11-кп/775/320/2018(м)
221/477/17

11-кп/775/320/2018(м)
221/477/17-к
Категорія ст.121 ч.2 КК України Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2

іменем У к р а ї н и
12 вересня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
перекладача ОСОБА_9

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м.Донецьк, одружений, не працюючий, інвалід 2 групи, з середньо - спеціальною освітою, що зареєстрований по АДРЕСА_1 ; мешкаючий по АДРЕСА_2 , раніше судимий:
-07.10.1999 року Мар`їнським районним судом Донецької області за ч.1 ст.82 КК України до 2 років позбавлення волі з випробувальним терміном на 1 рік та штрафу в сумі 680 грн.;
-19.07.2000 року Вугледарським міським судом Донецької області за ч.2 ст.141, 43 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнився 24.11.2004 року умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 21 день;
- 06.06.2006 року Вугледарським міським судом Донецької області по ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 22.09.2010 року Вугледарським міським судом Донецької області по ч.3 ст.185, ч.1 ст.297, ч.1 ст.70,ч.1 ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 05.06.2012 року умовно-достроково на 10 місяців 5 днів;
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України та засуджений до покарання у виді 9 років позбавлення волі,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Волноваського районного суду Донецької області від 30 березня 2018 р. ОСОБА_7 визнаний винним за ст. 121 ч.2 КК України вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах.
17 листопада 2016 року близько 22.00 години обвинувачений ОСОБА_7 прийшов до квартири АДРЕСА_3 , де проживав ОСОБА_10 . Під час знаходження у вказаній квартирі між обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на підставі виниклих неприязних відносин стався конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій та передбачаючи тяжкі наслідки для потерпілого, з метою заподіяння тілесних ушкоджень та, не маючи наміру на вбивство, повалив ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підлогу в коридорі та став наносити йому численні удари правою ногою, взутою в жорстке взуття, по голові та тулубу, чим спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми, яка виразилася у саднах лобного горба справа та у міжбрівній області, на спинці носа, синцях та саднах вилицюватої області справа, крововиливі у чільно тім`яну- скроневу області справа у м`які покрови голови з внутрішньої поверхні, лінійним переломом луски скроневої кістки з переходом на основу черепа, епідуральним крововиливом у вигляді пластичної гематоми тім`яно - скроневої області справа, крововиливу у тім`яно - скроневій області справа в області полюса лобної долі, по базальній поверхні лівої лобної долі під м`які мозкові оболонки та речовину головного мозку, які стосовно живих осіб мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя та таких, що призвели до смерті потерпілого ОСОБА_10 22.11.2016 року о 17.45 години в міській лікарні № 5 м. Маріуполя.
Не погодившись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним за ст.121 ч.2 КК України та призначити покарання у вигляді 10 років позбавлення волі. В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що суд, при призначені покарання ОСОБА_7 не мотивував своє рішення, не врахував належним чином особу винного, конкретні обставини, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення. Так, об`єктом злочину, передбаченого ст.121 КК України є життя та здоров`я особи., а злочини проти особи становлять найбільшу суспільну небезпеку та потребують призначення покарання, яке б забезпечувало виправлення особи та попередження аналогічних протиправних діянь. Однак, судом при призначенні покарання ОСОБА_7 ці обставини залишено без належної уваги. Також, на думку прокурора, судом достатньо не враховано, що обвинуваченим був вчинений злочин у стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, що обтяжує покарання, також злочин відноситься до категорії тяжких, за який передбачено покарання на строк до 10 років позбавлення волі. Прокурор зазначає і на те, що судом не в повній мірі враховані і дані про особу обвинуваченого. Так, ОСОБА_7 будучи працездатною особою, ніде не працює, сім`ї не має, характеризується за місцем проживання негативно, свою провину у скоєні правопорушення не визнав, не розкаявся, не відшкодував заподіяні збитки та не намагався допомогти ОСОБА_10 під час лікування. Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченого судом встановлені не були, проте встановлено, що раніше він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.
Захисник обвинуваченого в своїй апеляційній скарзі просить, вирок суду скасувати та кримінальне провадження закрити. Зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Суд не взяв до уваги показань обвинуваченого, який провину не визнав, вказував на те, що потерпілий знаходився у стані алкогольного сп`яніння, тому не міг триматися на ногах у своїй квартирі, і неодноразово падав на підлогу, завдаючі собі ушкодження голови. В своїх показаннях, обвинувачений зазначав, що свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не могли бачить всіх обставин спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, що вони плуталися у своїх показах, а саме хто з них у яку мить знаходився в кімнаті, а хто саме на кухні, оскільки самі знаходилися у стані алкогольного сп`яніння, та не могли запам`ятати усіх обставин, беручи до уваги наявність у них зацікавленості в тому, щоб саме ОСОБА_7 був винним у вчиненні злочину, а не інші особи, які були присутні у квартирі загиблого.
Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисту, заперечували проти апеляції прокурора, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, підтримав свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Колегія суддів вважає, що висновок суду про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України за обставин, зазначених у вироку відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.
Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого щодо незаконності вироку суду є безпідставними і спростовуються сукупністю наступних доказів, зазначених у вироку. Колегія суддів приходить до висновку про те, що правильно розцінив свідчення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які в своїх показав під час судового розгляду повністю викрили ОСОБА_7 у заподіянні 17.11.16 року потерпілому ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень за обставин встановлених слідством та викладених обвинуваченні. З їх пояснень виходить, що 17.11.2016 року у квартирі ОСОБА_10 вони разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_7 вживали спиртне, потім ОСОБА_7 пішов. У вечорі він повернувся, вибив двері в квартиру потерпілого та побив ногами ОСОБА_10 , який впав на підлогу та не чинив опору, а потім ОСОБА_7 втік. Покази свідків є послідовними, взаємопов`язаними між собою, такими, що узгоджуються з іншими, дослідженими та проаналізованими судом доказами, тому у колегії суддів сумнівів не викликають.
Апеляційні твердження захисту про зацікавленість та упередженість вказаних свідків колегія суддів вважає надуманими, оскільки ці доводи захисту нічим об`єктивно не підтверджуються.
Версія захисту про те, що потерпілий ОСОБА_10 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння 17.11.16 року падав в своїй квартирі та бився головою об підлогу та травмувався, повністю спростовується висновком судово-медичної експертизи від 26.01.17 року № 3650/18 з якого виходить, що тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_10 , зокрема закрита черепно-мозкова травма та переломи 5-6 ребер не могли утворитися в результаті падіння потерпілого з висоти власного росту на підлогу, в тому числі і при наданні тілу прискорення. Ця версія захисту ретельно перевірялася судом та була цілком спростована висновками, наведеними у вироку.
Колегія суддів вважає, що, наведеним у вироку доказам суд дав належну правову оцінку і обґрунтовано дійшов до переконання про вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України. Порушень норм КПК України, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом рішення, в частині доведеності винності ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, колегією суддів не встановлено, підстав для закриття кримінального провадження за вимогами захисника колегія суддів також не вбачає.
Проаналізувавши апеляційні вимоги прокурора, колегія суддів вважає, що покарання, призначене судом обвинуваченому, відповідає вимогам ст. 65 КК України. Суд, при призначенні покарання повною мірою врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого.
Колегія суддів вважає, що судом були враховані і обставини вчинення злочину обвинуваченою, ступінь тяжкості та суспільної небезпечності злочину, який віднесено до тяжких умисних злочинів, зважив суд на відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше судимий, на час вчинення злочину не працював, за місцем свого мешкання характеризується негативно. При призначенні міри покарання суд врахував відсутність обставин, що пом`якшують покарання, обставинами, обтяжуючими покарання згідно ст. 67 КК України визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів та вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Вид та міра покарання в виді позбавлення волі, призначені обвинуваченому ОСОБА_7 відповідають санкції статті Особливої частини КК України, передбачаючої покарання за вчинений злочин у середніх межах. Таке покарання на думку колегії суддів, за своїм розміром буде відповідати засадам ст. 50, 65 КК України, є необхідним та достатнім, буде сприяти виправленню засудженого та запобіганню вчинення нових злочинів.
На думку колегії суддів, доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, були враховані судом при постановлені вироку, істотно не впливають на вирішення питання про вид та міру покарання, а тому колегія суддів вважає апеляційні вимоги прокурора про призначення обвинуваченому більш суворого покарання не обґрунтованими,
За таких обставин колегія суддів вважає вирок суду законним та обґрунтованим, підстав для зміни або скасування вироку суду за апеляційними скаргами обвинувачення та захисту, передбачених ст. 409 КПК України не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405,407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги прокурора, захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Вирок Волноваського районного суду Донецької області від 30 березня 2018 року постановлений щодо ОСОБА_7 - залишити без зміни.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Кримінального Касаційного Верховного Суду, а засудженим, що тримається під вартою протягом цього строку з дня вручення копії ухвали.

Судді: