Провадження №11-кп/4812/64/18 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 4 ст. 407 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2018 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за № 0000021 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 3 листопада 2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Солоне Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 407, ч. 3 ст. 409 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги обвинуваченого.
Просить вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 3 листопада 2017 року скасувати та ухвалити новий виправдувальний вирок.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 3 листопада 2017 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 3 листопада 2017 року між обвинуваченим ОСОБА_6 та прокурором. ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 407, ч. 3 ст. 409 КК України та призначено покарання: за ч. 4 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 2 (двох) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі; за ч. 3 ст. 409 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 2 (двох) років 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно за сукупністю злочинів визначено покарання у виді 2 (двох) років 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано у строк відбуття покарання, призначеного ОСОБА_6 періоди його попереднього ув`язнення: з 6 квітня 2016 року до 20 червня 2017 року - з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі; з 21 червня 2017 року - з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.
Ухвалено вважати ОСОБА_6 таким, що повністю відбув призначене судом покарання.

Узагальнені доводи апеляційної скарги обвинуваченого.
Вважає вирок суду таким, що ухвалений з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.
На переконання апелянта, в порушення положень ст. 370 КПК України, вирок ухвалено некомпетентним судом, з порушенням процедури визначення підсудності.
Стверджує, що питання підсудності повинно було бути вирішено Вищим спеціалізованим судом України.
Вважає, що судом порушені вимоги ст. 37 КПК України, оскільки угода була укладена представниками Військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону, які, на переконання апелянта, не були уповноважені на таку процесуальну дію.
Вказує, що стороною обвинувачення не було надано стороні захисту постанови про зміну прокурорів.
Апелянт стверджує, що в супереч положень ст. 207, 208 КПК України його було незаконно затримано слідчими органами досудового розслідування.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом затверджено угоду про визнання винуватості укладеної 3 листопада 2017 року між обвинуваченим ОСОБА_6 та прокурором.

ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 407, ч. 3 ст. 409 КК України.

Затверджуючи угоду, суд першої інстанції вказав про відповідність її інтересам суспільства та не порушення прав та інтересів сторін та інших осіб.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного вироку, доводи, викладені в апеляційний скарзі, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення вироку суду без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що не підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 474 КПК України, суд зобов`язаний переконатись у судовому засіданні, що укладена угода між прокурором і обвинуваченим про визнання винуватості є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Вказаних норм судом першої інстанції не дотримано.

Добровільність - це дія або бездіяльність з власного бажання, доброї волі, без насилля, примусу, обману. Волевиявлення сторони має бути вільним і відповідати внутрішній волі.

Отже, метою угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості є суб`єктивно бажаний результат, який повинен настати після її укладення та затвердження. Найважливішою ознакою угоди є її правомірний характер.

Як слідує зі змісту апеляційної скарги, укладення угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості не носило добровільний характер з боку останнього.

Апелянт у своїх доводах оспорює неправомірне визначення підсудності справи, що як слідує із матеріалів кримінального провадження, не було предметом дослідження судом першої інстанції, компетентність прокурора, який підписав угоду.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, дана угода була укладена після зміни обвинувачення, якою щодо ОСОБА_6 виключено обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України (частина 1 статті 14 і частина 1 статті 111 КК України).

При цьому, в порушення вимог ст. 338 КПК України судом першої інстанції, не обговорено питання щодо відкладення розгляду справи та надання можливості обвинуваченому та його захиснику можливості підготуватись до захисту проти нового обвинувачення.

За наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції формально віднісся до затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, не дослідив в судовому засіданні в повному обсязі докази, які підтверджують добровільність укладення угоди, винуватість сторони.

Зазначені вище порушення є істотними порушення вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення відповідно до приписів ч. 1 ст. 412 КПК України.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлені порушення, передбачені п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч. 2 ст. 412 КПК України.

Однак, положеннями КПК України не врегульовані питання кримінального провадження, які полягають у вищенаведених порушеннях судом норм кримінального процесуального Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Значення загальних засад полягає в тому, що вони мають вищий ступінь нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та для подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.
Враховуючи наведені положення ч. 6 ст. 9 КПК України, та порушення судом першої інстанції загальних засад кримінального провадження законності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя (п. 2, 13, 14 ч. 1 ст. 7 КПК України), на підставі п. 1 ч. 2 ст. 407 КПК України, ухвалений вирок підлягає скасуванню з направленням кримінального провадження до суду першої інстанції для проведення судового провадження у загальному порядку.
За таких обставин, апеляційні скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає задоволенню частково.
У зв`язку із скасуванням вироку з процесуальних підстав, суд апеляційної інстанції не вирішує питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та інші аргументи викладені в апеляційній скарзі.
При проведенні судового провадження даного кримінального провадження суду першої інстанції слід врахувати вищенаведене, усунути вказані в ухвалі порушення, перевірити доводи викладені в апеляційній скарзі та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення у відповідності до вимог кримінального процесуального та кримінального законів.
Керуючись ч. 1 ст. 7, ч. 6 ст. 9, ч. 2 ст. 369, ч. 2 ст. 376, ст. ст. 405, 407, 412, 415, 416, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 3 листопада 2017 року відносно ОСОБА_6 про затвердження угоди між прокурором і обвинуваченим про визнання винуватості, скасувати.
Направити кримінальне провадження до суду першої інстанції для проведення судового провадження у загальному порядку.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: