Справа № 442/4209/18
Провадження № 1-кп/442/366/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2018 року 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області
в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001290 від 14.06.2018 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дрогобич Львівської області, офіційно не працюючого, без освіти, депутатом не являється, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого 25.11.2011 року Дрогобицьким міським судом Львівської області за ч. 1 ст. 187, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці, 07.08.2014 року умовно-достроково звільненого з невідбутим строком 1 рік 4 місяці 6 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
за участю:
прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 ,
потерпілої: ОСОБА_7 , її представника адвоката ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , близько 20 год. 20 хв. 13.06.2018 року, перебуваючи на перехресті вул. Котляревського та Бетховена у м. Дрогобичі Львівської області, маючи раптово виниклий умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, шляхом ривка відкрито зірвав із шиї потерпілої ОСОБА_7 золотий ланцюжок вагою 8.68 гр. вартістю 8853 грн. з медальйоном із зображенням Ма тері Божої вартістю 700 грн., чим завдав матеріальну шкоду останній на загальну суму 9553 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 повторно вчинив відкрите викрадення чужого майна, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Суду пояснив, що дійсно 13.06.2018 року, у вечірній час, побачивши на шиї потерпілої ОСОБА_7 золотий ланцюжок з медальйоном, у нього раптово виник умисел викрасти його. Вибравши зручний момент, підійшов до потерпілої, запитав її котра година, вона відволіклась, в цей момент зірвав з її шиї ланцюжок і відразу втік. Ланцюжок здав у ломбард, отримав за це 4500 грн., які витратив на продукти харчування та одяг своїм дітям. Медальйон у нього не прийняли, оскільки він не був золотим, а тому такий ним було повернуто в подальшому потерпілій.

У вчиненому щиросердечно розкаюється. Обіцяє більше кримінальних правопорушень не вчиняти. Просить суворо не карати, врахувавши, що у нього є двоє малолітніх дітей, одна дитина хворіє. Що стосується цивільного позову, не заперечує щодо стягнення з нього на користь потерпілої заподіяної їй матеріальної шкоди в розмірі вартості золотого ланцюжка. Що стосується відшкодування моральної шкоди, просить в цій частині позову відмовити, оскільки вважає, що не заподіяв такої.

Крім повного визнання своєї винуватості ОСОБА_3 , його причетність до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена зібраними по справі доказами, а саме:

-показаннями потерпілої ОСОБА_7 та її представника адвоката ОСОБА_8 , яка суду пояснила, що 13.06.2018 року, будучи в магазині, помітила ОСОБА_3 , який підозріло на неї дивився. Коли вийшла з магазину, обвинувачений підійшов до неї, запитав котра година і в той момент, коли вона хотіла йому відповісти, він зірвав з її шиї цепочку з медальйоном і втік. Вона повернулась в магазин і викликала працівників поліції. Злочином їй заподіяно матеріальної шкоди в розмірі вартості золотого ланцюжка, що становить 8853 грн. та моральної шкоди, яку вона оцінює в 20000 грн. і яка полягає в перенесеному нервовому потрясінні, порушенні її нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку з чим вона змушена була лікуватись, звертатись за допомогою до фахівців. Просить задоволити її цивільний позов та суворо покарати обвинуваченого.

-даними протоколу огляду місця події від 22.06.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_3 добровільно видав медальйон із зображенням Матері Божої та договір ломбарду "Скарбниця", який ним було викрадено у потерпілої ОСОБА_7

а.с. 61-64

-даними протоколу огляду предметів від 22.06.2018 року, відповідно до якого оглянуто медальйон із зображенням Матері Божої та договір ломбарду "Скарбниця" №492-18010839 від 13.06.2018 року

а.с. 65-67

-постановою про визнання речовим доказом та долучення до матеріалів кримінального правопорушення від 22.06.2018 року, відповідно до якого медальйон із зображенням Матері Божої та договір ломбарду "Скарбниця" №492-18010839 від 13.06.2018 року визнано речовими доказами, медальйон повернуто потерпілій, а договір долучено до матеріалів кримінального провадження.

а.с. 68-69

-довідкою про вартість майна, складеною ФОП ОСОБА_9 , відповідно до якої вартість медальйону із зображенням Матері Божої жовтого кольору (біжутерія) станом на 14.06.2018 року становить 700 грн.

а.с. 70

-довідкою про вартість, складеною ФОП ОСОБА_10 , відповідно до якої вартість 1 грама золота станом на 13.06.2018 року становить 1020 грн.

