Справа № 750/883/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/16/18
Категорія - ч.1 ст. 14, ч. 2 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участі секретарів ОСОБА_5 ОСОБА_6

сторін кримінального провадження:

обвинуваченого ОСОБА_7

його захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10

прокурора ОСОБА_11

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000249 від 11 вересня 2014 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_12 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 грудня 2015 року,

щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянин України, з вищою освітою, не одруженого, фізичної особи підприємця, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, п. 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 грудня 2015 року ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений: за ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України на 10 років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 263 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 32 605 грн. 46 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як установив суд, у вересні місяці 2014 року ОСОБА_7 на ґрунті тривалого неприязного ставлення, викликаного різними політичними поглядами, вирішив організувати вбивство ОСОБА_13 , доручивши виконання цього злочину на замовлення іншій особі. Для досягнення своєї злочинної мети ОСОБА_7 став підшукувати виконавця злочину та звернувся до ОСОБА_14 , який на дану пропозицію погодився та з метою недопущення скоєння даного кримінального правопорушення звернувся із заявою до правоохоронних органів.

У подальшому ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на організацію умисного вбивства на замовлення ОСОБА_13 , при зустрічі з ОСОБА_14 , який повинен був вчинити вбивство, висунув свої умови, в яких зазначив спосіб вбивства, місце та час, крім цього запропонував замаскувати вбивство під пограбування з метою уникнення резонансу в суспільстві. За вчинення вбивства ОСОБА_7 погодився виплатити завдаток в сумі 2000 гривень.

Реалізуючи свій умисел на вбивство ОСОБА_13 , ОСОБА_7 у невстановлений час, при невстановлених обставинах, у невстановленої слідством особи придбав пістолет зразка 1930/33 гг «ТТ» (Тульський Токарєва) № НОМЕР_1 калібр 7,62 мм, та патрони в кількості 5 штук, які згідно висновку балістичної експертизи № 951 від 26 вересня 2014 року, є вогнепальною зброєю і боєприпасами, придатними для стрільби та які він незаконно зберігав.

Продовжуючи свої злочинні дії по реалізації умислу на вбивство ОСОБА_13 на замовлення, 26 вересня 2014 року близько 16 години ОСОБА_7 , знаходячись поруч з буд. АДРЕСА_2 , перебуваючи в автомобілі марки «Shkoda Оktavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_14 , передав останньому фотокартки ОСОБА_13 , завдаток за вчинення вбивства в сумі 2000 гривень, пістолет зразка 1930/33 гг «ТТ» (Тульський Токарєва) № НОМЕР_1 калібр 7,62 мм, та патрони в кількості 5 штук, які згідно висновку балістичної експертизи № 951 від 26 вересня 2014 року, є вогнепальною зброєю і боєприпасами, придатними для стрільби та вказав адресу проживання ОСОБА_13 .

Указаний злочин не було доведено до кінця з причин, не залежних від волі ОСОБА_7 , оскільки він був затриманий працівниками міліції, та під час огляду автомобіля марки «Shkoda Оktavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_14 , було виявлено та вилучено пістолет зразка 1930/33 гг «ТТ» (Тульський Токарєва) № НОМЕР_1 калібр 7,62 мм, патрони в кількості 5 штук, які згідно висновку балістичної експертизи № 951 від 26 вересня 2014 року, є вогнепальною зброєю і боєприпасами придатними для стрільби.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_7 просить направити справу на новий розгляд або скасувати вирок місцевого суду та визнати його невинуватим. Також просить допитати свідків, дослідити усі матеріали справи та докази, вилучені під час ОМП в машині ОСОБА_14 , а також задовольнити клопотання, заявлені в останньому засіданні у суді першої інстанції відносно тимчасового доступу до речей та документів.

Свої вимоги мотивує тим, що вирок суду підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду обставинам кримінального провадження та через порушення вимог КПК України.

У судовому засіданні не були допитані особи, показання яких мають суттєве значення для справи, а також не були витребувані документи, речові докази та інші матеріали на підтвердження чи спростування обставин, які мають суттєве значення для справи. Не перевірені його показання, заявлене алібі та всі інші версії, які спростовують обвинувачення. Залишились нез`ясованими причини суттєвих протиріч у доказах, на яких побудоване обвинувачення та вирок суду.

На порушення принципу доказування та безпосередності дослідження доказів, не дослідженими залишились речові докази №№1-3, експертизи у відношенні цих речових доказів, протоколи та інші документи, отже, неможливо вважати ці докази належними, а тому знаряддя злочину відсутнє, його винуватість не доведена.

