16.07.2018
Справа №359/8862/17
Провадження №1-кп/359/174/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
за участю потерпілого ОСОБА_4 ,
за участю обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кучаків Бориспільського району, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого в ТОВ «Авіс-Україна» на посаді водія, неодруженого, на утриманні якого діти відсутні, раніше не судимого, проживаючого в АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 умисно заподіяв ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесне ушкодження за таких обставин.

27 грудня 2015 року приблизно о 3 годині 30 хвилин на літньому майданчику бару, розташованого в с. Кучаків Бориспільського району по вул. І. Сулими, на ґрунті особистих неприязних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник конфлікт. ОСОБА_7 зателефонував обвинуваченому та попросив його допомогти врегулювати цей конфлікт. Приблизно о 4 годині 00 хвилин ОСОБА_5 приїхав до приміщення бару та прийняв участь у конфлікті, під час якого у нього виник умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень. Реалізуючи цей злочинний умисел, ОСОБА_5 наніс удар зламаною парасолькою, яку він тримав у правій руці, по обличчю потерпілого. Металева кінцівка парасольки влучила у ліве око ОСОБА_4 . У зв`язку з цим потерпілий зазнав тілесні ушкодження у вигляді контузії тяжкого ступеню: підвивиху кришталика, мокулярного розриву, часткового гемофальту лівого ока, що призвело до втрати ним гостроти зору до 1%. Це тілесне ушкодження призвело до втрати ОСОБА_4 30% загальної працездатності та відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень як таке, що спричинило значну стійку втрату працездатності потерпілого менш як на одну третину.

ОСОБА_5 визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення лише частково. Обвинувачений показав, що в грудні 2015 року він перебував в гостях у с. Сулимівка Бориспільського району. Приблизно о 3 годині 00 хвилин йому зателефонував ОСОБА_7 та повідомив про те, що між ним та ОСОБА_6 виник конфлікт. На прохання обвинуваченого ОСОБА_7 передав мобільний телефон ОСОБА_6 , який одразу почав казати грубощі. Це обурило ОСОБА_5 . Він невідкладно на таксі приїхав до приміщення бару, розташованого в с. Кучаків Бориспільського району по вул. І. Суліми. ОСОБА_6 перебував в стані алкогольного сп`яніння. Він продовжував казати грубощі нецензурною лексикою. ОСОБА_5 наніс удар кулаком правої руки по обличчю ОСОБА_6 . Він почав втікати. Обвинувачений переклав парасольку в праву руку та наніс удар парасолькою по ногах ОСОБА_6 . Внаслідок завданого удару парасолька зламалась: від неї відлетіла ручка. ОСОБА_4 стояв позаду. Він також почав щось говорити. ОСОБА_5 розвернувся та ненавмисно зачепив пошкодженою парасолькою ліве око потерпілого. Обвинувачений стверджує, що він не мав намір заподіювати ОСОБА_4 тілесні ушкодження.

Не зважаючи на те, що ОСОБА_5 фактично не визнав себе винним, його вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується показаннями потерпілого та свідків.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 показав, що 27 грудня 2015 року приблизно о 3 годині 30 хвилин він відпочивав на літньому майданчику бару, розташованого в с. Кучаків Бориспільського району по вул. І. Сулими. Несподівано між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник конфлікт. ОСОБА_7 зателефонував обвинуваченому та попросив допомогти йому. Після цього конфлікт припинився. Приблизно о 4 годині 00 хвилин ОСОБА_6 пішов додому. Після того, як він вийшов з літнього майданчику, потерпілий почув крики. ОСОБА_4 вийшов на вулицю та побачив обвинуваченого, який тримав в правій руці зламану парасольку. ОСОБА_5 розвернувся та пішов в сторону потерпілого. Він запитав: «Ти теж хочеш?». ОСОБА_4 не встиг вимовити навіть слова, як обвинувачений наніс два удари лівою рукою по обличчю потерпілого. ОСОБА_4 відійшов назад. Після того ОСОБА_5 наніс ще один удар зламаною парасолькою, яку він тримав у правій руці, по обличчю потерпілого. Металева кінцівка парасольки влучила в ліве око ОСОБА_4 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що після припинення роботи бару він продовжив відпочивати на літньому майданчику. Між ним та ОСОБА_8 виник конфлікт. ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_5 та попросив допомогти йому. Через деякий час обвинувачений приїхав на таксі. Під час конфлікту ОСОБА_4 заступився за свідка ОСОБА_6 . Тому ОСОБА_5 наніс кулаком удар по обличчю потерпілого. ОСОБА_4 відійшов назад. Після цього обвинувачений наніс ще один удар зламаною парасолькою по обличчю потерпілого.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що, дійсно, між ним та ОСОБА_6 виник конфлікт. Він зателефонував ОСОБА_5 та попросив приїхати та допомогти йому. Обвинувачений приїхав до бару та наніс удар зламаною парасолькою по обличчю ОСОБА_4 . Свідок ОСОБА_7 не бачив, як заподіювався удар. Водночас, після удару потерпілий присів. Свідок ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_4 та запитав у нього про те, що з ним сталось. Потерпілий відповів, що його вдарив ОСОБА_9 .

Крім показань потерпілого та свідків, вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується такими доказами:
-заявою про злочин (а.с.49), в якій ОСОБА_4 повідомив Бориспільський ВП ГУ НП в Київській області про те, що 27 грудня 2015 року приблизно о 3 годині 20 хвилин ОСОБА_5 наніс два удари кулаками обох рук по обличчю потерпілого. Після цього обвинувачений наніс ще один удар зламаною парасолькою по обличчю ОСОБА_4 . Металева кінцівка парасольки влучила в ліве око потерпілого;
-протоколом доступу до речей і документів (а.с.75) та медичною документацією, вилученою в результаті проведення цієї слідчої дії (а.с.76-80);
-висновком експерта №88/К від 19 вересня 2017 року (а.с.87-109), з якого вбачається, що ОСОБА_4 зазнав тілесні ушкодження у вигляді контузії тяжкого ступеню: підвивиху кришталика, мокулярного розриву, часткового гемофальту лівого ока, що призвело до втрати ним гостроти зору до 1%. Це тілесне ушкодження призвело до втрати ОСОБА_4 30% загальної працездатності та відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень як таке, що спричинило значну стійку втрату працездатності потерпілого менш як на одну третину;
-протоколом слідчого експерименту, проведеного за участю свідка ОСОБА_6 (а.с.81-82), та DVD-диском з відеозаписом цієї слідчої дії (а.с.83). Під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_6 показав, як ОСОБА_5 умисно наніс удар зламаною парасолькою по обличчю потерпілого;
-протоколом слідчого експерименту, проведеного за участю ОСОБА_4 (а.с.84-85), та DVD-диском з відеозаписом цієї слідчої дії (а.с.86). Під час слідчого експерименту потерпілий показав, як ОСОБА_5 умисно наніс удар зламаною парасолькою по його обличчю.

Таким чином, достовірність показань обвинуваченого в частині доводів про те, що він, розвертаючись ненавмисно наніс удар зламаною парасолькою по обличчю ОСОБА_4 , спростовується показаннями потерпілого та свідка ОСОБА_6 , заявою ОСОБА_4 про злочин (а.с.49), а також протоколами слідчих експериментів, проведених за участю потерпілого та свідка ОСОБА_6 (а.с.81-82, 84-85), DVD-дисками з відеозаписами цих слідчих дій (а.с.83, 86).

З огляду на це суд вважає, що в ході судового розгляду кримінального провадження зібрана достатня кількість належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Дії обвинуваченого кваліфіковані правильно, ОСОБА_5 повинен бути засуджений:
- за ч.1 ст.122 КК України, за умисне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

Обираючи обвинуваченому покарання, суд виходить з того, що обставини, які обтяжують або пом`якшують покарання, відсутні. Аналіз даних про особу ОСОБА_5 свідчить про те, що він раніше не судимий (а.с.110), не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра (а.с.111), працює в ТОВ «Авіс-Україна» на посаді водія. Ці обставини позитивно характеризують особу обвинуваченого.

З огляду на це суд вважає, що ОСОБА_5 належить призначити покарання у виді обмеження волі на певний строк.

Водночас, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого, виправлення ОСОБА_5 залишається можливим без ізоляції його від суспільства. Тому суд дійшов про переконання про допустимість звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання. Крім того, з метою забезпечення контролю над поведінкою обвинуваченого належить призначити іспитовий строк та покласти на нього такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я іншій фізичній особі, зобов`язана відшкодувати їй витрати на лікування та придбання ліків.

Згідно з ч.1, п.1 ч.2 та ч.3 ст.23 цього ж Кодексу особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Встановлено, що на лікування та придбання ліків ОСОБА_4 витратив грошові кошти в розмірі 5000 гривень. У такий спосіб йому заподіяна матеріальна шкода в цьому розмірі. Крім того, у зв`язку з ушкодженням здоров`я потерпілий зазнав душевні переживання. У такий спосіб йому заподіяна моральна шкода, розмір якої з урахуванням вимог розумності і справедливості становить 20000 гривень.

В матеріалах кримінального провадження відсутні докази на підтвердження того, що обвинувачений добровільно відшкодував ОСОБА_4 матеріальну та моральну шкоду.

З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_5 на користь потерпілого належить стягнути матеріальну шкоду в розмірі 5000 гривень та моральну шкоду в розмірі 20000 гривень.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Керуючись ч.1 ст.369, ст.370, ч.1-ч.2, ч.6 ст.371, ч.2-ч.3 ст.373 та ст.374-376 КПК України, суд

присудив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки.

На підставі ч.1 ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання та призначити йому іспитовий строк тривалістю 3 роки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 5000 гривень та моральну шкоду в розмірі 20000 гривень.

У задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди в більшому розмірі ОСОБА_4 відмовити.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя
Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1