Провадження № 1-кс/638/3510/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі судового засідання в приміщенні Дзержинського районного суду м.Харкова клопотання слідчого Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0001250 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, дітей на утриманні не має, працював з квітня 2018 року до липня 2018 року офіціантом кафе «Салют» за трудовою угодою, на теперішній час не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, -

в с т а н о в и в:

29.08.2018 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що в середині січня 2017 року ОСОБА_7 , будучі достовірно обізнаним про те, що за місцем мешкання раніше незнайомих йому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які є родичами його знайомого ОСОБА_10 , знаходяться грошові кошти, переслідуючи корисливий мотив і мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, вирішив заволодіти зазначеним майном під загрозою застосування насилля, небезпечного для життя та здоров`я особи з проникненням у житло останніх. Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_11 вирішив підшукати для вказаних цілей осіб серед своїх знайомих і запропонував ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_6 скоїти розбійний напад на подружжя ОСОБА_14 проникнувши в квартиру останніх, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та отримав їх згоду на вчинення даного діяння. Таким чином, ОСОБА_7 вступив в злочинну змову з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_6 , направлену на незаконне збагачення шляхом відкритого заволодіння чужим майном, поєднане із проникненням у житло та загрозою застосування насилля, небезпечного для життя і здоров`я особи із застосуванням зброї.

19.01.2017 близько 08 год. 05 хв. ОСОБА_7 разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_6 на автомобілі «ЗАЗ Таврія» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , приїхали до будинку АДРЕСА_4 , де залишили автомобіль біля будинку та пройшли до домоволодіння АДРЕСА_5 . Після чого, співучасники діючи з корисливих мотивів, переслідуючи загальний умисел, направлений на скоєння розбійного нападу на подружжя ОСОБА_14 , з проникненням до їх квартири, проникли на територію домоволодіння АДРЕСА_5 та постукали у двері квартири АДРЕСА_6 . При цьому, ОСОБА_13 тимчасово залишився біля хвіртки двору зазначеного домоволодіння спостерігати за зовнішньою обстановкою.

Коли ОСОБА_8 відкрив їм двері своєї квартири, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 напали на нього та нанесли останньому декілька ударів кулаками по голові, таким чином подолавши його волю до опору, чим застосували до нього насилля не небезпечне для життя та здоров`я та спричинили потерпілому відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 1332-ая/17 від 07.03.2017 синці м`яких тканин шиї, голови, забої, садна, гематоми м`яких тканин обличчя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після чого, співучасники проникли до квартири АДРЕСА_6 зазначеного домоволодіння та погрожуючи пістолетом, який знаходився в руках у ОСОБА_7 , відкрито заволоділи грошима потерпілих в сумі 3300 доларів США, що еквівалентно 90722,94 грн., 100 євро, що еквівалентно 2931,73 грн., 4800 грн., 5000 рублів, що еквівалентно 2322,6 грн., парою сережок зі сплаву золота 585 проби, вартістю зі слів потерпілої ОСОБА_8 , 3000 грн., кулоном зі сплаву золота 585 проби, вартістю 7500 грн., з золотим кулоном 585 проби, вартістю 4500 грн., золотим перстнем 585 проби, вартістю 8000 грн., ліхтариком-електрошокером вартістю 200 грн., золотим ланцюжком 585 проби, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 1307 від 22.03.2017 - 11850,5 грн., золотим ланцюжком 585 проби, вартістю 8784,76 грн.

Після чого, ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_6 втекли до автомобіля «ЗАЗ Таврія» д.н.з. НОМЕР_1 , припаркованого біля будинку 1-А по вул. Залеській в м. Харкові, на якому з місця вчинення злочину зникли обернувши викрадене майно на свою користь і розпорядившись їм у подальшому на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_8 та ОСОБА_9 матеріальну шкоду, на загальну суму 144612,53 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 своїми діями вчинив правопорушення - злочин, передбачений ч.3 ст.187 КК України, - розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою насильства, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

01.02.2017 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.

Вина ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показаннями потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; показаннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 ; протоколами огляду місця події від 19.01.2017 та від 01.02.2017 та вилученим під час них речовими доказами; пред`явленням осіб для впізнання по фотознімкам, проведеного з ОСОБА_20 ; пред`явленням предметів для впізнання.