а.с. 72

-даними протоколу пред`явлення предметів для впізнання від 23.06.2018 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_7 серед пред`явлених їй речей для впізнання вказала на належний їй медальйон із зображенням Матері Божої, який у неї було викрадено 13.06.2018 року обвинуваченим ОСОБА_3

а.с. 73-76

-даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.06.2018 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_7 серед пред`явлених їй фотознімків для впізнання вказала на фотознімок ОСОБА_3 як особи, що 13.06.2018 року відкрито викрала належне їй майно

а.с. 77-82

-даними протоколів проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_3 від 25.06.2018 року та за участю потерпілої ОСОБА_7 від 25.06.2018 року, відповідно до яких підозрюваний та потерпіла вказали та відтворили обставини вчинення ОСОБА_3 13.06.2018 року відкритого викрадення майна у ОСОБА_7

а.с. 83-93

Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 29 червня 1990 року з наступними змінами "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку" (п. 17) зазначено, що при постановленні вироку суддя повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності.

У справах "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року та "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії" від 06 грудня 1998 року Європейський Суд вирішив, що "суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою" (п. 150, п. 253).

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку, що сукупністю даних досудового та судового слідства, котрі співпадають між собою та об`єктивно доповнюють одні одних, стверджено винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення поза будь-яким розумним сумнівом.

Його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він повторно відкрито викрав чуже майно

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів. Наведені вище докази винності обвинуваченого у своїй сукупності є логічними і послідовними та відтворюють реальні події, що мали місце між ним та потерпілою.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання засудженого має на меті його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Разом з тим, згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 (з наступними змінами), призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить щире каяття, визнання своєї вини, добровільне повернення частини викраденого майна.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Отже, призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких, обставини та характер його вчинення, особу винного, який не вперше притягується до кримінальної відповідальності, визнав себе винним повністю, щиросердечно розкаюється, часткове повернення викраденого та відсутність добровільного відшкодування потерпілій заподіяної шкоди.

Що стосується доводів обвинуваченого, що у нього на утриманні є двоє малолітніх дітей, одна з яких хворіє, то такі жодним чином не підтверджені, а тому не можуть враховуватись судом при призначенні покарання.

Враховуючи вищенаведене, особу ОСОБА_3 , суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_3 можливе при застосуванні покарання у виді позбавлення волі, яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З речовими доказами слід поступити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України та скасувати накладений ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01.08.2018 року арешт на майно - золотий ланцюжок вагою 8,68 гр., вартістю 8853 грн., позаяк такий відсутній у Дрогобицькому відділенні Повного товариства «Ломбард «Заставно-Кредитний Дім» (№ 67).

Витрати на залучення експертів у даній справі відсутні.
Разом з тим, оскільки під час досудового та судового слідства запобіжний захід обвинуваченому не обирався, а відтак, до набрання вироком законної сили підстав для його обрання також немає, а відбуття покарання засудженому рахувати з часу його затримання.
Що стосується вирішення цивільного позову, суд виходить з наступного.

Так, потерпілою ОСОБА_7 був заявлений цивільний позов (а.с. 22-23), в якому вона просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь 8853 грн. заподіяної їй злочинними діями останнього матеріальної шкоди та 20000 грн. моральної шкоди.

Вимогами ст. 128 КПК України визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема, до підозрюваного, обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Поряд з цим, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 56 КПК України, потерпілий має право протягом кримінального провадження на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, оскільки злочинними діями ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_7 заподіяно матеріальної шкоди в розмірі вартості золотого ланцюжка, що складає 8853 грн., проти чого обвинувачений не заперечує, а тому позов у зазначеній частині підлягає до задоволення в повному обсязі.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз`яснено в п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Виходячи з наведеного, вимоги цивільного позивача про відшкодування моральної шкоди та стягнення її з цивільного відповідача суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, враховуючи, що сам факт умисного відкритого викрадення у ОСОБА_7 майна ОСОБА_3 , пов`язаний з цим душевний біль, переживання через втрату свого майна, безперечно завдало значну моральну шкоду й спричинило моральні страждання потерпілій.

При цьому суд не бере до уваги доводи потерпілої, що вона зверталась після нападу до фахівців за допомогою, купляла ліки, лікувалась, оскільки такі не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

З огляду на вище вказане, виходячи із характеру вчиненого ОСОБА_3 діяння, конкретних обставин справи та із врахуванням засад розумності та справедливості, підлягає відшкодуванню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 моральна шкода у розмірі 5000 грн.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Відбуття покарання рахувати з часу затримання.
Речові докази:
-медальйон із зображенням Метері Божої повернути потерпілій ОСОБА_7 ;

-договір ломбарду "Скарбниця" №492-18010839 від 13.06.2018 року, який зберігається при матеріалах кримінального провадження №0001290 від 14.06.2018 року, - залишити при справі.

Скасувати накладений ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01.08.2018 року арешт на майно - золотий ланцюжок вагою 8,68 гр., вартістю 8853 грн., який знаходився у Дрогобицькому відділенні Повного товариства «Ломбард «Заставно-Кредитний Дім» (№ 67).

Цивільний позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 8853,00 (вісім тисяч вісімсот п`ятдесят три) грн. заподіяної матеріальної шкоди та 5000 (п`ять тисяч) грн. моральної шкоди, а всього 13853 грн. (тринадцять тисяч вісімсот п`ятдесят три).

В задоволенні решти цивільного позову відмовити.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1