Ухвала
Іменем України
05 червня 2018 р.

м. Київ
Провадження № 51-6051 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 21 лютого 2018 року у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , проживаючою в АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 3 ст. 303 КК України,
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Оболонського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2017 року затверджено угоду від 16 серпня 2017 року про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні злочинів та призначено узгоджене сторонами покарання:
- за ч. 2 ст. 302 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- за ч. 3 ст. 303 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.
За ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладено певні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21 лютого 2018 року вказаний вирок змінено, замінено прізвища ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у відповідних відмінках на слова «особи, кримінальне провадження відносно яких виділено в окреме провадження» у відповідних відмінках.
В решті вирок залишено без змін.
Згідно з вироком та змінами, внесеними ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_6 визнано винуватою та засуджено за те, що вона навесні 2014 року надала згоду виконувати функції диспетчера в організованій групі, яка займається втягненням осіб у заняття проституцією та звідництвом осіб для розпусти, організатором якої є особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, та до складу якої входили інші особи, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження. В обов`язки ОСОБА_6 входило відповідати на телефонні дзвінки клієнтів, які телефонували з метою отримання інтимних послуг за грошову винагороду та зводити їх з повіями, роз`яснювати клієнтам, які саме послуги надаються повіями та їх вартість. Після досягнення домовленості з клієнтом ОСОБА_6 доповідала телефоном організатору групи, особі, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 ставить питання про скасування оскаржуваних судових рішень та призначення нового розгляду справи в суді першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції, розглянувши справу щодо ОСОБА_6 , дійшов висновку, що ОСОБА_5 був організатором групи осіб, до складу якої увійшла і ОСОБА_6 , яку було засуджено, проте в судове засідання ОСОБА_5 та його захисники не викликались, чим було порушено його право на захист. Крім того зазначає, що у кримінальному провадженні, з якого було виділено матеріали щодо ОСОБА_6 , є потерпілі, які не надавали згоду на укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_6 , тому в такому провадженні заборонено укладати угоду.
Мотиви суду
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Перевіривши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що доводи захисника ОСОБА_4 про порушення права на захист ОСОБА_5 у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , є безпідставними.
Відповідно до ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
ОСОБА_6 обвинувачувалась у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 3 ст. 303, які відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжкого.
При цьому ч. 8 ст. 469 КПК визначає, що у разі, якщо кримінальне провадження здійснюється щодо кількох осіб, які підозрюються чи обвинувачуються у вчиненні одного чи кількох кримінальних правопорушень, і згода щодо укладення угоди досягнута не з усіма підозрюваними чи обвинуваченими, угода може бути укладена з одним з підозрюваних чи обвинувачених. Кримінальне провадження щодо особи, з якою досягнуто згоди, підлягає виділенню в окреме провадження.
Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 302, ч. 3 ст. 303 КК України було виділено в окреме провадження і між прокурором та обвинуваченою було укладено угоду про визнання винуватості, що узгоджується з вимогами закону.
Як зазначив у своїй ухвалі суд апеляційної інстанції, при затвердженні угоди між прокурором та ОСОБА_6 суд не досліджував та не надавав оцінку правомірності дій інших осіб, постановлені судові рішення стосуються виключно ОСОБА_6 , з чим погоджується і колегія суддів Верховного Суду.
Підстав вважати, що оскаржуваними судовими рішеннями було порушено права, свободи чи інтереси інших осіб, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, колегія суддів не вбачає.
Що стосується доводів захисника ОСОБА_4 про укладення угоди у кримінальному провадженні у порушення ст. 469 КПК України, то в цій частині судові рішення жодним чином не стосуються прав та законних інтересів його підзахисного і можуть бути оскаржені виключно прокурором.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисника і вважає, що у відкритті провадження слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 21 лютого 2018 року щодо ОСОБА_6 .
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_12 ОСОБА_2 ОСОБА_3