АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.10.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області, від 25.09.2018 року, про скасування звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та про направлення в місця позбавлення волі ОСОБА_3 , засудженого вироком Овідіопольського районного суду Одеської області, 07.06.2017 року за ч.2 ст.186 КК України,

встановив:

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області, від 25.09.2018 року, скасувано звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та направлено в місця позбавлення волі ОСОБА_3 , засудженого вироком Овідіопольського районного суду Одеської області, 07.06.2017 року за ч.2 ст.186 КК України, в зв`язку з невиконанням покладених на нього обов`язків.

На вказану ухвалу, захисником ОСОБА_2 подана апеляційна скарга, в якій захисник просить скасувати оскаржену ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області, від 25.09.2018 року, і відмовити в задоволенні подання Овідіопольського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про скасування звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та про направлення в місця позбавлення волі ОСОБА_3

Розглянувши зазначену апеляційну скаргу, суддя-доповідач приходить до висновку про те, що вона підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Зазначена апеляційна скарга не відповідає вимогам ст.396 КПК України.

Зокрема, п.4) ч.2 ст. 396 КПК України передбачає, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені вимоги апелянта, їх обгрунтування із зазначенням того, в чому полягає незаконність чи необгрутованість судового рішення.

Підстави для скасування судового рішення апеляційним судом, на чому наполягає захисник ОСОБА_2 , передбачені ст.409 КПК України.

Між тим, захисник в апеляційній скарзі не послався на вказану правову норму, не зазначив в чому саме полягають недоліки оскарженої ухвали, в контексті ст.ст.410-412 КПК України, з посиланням на конкретні пункти і частини вказаних правових норм, які передбачають конкретні положення в якості підстав для скасування судового рішення.

Натомість захисник послався в апеляційній скарзі на ч.5 ст.541 КПК України, як на підставу скасування оскарженої ухвали.

Однак ст. 541 КПК України не має частини п`ятої, на яку послався захисник, а також взагалі не має відношення до оскарженої ухвали, оскільки містить роз`яснення термінів в главі 42 КПК України «Загальні засади міжнародного співробітництва»

Крім того, однією з загальних засад кримінального провадження, відповідно до положень п.16) ч.1 ст.7 КПК України, є безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Відповідно до положень ст.23 КПК України, безпосередність дослідження показань, речей і документів передбачає що:

1. суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

2. не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Дослідження обставини, встановлених під час кримінального провадження, може бути здійснено виключно шляхом дослідження доказів.

За таких обставин скасування ухвали судом апеляційної інстанції, на чому наполягає захисник, можливе лише за умови дослідження апеляційним судом доказів і надання їм іншої правової оцінки, ніж та, яку дав суд першої інстанції.

Згідно з вимогами ст.396 ч.2, п.5 КПК України, в апеляційній скарзі має бути зазначено клопотання апелянта про дослідження доказів.

Однак, всупереч вказаним правовим нормам апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 не містить такого клопотання.

Згідно з положеннями ст. 399 КПК України, судця-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст.396 КПК України, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення.

З огляду на викладені обставини, суддя-доповідач приходить до висновку про те, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області, від 25.09.2018 року підлягає залишенню без руху, з встановленням строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст.ст. 370, 396, 399, 404 КПК України, суддя-доповідач

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області, від 25.09.2018 року, про скасування звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та про направлення в місця позбавлення волі ОСОБА_3 , засудженого вироком Овідіопольського районного суду Одеської області, 07.06.2017 року за ч.2 ст.186 КК України, залишити без руху.

Встановити строк до 01.11.2018 року для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених в мотивувальній частині ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_1