21.09.2018 Провадження № 1-кс/331/4549/2018
Єдиний унікальний номер № 331/4566/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 вересня 2018 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , про накладення арешту по кримінальному провадженню № 0001747, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Клопотанням від 20 вересня 2018 року, погодженим із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , слідчий, в межах досудового розслідування кримінального провадження № 0001747, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, порушує питання про накладення арешту на майно, яке було вилучено 01.08.2018 року під час проведення огляду місця події - ділянки місцевості, яка знаходиться біля будинку № 32 по вул. Українській у м. Запоріжжі, а саме: полімерний зіп-пакет з кристалічною речовиною рожевого кольору, ззовні схожою на наркотичний засіб.

Клопотання вмотивоване тим, що в провадженні СВ Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0001747, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

01.08.2018 року, близько 16 годин 42 хвилин біля будинку № 32 по вул. Українській у м. Запоріжжі співробітниками Управління патрульної поліції під час зовнішнього огляду гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у останнього було виявлено полімерний зіп-пакет з кристалічною речовиною рожевого кольору, ззовні схожою на наркотичний засіб.

Так, з метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, виникла необхідність у накладенні арешту на майно, яке вилучено, слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням.

Викликані особи в судове засідання не з`явились, неявка цих осіб, відповідно до положень ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, доходить наступних висновків.

Згідно ч. 1 та ч. 5 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Частиною 1 статті 116 КПК України передбачено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.
Пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду (ч.1 ст. 117 КПК України).
Згідно висновків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в пункті 4 розділу 2.6 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014 року при вирішенні цього питання (клопотанням про арешт майна) слід керуватись такими нормами. Ст. 171 КПК визначено вимоги, які стосуються як змісту клопотання про арешт майна, так і строків його подання до слідчого судді, суду. Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання подано без додержання вимог ст. 171 КПК, повертає його прокурору, цивільному позивачу для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. Тому у випадку подання клопотання слідчого чи прокурора з порушенням строків, встановлених ч. 5 ст. 171 КПК, слідчий суддя постановляє ухвалу про повернення цього клопотання прокурору, а не ухвалу про відмову у його задоволенні. При цьому, слід враховувати положення, закріплені у ст. 117 КПК, де визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Отже, якщо разом із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна стороною кримінального провадження подається клопотання про поновлення процесуального строку, слідчий суддя, оцінивши причини пропуску строку як поважні, поновлює їх своєю ухвалою та розглядає клопотання про арешт майна по суті.
Так, слідчий зазначає, що у зв`язку з великим навантаженням, посиленим рівнем несення служби та у зв`язку з призначенням судово-хімічної експертизи у кримінальному провадженні, слідчим було пропущено строк, встановлений для звернення до суду із відповідним клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно. У зв`язку із чим просить поновити процесуальний строк для подання клопотання.
Приймаючи до уваги вищезазначене, слідчий суддя вважає, що стороною кримінального провадження (слідчим) процесуальний строк звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт, встановлений ч.5 ст. 171 КПК України, було пропущено з поважних причин, а тому такий строк слід поновити.
Так, згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, за змістом вказаних положень закону арешт може бути накладено слідчим суддею на майно, яке є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

При вирішенні питання про накладення арешту на тимчасово вилучене під час проведення огляду місця події 01.08.2018 року майно, слідчий суддя, відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України, враховує:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З матеріалів, доданих до клопотання, вбачається, що в провадженні СВ Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0001747, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за фактом зберігання гр. ОСОБА_4 наркотичного засобу, який, згідно висновку експертизи № 7-1556 від 06.09.2018 року, є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP, маса якої складає 0, 2048 грамів.

Постановою слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 від 12.09.2018 року спец.пакет № 3929541, в якому міститься полімерний зіп-пакет з кристалічною речовиною рожевого кольору, яка, згідно висновку експерта № 7-1556 від 06.09.2018 року, є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP, маса якої складає 0, 2048 грамів, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001747, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

При дослідженні матеріалів, доданих до клопотання, суддя дійшов висновку, що органом досудового розслідування, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, доведено наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене під час проведення огляду місця події 01.08.2018 року майно, яке відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, через що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 117, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :
Поновити процесуальний строк для подання клопотання про накладення арешту.
Клопотання слідчого СВ Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , про накладення арешту по кримінальному провадженню № 0001747, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 01.08.2018 року під час проведення огляду місця події ділянки місцевості, яка знаходиться біля будинку № 32 по вул. Українській у м. Запоріжжі, а саме: спец.пакет № 3929541, в якому міститься полімерний зіп-пакет з кристалічною речовиною рожевого кольору, яка, згідно висновку експерта № 7-1556 від 06.09.2018 року, є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP, маса якої складає 0, 2048 грамів.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1