Справа № 538/182/17
Провадження №1-кп/549/2/18
УХВАЛА

23 липня 2018 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

з участю осіб, які беруть участь у справі:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Чорнухи кримінальне провадження №0000843 від 03.11.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.1 ст.317 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, за яким просить визнати недопустимими наступні докази: протокол про результати контролю за вчиненням злочину за №130/244 від 14.12.2016 року; протокол про результати контролю за вчиненням злочину за №130/245 від 14.12.2016 року; протокол про результати контролю за вчиненням злочину за №130/72 від 15.02.2017 року; протокол про результати контролю за вчиненням злочину за №130/73 від 15.02.2017 року; протокол обшуку від 18.01.2017 року; протокол про результати аудіо, відеоконтролю особи від 25.01.2017 року; протокол про результати аудіо, відеоконтролю особи від 31.01.2017 року, які досліджувалися судом, посилаючись на те, що вищезазначені протоколи про результати контролю за вчиненням злочину та протоколи про результати аудіо, відеоконтролю по завершенню досудового розслідування не були відкриті захиснику та обвинуваченому Верхівському та їм не надавався доступ до вказаних матеріалів, а дозвіл на проведення обшуку в квартирі за адресою АДРЕСА_1 наданий слідчим суддею без конкретного визначення мети обшуку.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника.

Прокурор ОСОБА_3 просить відмовити в задоволенні клопотання через його необґрунтованість та безпідставність.

Вирішуючи клопотання, суд враховує, що за ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно приписів ч. 1 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.
Зазначені стороною захисту фактичні обставини на думку суду не свідчать про очевидну недопустимість перелічених доказів, за яких питання їх недопустимості може бути вирішене на стадії судового розгляду.

Разом з тим, заявлені адвокатом ОСОБА_4 в клопотанні докази, які він просить визнати недопустимими, можуть бути визнані такими під час ухвалення судом остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження шляхом дослідження цих доказів у сукупності та взаємозвязку з іншими доказами.
На підставі наведеного, керуючись ст., ст.89, 358, 369, 372 КПК України,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про визнання недопустими доказів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Відповідно до ч.5 ст.532 КПК України ухвали суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Суддя