Так, не був допитаний свідок ОСОБА_15 , хоча клопотання про його допит він заявляв неодноразово. Були відхилені клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів, які б навіть без показань ОСОБА_15 , могли підтвердити ряд фактів, а разом з тим і правдивість його заперечень проти обвинувачення, що є обмеженням його права на захист.

В основу обвинувального вироку покладені необ`єктивні та неіснуючі факти, які вказують на політичну упередженість суду. Так, у вироку суд зазначив, що потерпілий ОСОБА_13 погрожував ОСОБА_7 , хоча як обвинувачений, так і сам потерпілий пояснювали, що вони не знайомі. Надуманим є факт його поїздки до Москви у серпні 2014 року, за відсутності в матеріалах справи інформації з цього приводу.

Суд не вдався до перевірки його версії про те, що він знав і розумів що його провокують правоохоронні органи і що він не мав можливості ні звернутися до правоохоронних органів, ні виїхати за кордон. При цьому, суд перекрутив його показання в частині своїх намірів виїхати до Білорусі, які намагався приховати від оточуючих, а суд навпаки вказав, що він про свій намір повідомляв своїм знайомим. Невірно трактовані і його показання щодо картин з Межигір`я, насправді цей факт він придумав з метою запобігти можливості замаху на ОСОБА_13 , чого суд не перевірив.

Всупереч положенню ст. 374 КПК України, суд не пояснив, чому клопотання сторони захисту про недопустимість доказів відносно проведення слідчих дій за ст.115 КК України при внесенні відомостей у ЄРДР тільки за ч.1 ст.263 КК України, проведення обшуку автомобіля, а також провокації злочину він вважає необґрунтованими та безпідставними. Не міститься у вироку і відповіді на те, в якій спосіб повинен був відбуватись замах на ОСОБА_13 , якщо він оставив обов`язкову до виконання умову: спершу знайти «неіснуючі» картини ОСОБА_16 і тільки після цього розпочинати дії по усуненню ОСОБА_13 .

Наголошує на суперечностях в матеріалах НСРД, які судом також проігноровані, а викладені дані зі стенограм вважає перекрученими.

Вказує, що суд не відобразив у вироку показання свідка ОСОБА_17 , який зазначав, що ОСОБА_15 намагався провокувати на здійснення злочинних дій і його самого, що доводить версію захисту про провокацію з боку правоохоронних органів в особі ОСОБА_15 .

Не спростована судом його версія залежності від ОСОБА_15 , про яку він заявляв не один раз. Також суд не спростував його показання з приводу неможливості виїхати до Білорусії без грошей та залишити свою родину в Чернігові. Не надав суд правової оцінки і його заявам про наявність загрози фізичної розправи над його членами родини з боку ОСОБА_15 та ОСОБА_14 .

Під час допиту свідка ОСОБА_14 суд порушив вимоги ч.10 ст.352 КПК України, втручався в хід прямого допиту та задавав питання, які підштовхували свідка надавати необхідні суду показання. Звертає увагу, що показання ОСОБА_14 , надані ним у суді першої інстанції суперечать матеріалам НСРД з приводу його знайомства з ОСОБА_15 .

Суд не відобразив факт неповного обшуку кв. АДРЕСА_3 , де співробітники правоохоронних органів припинили обшук, як тільки знайшли заборонені речі, при цьому не обшукавши повністю частину кімнати, в якій були знайдені заборонені речі, балкон та комірчину.

Крім цього, суд не відобразив у вироку і показання ОСОБА_18 про те, що в справі наявні матеріали та заяви СБУ про інші адреси, в тому числі і адрес, що стосується ОСОБА_15 , з приводу того, де може знаходитися зброя. Не були з`ясовані суперечності в оформленні матеріальних носіїв інформації, а саме дати занесення до протоколу та дати фактичних даних, відображених на них, не співпадіння порядкових номерів карт пам`яті.

Суд, не врахував грубі порушення, які вказують на проведення провокації стосовно обвинуваченого з боку правоохоронних органів. Зокрема, в рапорті ОСОБА_18 від 24.09.2014 року нема пояснень в результаті яких дій було встановлено, що в квартирі за адресою АДРЕСА_4 , обвинувачений начебто може зберігати зброю. Не дивлячись на призначення групи прокурорів, у справі відсутня постанова про проведення та контроль за НСРД. При цьому, в рапортах ОСОБА_18 , в показаннях ОСОБА_14 та в протоколах про проведення НСРД йдеться саме про проведення НСРД у вигляді контролю за здійсненням злочину у формі оперативної закупки. Відсутня постанова прокурора на проведення НСРД, а також інші обов`язкові документи, за допомогою яких повинна була фіксуватися кожна процесуальна дія. Виходячи з наявних у матеріалах справи документів, це була оперативна закупка, тож незрозуміло, за що саме обвинувачений мав отримати гроші. Якщо ж повинен був принести гроші на оперативну закупку в обмін на передбачувану зброю, то зброя повинна бути у ОСОБА_14 .

На думку апелянта у справі відсутні основні процесуальні документи, а наявні, складені з порушенням діючого законодавства та норм міжнародного права. Тобто, усі докази, отримані в ході слідчо-розшукових дій у кримінальному провадженні мають бути визнані недопустимими, як і результати проведених експертиз.

Звертає увагу, що судом також не були прийняті до уваги безліч фраз з матеріалів НСРД, які вказують на те, що ОСОБА_14 був ініціатором усіх розмов і вмовляв його скоїти даний злочин.

Під час судового слідства стороною обвинувачення не було надано будь-яких доказів того, що проведення НСРД відносно нього було викликане будь-якими протизаконними діями, а отже мала місце провокація.

На той час він перебував у тяжкій, стресовій ситуації, викликаній переслідуваннями з боку правоохоронних органів та представників незаконних воєнних формувань, не розуміючи як захиститися, до кого звернутися за допомогою, а тому і обрав такий складний шлях уникнути переслідувань.

Захисник-адвокат ОСОБА_12 в поданій апеляційній скарзі просить в порядку ч.3 ст.404 КПК України повторно дослідити усі докази, які були досліджені судом першої інстанції, оскільки їх дослідження відбувалося як з істотним порушенням кримінального процесуального закону, так і з істотним порушенням прав та свобод людини. Вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити за недоведеністю вини у вчиненні кримінальних правопорушень та вирішити питання про звільнення ОСОБА_7 в залі суду.

Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що суд, не перевірив показань його підзахисного ОСОБА_7 , який не визнаючи своєї вини в інкримінованому обвинуваченні пояснив, що за його громадської позиції він став неугодним для влади та організації Правого Сектору, а правопорушення в яких його обвинувачують є добре спланована провокація правоохоронних органів.

Під час судового провадження, на порушення вимог ст. ст. 22, 91, ч.1 ст.92 КПК України, сторона обвинувачення не надала належних, допустимих та об`єктивних доказів, які б доводили в діях ОСОБА_7 умисел на незаконне володіння зброєю та готування до вбивства.

Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, і в основу обвинувального вироку він поклав недопустимі докази, які не могли використовуватись під час прийняття процесуальних рішень.

Стороною обвинувачення до суду не було надано жодних процесуальних документів, які б вказували на те, що НСРД проводились на законних підставах.

Вважає, що огляд місця події від 26.09.2014 року є незаконним, оскільки обшук автомобіля був фактично проведений без ухвали слідчого судді. ОСОБА_14 даючи свою добровільну згоду на огляд нібито свого автомобіля, не надав документа про те, що саме він є законним володільцем цього авто і будь які підтверджуючі документи про це "володіння", в матеріалах справи відсутні, що також є істотним порушенням КПК України.

За таких обставин ОМП від 26.09.2014 року, матеріали НСРД по даному кримінальному провадженню, та усі наступні докази пов`язані з цими процесуальними діями повинні бути визнані недопустими доказами, про що він наголошував в суді першої інстанції.

Під час судового розгляду, сторона обвинувачення взагалі не надала для безпосереднього дослідження судом ухвалу слідчого судді на проведення НСРД, та постанову прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину. Дані документи відсутні в ЄРДР. Ці обставини ставлять під сумнів саму законність проведення вище вказаних процесуальних дій.

Вказує, що на момент початку кримінального переслідування ОСОБА_7 , обвинувачення не мало достатніх підстав для об`єктивної підозри у тому, що він займається зберіганням та збутом зброї.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення за ч.1 ст.263 КК України на момент внесення даних до ЄРДР була безпідставною і відповідно до проведення НСРД не було достатніх фактичних та юридичних підстав. За таких обставин, заява ОСОБА_19 і рапорт ОСОБА_18 є фальсифікацією обставин, про нібито скоєний ОСОБА_7 злочин.

Наголошує на подальшій фальсифікації, яка продовжилась шляхом незаконного проникнення до квартири ОСОБА_7 та розміщення у ній гранати, набоїв, наркотиків, подальшого обшуку та їх виявлення 02.10.2014року. Неправомірність цих дій підтверджується заявою ОСОБА_20 до прокуратури м. Чернігова про незаконне проникнення до її квартири.

На порушенні вимог КПК України, суд першої інстанції залишив поза увагою, не перевірив та не дав оцінки доводам сторони захисту, про вчинення злочину внаслідок провокації. Вимоги ч.3 ст.271 КПК України прямо забороняють використання доказів, здобутих внаслідок провокації.

На переконання захисника, саме ОСОБА_21 за вказівкою органів поліції, спровокував ОСОБА_7 на підготовку до скоєння злочину.

З досліджених під час судового розгляду протоколу проведення негласної слідчої дії, аудіо-відео контрою особи та доданих магнітних носіїв до нього з відеозаписами зустрічей ОСОБА_19 з ОСОБА_7 , вбачається, що саме ОСОБА_21 активно просив ОСОБА_7 назвати особу яку нібито останній мав намір убити. Поза увагою суду залишився той факт, що ОСОБА_7 поставив ОСОБА_22 заздалегідь нездійснене завдання, пов`язане з картинами ОСОБА_16 , згідно якого нема картин - нема вбивства.

При цьому, суд першої інстанції в своєму рішенні вказує, як на доказ причетності ОСОБА_7 до інкримінованих злочинів, на показання свідка ОСОБА_19 , зі слів якого, обвинувачений не казав, що необхідно забрати вказані картини у разі, якщо не вдасться виконати замовлення по вбивству ОСОБА_13 . Однак, таке твердження суперечить роздруківкам НСРД від 24.09.2014 року.

ОСОБА_7 у судовому засіданні постійно вказував, що саме ОСОБА_23 разом з ОСОБА_24 шляхом погроз провокували цю ситуацію, з нібито готуванням вбивства ОСОБА_13 . В матеріалах кримінального провадження, в матеріалах НСРД та в листі СБУ України наявна інформація про ОСОБА_25 . Але ж, ні на досудовому слідстві, ні в судовому засіданні, дані про ОСОБА_25 не були досліджені, не була з`ясована роль цієї особи в перебігу подій, пов`язаних з обвинуваченням ОСОБА_7 . На неодноразові виклики суду він так і не з`явився, ухвала про його привід не виконана, це питання так і залишилося відкритим, а суд при цьому ніяк не відреагував.

Натоміть, суд першої інстанції у судовому рішенні вказує, що доводи ОСОБА_7 про непричетність його до кримінальних правопорушень спростовуються показаннями свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_20 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 . ОСОБА_29 , що є помилковим. Названі особи дійсно підтвердили позицію обвинуваченого, факт незаконного спостереження за ним правоохоронних органів, правого сектору. Свідок ОСОБА_30 надав показання, що працівники СБУ його змушували надати завідомо неправдиві показання про те, що ОСОБА_7 готує вбивство ОСОБА_13 , однак суд не надав правової оцінки цим показанням як і оцінки роздруківкам з сайту правого сектору, з погрозами фізичної розправи над ОСОБА_7 , а це беззаперечно підтверджує позицію підзахисного, що він дійсно попав в скрутну ситуацію.

Факт фальсифікації доказового матеріалу правоохоронними органами підтверджується обвинувальним актом, де вказано, що ОСОБА_7 на ґрунті довготривалих неприязних стосунків вирішив здійснити вбивство ОСОБА_31 . В той же час, як в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_32 пояснював, що ніколи з обвинуваченим не ніяких відносин з ним не мав, конфлікту з ОСОБА_33 не було.

Сторона захисту вважає, що ні на досудовому слідстві, ні у судовому засіданні не були встановлені ні мета, ні мотив злочинів інкримінованих ОСОБА_7 , що є обов`язковим у доказуванні, згідно ст.91 КПК України.

Вказує, що судом не були дослідженні ні зброя, ні патрони. На карті пам`яті №922 від 19.09.2014 року, події не відповідають даті вказаній у протоколі за результатами проведення негласної слідчої дії. При цьому, ОСОБА_7 у судовому засіданні надав показання, що 19.09.2014 року він зустрічався у автомобілі «Шкода Октавія» з ОСОБА_24 та ОСОБА_34 , але суд першої інстанції ці обставини взагалі не взяв до уваги.