21.02.2017 року старшим слідчим СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області майором поліції ОСОБА_21 винесено постанову, погоджену з прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 про оголошення підозрюваного ОСОБА_6 у розшук, у зв`язку із тим, що останній переховувався від органів досудового розслідування.

01.06.2018 року отримано ухвалу апеляційного суду Харківської області про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 з метою його приводу для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий злочин, за який Законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від семи до дванадцяти років.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив особливо тяжкий злочин, офіційно не працевлаштований, що характеризує його як особу антисоціальну, схильну до вчинення аналогічних злочинів до того ж, орган досудового розслідування розцінює вказані обставини як такі, які відповідають вимогам п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, схильність ОСОБА_6 до вчинення інших кримінальних правопорушень - злочинів. Крім того, ОСОБА_6 з 21.02.2017 року перебував у розшуку у зв`язку із тим, що переховувався від органів досудового розслідування, затриманий 28.08.2018 року працівниками Чугуївського ВП ГУ НП в Харківській області, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, а також з урахуванням покарання, яке може загрожувати ОСОБА_6 у разі визнання його вини, останній буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність одного або декількох ризиків, перелічених в ч. 1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування поданого клопотання орган досудового розслідування приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою уникнення від кримінальної відповідальності буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду та може вчинити інші кримінальні правопорушення - злочини.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання, просили його задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що її підзахисний не переховувався від органів досудового розслідування, проживав у с. Малинівка Чугуївського району Харківської області, перебував у зоні антитерористичної операції, є дитиною з багатодітної сім`ї, а підозра, що вручена ОСОБА_6 є необґрунтованою.

Підозрюваний ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого, посилаючись на те, що не ухилявся від явки до слідчого, два місяці перебував на роботі у м. Київ, проходив службу в ОЗСП «Азов» в/ч НОМЕР_2 Національної гвардії України, перебував у зоні антитерористичної операції, проживав у с. Малинівка Чугуївського району Харківської області, де мешкає його матір.

Слідчий суддя, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, вважає клопотання таким, що підлягає частковому задоволенню з урахуванням наступного.

У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

За викладених обставин, вбачається, що клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України, а відтак запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Органом досудового розслідування зазначено два ризики, що обґрунтовують необхідність тримання під вартою ОСОБА_6 , а саме тяжкість інкримінованого злочину та необхідність запобігти спробам ухиляння від слідства та суду.

Однак, такі рики не доведені органом досудового розслідування з урахуванням наступного.

Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.04.2018 року визнано винними ОСОБА_7 , ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, за фактичних обставин справи, що викладені у вироку, вище у даній ухвалі та інкриміновані в тому числі ОСОБА_6 , тобто події одного і того самого злочину, що інкриміновані групі осіб кваліфіковані за різними статтями Кримінального кодексу України.

Враховуючи те, що вирок суду від 06.04.2018 року у відношенні ОСОБА_7 , ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, набрав законної сили, тобто фактичні обставини справи не підлягають доказуванню, а тому відсутні належні та допустимі докази про те, що ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий злочин, що передбачений ст.187 КК України.

Що стосується ризику переховування, то суд вважає за необхідне вказати про те, що не надано доказів ухилення ОСОБА_6 від органу досудового розслідування, сама по собі наявність постанови про розшук не може свідчити про ці обставини, оскільки не наведено підстав та доказів для ухвалення такої постанови. Крім того, ОСОБА_6 затриманий працівниками поліції за місцем мешкання матері у с. Малинівка Чугуївського району Харківської області, за адресою, що була відома слідчому, який в свою чергу не був позбавлений можливості перевірити факт проживання підозрюваного за цією адресою.

Долучені до клопотання докази частково підтверджують ризики, проте в своїй сукупності це не може переконливо свідчити про наявність підстав для застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне зареєстроване місце проживання, перебував у зоні антитерористичної операції, проходив службу в ОЗСП «Азов» в/ч НОМЕР_2 Національної гвардії України, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання частково доведено актуальність ризиків на даний час, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0001250 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_7 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_7 , на строк два місяці, тобто, до 29.10.2018 року.

Покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

- заборонити залишати житло цілодобово за адресою: АДРЕСА_7 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

Контроль за виконанням запобiжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваного покласти на орган національної поліції за мiсцем його проживання.

Працівники органу національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя

Копію ухвали отримав:

30 серпня 2018 р. ___ год. __хв._________( ОСОБА_6 )