КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/2758/18
Провадження № 1-м/552/3/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.05.2018 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Полтаві, клопотання Міністретсва юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Калужского районного суду Калужскої області Російської Федерації від 13.02.2017 року до покарання у вигляді 9 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30 п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ, -

встановив:
До Київського районного суду м. Полтави надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно засудженого громадянина України ОСОБА_4 для подальшого відбування покарання за даним вироком на території України.

Згідно вироку суду від 13.02.2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений групою осіб за попередньою змовою у великому розмірі) до покарання у вигляді 9 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму

Вирок набрав законної чинності 14.04.2017 року. ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ ІК-4 УФСИН Росії по Калужскій області. Закінчення відбуття строку покарання 12.02.2025 року.

Суд, заслухавши прокурора, який просив задовольнити клопотання Міністерства юстиції України, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

В своєму клопотанні Міністерство юстиції України не заперечує проти розгляду питання про приведення вироку суду РФ відповідно до законодавства України без участі представника міністерства.

Статтею 606 КПК України визначаються умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.
Матеріали провадження містять заяву засудженого про направлення для подальшого відбуття покарання до України(а.с.14).

Визначаючи підсудність клопотання, суд виходить із вимог ст. 603 КПК України, в якій зазначено, що клопотання Міністерства юстиції України про виконання вироку суду іноземної держави розглядається судом в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місце проживання чи останнє відоме місце проживання засудженої особи, або перебування майна такої особи.

Судом встановлено, що останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 : АДРЕСА_1 , а тому Міністерством юстиції України та судом дотримані всі вимоги, які регулюють підсудність клопотання.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Пунктом «b» частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.
Пунктами «а», «d» статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.
Враховуючи, що ОСОБА_4 є громадянином України, вирок Калужского районного суду Калужскої області Російської Федерації, яким він засуджений набрав законної сили, строк який має відбувати засуджений більше шести місяців, надано згоду на передачу засудженого в Україну для подальшого відбування покарання, відповідальність за суспільно небезпечне діяння, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, передбачена також і законодавством України, суд вбачає підстави для приведення вироку у відповідність із законодавством України.
Так, дії ОСОБА_4 кваліфіковані вироком Калужского районного суду Калужскої області Російської федерації від 13.02.2017 року р. за ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ, як замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений групою осіб за попередньою змовою у великому розмірі.

За зазначені дії в Україні встановлена кримінальна відповідальність ч.2 ст.15 ч.2 ст.307 КК України, а саме: замах на збут наркотичних засобів за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах.

За вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.307 КК України передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від 6 (шести) до 10 (десяти) років з конфіскацією майна.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.68 КК України за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 Конвенції, при застосуванні процедури заміни вироку, суд змінює кваліфікацію дій засудженого відповідно до Кримінального Кодексу України та визначає покарання. За своїм характером покарання не повинне посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинні вважатися обов`язковим жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 372, 602-604, 610 КПК України , суд, -

ухвалив:

Клопотання Міністерства Юстиції України - задовольнити.

Вирок Калужского районного суду Калужскої області Російської Федерації від 13 лютого 2017 року, яким ОСОБА_4 визнано винним ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ та призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років - привести у відповідність із законодавством України.

ОСОБА_4 вважати засудженим за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України до позбавлення волі строком на 6 (шість) років 8 (вісім) місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 13.02.2017 року. Зарахувати в строк відбуття покарання період перебування ОСОБА_4 під вартою з 13.02.2016 року по 12.02.2017 року.
Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1