З огляду на те, що сторона обвинувачення не мала у своєму розпорядженні достатніх матеріалів, які б незаперечно підтверджували протиправні дії ОСОБА_7 , у судовому засіданні таких фактичних обставин встановлено не було, обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а тому вирок суду підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисників, які підтримали доводи апеляційних скарг та просили про скасування судового рішення та закриття провадження у справі, прокурора, який заперечував проти аргументів сторони захисту та вважав прийняте судове рішення законним та обґрунтованим, заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_35 , переглянувши відеоматеріали зустрічей ОСОБА_7 з ОСОБА_14 , перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційні скарги задовольнити частково.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у незаконному придбанні, носінні, зберіганні, передачі вогнепальної зброї, бойових припасів, без передбаченого законом дозволу та в організації готування умисного убивства на замовлення, відповідають фактичним обставинам справи, зібраним та перевіреним під час судового засідання доказам та є правильними.

Під час апеляційного розгляду справи, у зв`язку з доводами сторони захисту про провокацію злочинів правоохоронними органами, були переглянуті усі відеозаписи, здійсненні під час проведення негласних слідчих дій, аудіо-відео контролю за ОСОБА_7

Кожна карта пам`яті, на якій містилося відео, перевірялася на предмет інвентарного номера, дати, зверталась увага на початок запису та закінчення, число, місяць рік.

На відеозапису з карти пам`яті від 22.09.2014 року видно, що свідок ОСОБА_14 отримує телефонний дзвінок, після якого їде на автомобілі на місце зустрічі, де чекає ОСОБА_7 , який кожного разу запізнюється на зустріч, пояснюючи, що за ним слідкують, спостерігають, не хоче щоб бачили його знайомі, що він з кимось зустрічається. ОСОБА_7 вітається зі свідком стисканням рук, після чого ведуть розмову про необхідність вальнуть кількох осіб за списком, у тому числі колишнього сотника майдану, який проживає з сім`єю в приватному будинку в районі Лісковиці м. Чернігова, проявив себе з негативного боку, є мародером і не заслуговує на життя. Розмову розпочинає ОСОБА_7 , а не свідок, який підтримує розмову, далі обговорюють «ствол», не називаючи прямо яку зброю, матеріальні витрати.

При зустрічі 24.09. 2014 року свідку ОСОБА_14 . ОСОБА_7 повідомляє, що він хоче «вальнуть сотника», називає адресу будинку, кількість кімнат, освітлення, склад сім`ї. Свідок ОСОБА_14 запитує чи вбивство належить вчинити відкрито, проти цього ОСОБА_7 заперечує, пояснюючи, що не будем робити з нього героя. Пропонує інсценувати крадіжку та перевірити наявність картин ОСОБА_16 , привезених ОСОБА_13 з Межигір`я. Він уже домовився куди їх подіти. ОСОБА_7 розповідає про свої плани «валити усіх осіб», записаних у нього на аркуші паперу.

25 вересня 2014 року обвинувачений ОСОБА_7 при зустрічі повідомляє свідку ОСОБА_14 конкретну ціль вбивства ОСОБА_36 , попередив, що за останнім слідкує міліція, щоб не нарвався. Свідок повідомив, що йому необхідні зброя, фото об`єкта і гроші. ОСОБА_7 пропонував свідку подивитись фото в «неті».

26 вересня 2014 року ОСОБА_7 знову зустрічається з ОСОБА_14 в автомобілі останнього, передає фото «цілі» та пропонує його підвезти за «цацкою» так як він не встиг її взяти з собою. ОСОБА_7 , покидаючи автомобіль, чекає, щоб пройшов його знайомий. Через деякий час ОСОБА_7 повертається з сумкою, з якої дістає чорний пакет та кладе в бардачок автомобіля, ось як домовлялись. Свідок питає іграшка бойова, не муляж, після чого переходять на розмову про гроші «бабки», які повинні бути в жовтні місяці.

Під час огляду автомобіля марки «Шкода-Октавія» білого кольору 2003 року випуску зі згоди власника ОСОБА_14 , в присутності понятих, з бардачка автомобіля був вилучений чорний пакет в якому знаходились предмет, зовні схожий на пістолет з написом на рамі НОМЕР_1 , 1951 року випуску, з набоями в магазині в кількості 5 штук. А також предмет циліндричної форми зовні схожий на глушник, 4 аркуші паперу формату А-4 із зображенням чоловіка у військовій формі, а також 2000 гривень, 10 купюр номіналом в 200 гривень, серія та номери яких були переписані.

