В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2018 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Магдалинівка Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000251 від 01.05.2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Поливанівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта вища, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 29 квітня 2018 р. близько 03 години 30 хвилин в с. Дубравка Магдалинівського району Дніпропетровської області, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, з корисливих мотивів, в ході розмови із потерпілим ОСОБА_5 , увійшовши в довіру до останнього, усвідомлюючи стан потерпілого, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на порозі бару «Non-stop», розташованого по вул. Зелена, 2, попрохав ОСОБА_5 здійснити один телефонний дзвінок з його мобільного телефону марки Meizu М5с, моделі М710Н, чорного кольору. В ході розмови потерпілий ОСОБА_5 добровільно надав ОСОБА_4 свій мобільний телефон. Після чого ОСОБА_4 швидко покинув територію приміщення бару «Non-stop», заволодівши мобільним телефоном, який на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

В подальшому ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток, який згідно з висновком експерта Дніпропетровського НДЕКЦ № 11/12.1/400 від 21.05.2018 р. становить 1979 грн. 65 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення не оспорював та пояснив, що дійсно незаконно заволодів мобільним телефоном, що належить ОСОБА_5 , шляхом обману. У вчиненому він щиро розкаюється, обіцяв, що такого більше не повториться. Просив суд призначити йому покарання у вигляді штрафу, оскільки має можливість його сплатити.

На підставі частини 3 статті 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій немає. Також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В ході судового розгляду кримінальної справи, з урахуванням ст. 349 ч. 3 КПК України суд допитав обвинуваченого, дослідив обвинувальний акт та дійшов до переконання, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України знайшла своє підтвердження повністю та в повному обсязі підтверджується сукупністю доказів, які були об`єктом судового розгляду, а також доказів які не досліджувались в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та яким надано належну оцінку.

Таким чином, суд вважає встановленим, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися у заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України.

Конституцією України встановлено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68).

Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам (ч. 1 ст. 1).

Завданням кримінального провадження зокрема є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а також забезпечення повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке в силу ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, та особу обвинуваченого, який визнав себе винним, щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працює, за даними лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, інвалідом не являється, раніше не судимий. Обставиною, яка пом`якшує покарання і часткового зменшує ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд визнає щире каяття. Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи міркування прокурора, з урахуванням конкретних обставин справи, відношення підсудного до скоєного, його майновий стан, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, його мети, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_4 , покарання у виді штрафу, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією статті, чи звільнення обвинуваченого від покарання, судом не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. У зв`язку із наведеним витрати на проведення судової експертизи в сумі 1979 грн. 65 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого в рамках даного кримінального провадження не обирався, а тому питання про його дію суд не вирішує. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а саме повернути потерпілому.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розмірі 850 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по проведенню експертного дослідження за експертизу № 11/12.1/400 від 21.05.2018 року в сумі 1979 грн. 65 коп.

Речовий доказ по справі мобільний телефон марки Meizu М5с, моделі М710Н, чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який згідно постанови про визнання і приєднання до кримінального провадження речових доказів від 01 травня 2018 р. переданий на зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_5 , ? вважати повернутим потерпілому ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення вироку, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду у відповідності з вимогами статті 394 частини 2 Кримінального процесуального кодексу України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до статті 349 частини 3 Кримінального процесуального кодексу України.

Головуючий суддя ОСОБА_1