УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві

клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004519 від 25 квітня 2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:
29 жовтня 2018 року слідчий СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004519 від 25 квітня 2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України, про арешт майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 28.6 кв. м., із забороною користування, розпорядження та відчуження, яка належить ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні СУ ГУ НП в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження за №0004519 від 25 квітня 2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України.

Досудовим слідством встановлено, що невідома особа, на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 використовуючи паспорт громадянина України на власне ім`я та підроблений договір дарування на об`єкт нерухомого майна, а саме кв. АДРЕСА_1 , шахрайським шляхом заволоділа вказаним об`єктом нерухомого майна, зареєструвавши на себе право власності на зазначений об`єкт, після чого уклала договір купівлі-продажу із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою уявного створення статусу добросовісного покупця.

У ході розслідування від приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_8 отримано копії договору купівлі-продажу № 937 від 05.04.2016, де предметом виступає кв. АДРЕСА_1 , а також усіх супутніх до нього документів, що стали підставою для його укладання.

Відповідно до вказаних документів установлено, що продавцем вищевказаної квартири виступав ОСОБА_6 , який при укладанні вказаного правочину надав свій паспорт громадянина України, а також Договір Дарування квартири (кв. АДРЕСА_1 ) зареєстрований в реєстрі № 2669 від 08.02.2008, посвідчений приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_9 , відповідно до якого вказана квартира нібито була подарована йому попереднім власником, який відповідно до відомостей із вказаного договору мав право власності на дану квартиру.

Однак, згідно показів свідка приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_9 , встановлено, що 08.02.2008 він не посвідчував вказаний договір дарування квартири АДРЕСА_1 (на теперішній час АДРЕСА_2 , який зареєстровано у реєстрі № 2669, та викладено на нотаріальному бланку серії ВКС № 240384.

Крім того, встановлено, що згідно відповіді з БТІ замовлення на виготовлення довідки на кв. АДРЕСА_1 (на теперішній час АДРЕСА_2 ) до БТІ не надходило, до того ж вказана квартира перебуває у комунальній власності м. Києва, а проживаюча у ній громадянка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Також, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на кв. АДРЕСА_1 (колишня назва АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 .

Постановою слідчого СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 від 24 жовтня 2018 року квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 28,6 кв.м, було визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №№0004519 від 24 жовтня 2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України.
З метою всебічного, об`єктивного та неупередженого розслідування кримінального провадження та встановлення істини у справі, зважаючи на те, що квартира АДРЕСА_1 , визнана речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою запобігання злочинним посяганням на вказаний об`єкт нерухомого майна під час проведення розслідування, виникла необхідність у накладенні арешту на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала з мотивів наведених у ньому та просила його задовольнити.

Враховуючи те, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт не було тимчасово вилучене та розгляд справи без повідомлення власника майна є необхідним, з метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про розгляд вищевказаного клопотання без повідомлення про його розгляд власника майна.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вислухавши пояснення слідчого, вважаю, що воно підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, за фактом вчинення яких розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні слідчого майна, оскільки, як встановлено з матеріалів клопотання та пояснень слідчого, що квартира АДРЕСА_1 , є предметом кримінального правопорушення, визнана речовим доказом, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а також з метою запобігання злочинним посяганням на вказаний об`єкт нерухомого майна під час проведення розслідування, забезпечення його збереження та недопущення подальшого відчуження.

Крім того, слідчим доведено існування реальних ризиків передачі та відчуження вказаного майна, передбачені абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України.

Однак слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання слідчого в частині заборони користування вказаною квартирою, оскільки на переконання слідчого судді мету арешту збереження речових доказів буде досягнуто із позбавленням для власника ОСОБА_5 права на відчуження та розпорядження.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004519 від 25 квітня 2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 28.6 кв., яка належить ОСОБА_5 , із забороною відчужувати та розпоряджатися вказаною квартирою.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1