 за своєчасність скерування жовчевого міхура на гістологічне дослідження та отримання результатів патологогістологічного дослідження?

11. Якими мали б бути дії лікаря ОСОБА_6 при отриманні результату гістологічного дослідження препаратів ОСОБА_4 , в якому зазначено «флегмонозний холецистит, періхолецистит, аденоміоз, ознаки малігнізації»? Чи слід було скерувати такий гістологічний матеріал до Львівського державного онкологічного регіонального лікувально-діагностичного центру для перегляду гістологічних матеріалів і якщо так, то хто саме з медичних працівників мав це забезпечити?

12. Хто з медичних працівників КМЛ ШМД м. Львова несе відповідальність за правильність інтерпретації патологогістологічного висновку і правильність встановлення заключного клінічного діагнозу?

13. Якими мали бути дії лікаря-хірурга ОСОБА_6 при встановленні онкологічного діагнозу ОСОБА_4 .?

14. Чи потребувала ОСОБА_4 спеціалізованого онкологічного лікування і якщо так, то з якого часу і хто несе відповідальність за несвоєчасність її скерування на таке лікування?

15. Як вплинуло на розвиток захворювання ОСОБА_4 ненадання профільної онкологічної допомоги з січня до вересня 2016 р.? Яким чином своєчасне звернення до онколога та надання онкологічної допомоги могло вплинути на розвиток захворювання в ОСОБА_4 .?

16. Чи правильно і якісно було проведено гістологічне дослідження гістологічних препаратів ОСОБА_4 №1709 від 28.01.2016 р.? Що означає патологогістологічний діагноз «флегмонозний холецистит, періхолецистит, аденоміоз, ознаки малігнізації» та чи свідчить він про наявність онкозахворювання в ОСОБА_4 .?

17. Чи правильно здійснено перегляд гістологічних препаратів ОСОБА_4 і виставлено діагноз у Львівському державному онкологічному регіональному лікувально-діагностичному центрі? Що означає діагноз «помірнодиференційована аденокарцинома; рТ3», встановлений за результатами перегляду гістологічних препаратів ОСОБА_4 .?

18. Чи результат встановлений у лабораторії КМКЛШМД м. Львова та результат перегляду гістологічних препаратів у Львівському державному онкологічному регіональному лікувально-діагностичному центрі різняться і якщо так, то чим?

19. Чи можна твердити, що станом на 28 січня 2016 р. в ОСОБА_4 був онкологічний діагноз і якими об`єктивними даними це підтверджується?

20. Чи було достатнім за тривалістю перебування у КМЛ ШМД м. Львова ОСОБА_4 у вересні 2016 р. (19.09.-21.09.2016 р.) та чи належно надавалась їй медична допомога лікарем ОСОБА_7 в цей період?

21. Чи потребувала ОСОБА_4 продовження стаціонарного лікування, проте в профільному онкологічному відділенні? Якщо так, то чи правильними були дії лікаря ОСОБА_8 , яка скерувала ОСОБА_4 на амбулаторне лікування, а не до Львівського державного онкологічного регіонального лікувально-діагностичного центру для продовження стаціонарного лікування?

22. За який часовий проміжок розвивається у пацієнта такий патологічний процес, з яким до КМЛ ШМД м. Львова було госпіталізовано ОСОБА_4 у вересні 2016 р.?

23. Чи був в ОСОБА_4 процес розвитку хвороби тривалий чи раптовий?

24. Чи був в ОСОБА_4 задавнений онкологічний процес станом на вересень 2016 р.?

25. Чи належним чином, відповідно до стандартів у сфері охорони здоров`я і локальних протоколів, надавалась ОСОБА_4 медична допомога у Львівському державному онкологічному регіональному лікувально-діагностичному центрі? Якщо ні, то які недоліки і ким саме з медичних працівників було допущено?

26. Яка причина смерті ОСОБА_4 .? Чи є вона попереджувана і за яких обставин?

27. Хто несе персональну відповідальність із медичних працівників КМЛ ШМД м. Львова, Львівського державного онкологічного регіонального лікувально-діагностичного центру за тяжкі наслідки для ОСОБА_4 .?

28. У діях кого з лікарів є допущені професійні помилки (недоліки), що стали причиною смерті ОСОБА_4 .?

Для проведення експертизи скерувати в Державну установу «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» (м. Київ, вул. Оранжерейна, 9) матеріали кримінального провадження №0005441 від 14.12.2016 року, в 1 томі та конверт із оригіналами медичних документів, наданих потерпілою ОСОБА_9 та. вилучених у Комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги, Львівському державному онкологічному регіональному лікувально-діагностичному центрі, Патологоанатомічній лабораторії при Львівському державному онкологічному регіональному лікувально-діагностичному центрі, Департаменті охорони здоров`я Львівської обласної державної адміністрації.

Висновок за результатами проведення експертизи відповідно до ч.9 ст. 244 КПК України направити у Шевченківський ВП ГУ НП у Львівській області слідчому ОСОБА_3 .

Попередити експертів Державної установи «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову від дачі висновку за ст. ст. 384, 385 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Суддя ОСОБА_1