Під час проведення огляду автомобіля проводилась відеозйомка, касета із записом якої залучена до матеріалів справи як додаток до протоколу огляду місця події.

Критика апелянтами змісту, часу протоколу огляду місця події, є безпідставною. Огляд місця події проводився 26 вересня 2014 року з 17 години до 17 год. 47 хвилин, старшим слідчим СУ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_37 в присутності двох понятих, з участю ОСОБА_7 , ОСОБА_14 як власника автомобіля, який надав письмову згоду на огляд транспортного засобу, оперуповноваженого УБОЗ ОСОБА_38 та оперуповноваженого ОСОБА_18 та полягав у безпосередньому сприйнятті зовнішніх ознак матеріальних об`єктів з метою виявлення та фіксації відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Вимоги ч. 2 ст. 237 КПК України про те, що огляд іншого володіння особи, а у даному випадку транспортного засобу, здійснюється за правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку, слідчим не були порушені.

Міжнародний правовий стандарт та конституційне положення щодо забезпечення недоторканості житла та іншого володіння особи, проведення в них огляду не інакше як за вмотивованим рішенням суду, містить винятки із загального правила. Такий виняток передбачений у ч.1 ст. 233 КПК України, проведення огляду та обшуку іншого володіння особи допускається за добровільною згодою особи, яка ним володіє.

Легендована особа ОСОБА_14 надав письмовий і усний дозвіл на огляд його автомобіля (том 2 а. с. 256). Перевірка факту належності йому автомобіля приведе до витоку інформації про особу, яка виступає під вигаданим ім`ям і до якої застосовані заходи безпеки.

Крім того, відповідно до ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський без ухвали слідчого судді вправі оглянути салон автомобіля, а водій зобов`язаний відкрити бардачок, багажник автомобіля. Такі вимоги поліцейського розцінюється як поверхнева перевірка, превентивний поліцейський захід.

Під час огляду автомобіля ОСОБА_14 слідчий з понятими не вийшли за межі поверхневої перевірки, яка проводиться поліцейськими під час зупинки транспортних засобів при контролі за безпекою руху.

Версія сторони захисту, що на зустрічі з ОСОБА_14 обвинувачений ОСОБА_7 ходив через шантаж та погрози з боку свідка ОСОБА_15 перевірялася судом першої інстанції та апеляційним судом, який за допомогою сторони обвинувачення з`ясував місце знаходження свідка сторони захисту та доставили його до суду.

Згідно показань свідка ОСОБА_15 , 1965 року народження, який має середню освіту, працював у м. Чернігові охоронником та проживав без реєстрації у співмешканки ОСОБА_39 , поблизу місця проживання ОСОБА_7 , це він виконував доручення ОСОБА_7 , возив того на автомобілі, за що одержував кошти. Познайомився із ОСОБА_7 , коли із мешканцями сусідніх будинків виступали проти забудови парку. Після арешту ОСОБА_7 його викликала слідча, перевіряли в СБУ, навіть намагалися підкинути пістолет, який начебто знайшли біля гаража, де він тимчасово проживав, проте він категорично заперечував свою причетність як до зброї, так і до змов. Він ніколи не працював у правоохоронних органах і не має ніякого відношення до обвинуваченого і його планів та поглядів.

Відповідно до ч.2 ст. 246 КПК України, негласні слідчі дії проводяться у випадках, якщо відомості про злочин та особу, яка його вчинила, неможливо отримати в інший спосіб, виключно у кримінальному провадженні щодо тяжких та особливо тяжких злочинів.

Громадянин ОСОБА_14 , легендована особа, 11. 09. 2014 року повідомив начальника УБОЗ УМВС України в Чернігівській області, що громадянин ОСОБА_40 може мати вогнепальну зброю. Заява складена російською мовою та зареєстрована під номером 193 ( том 5 а. с. 20) .

Згідно ухвали слідчого судді апеляційного суду Чернігівської області ОСОБА_41 від 16 вересня 2014 року було задоволене клопотання старшого слідчого ОСОБА_42 , погоджене із старшим прокурором відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_43 та наданий дозвіл на проведення аудіо- та відео-контролю за особою- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим та проживаючим по АДРЕСА_4 , за місцем його реєстрації та проживання, в місцях його тимчасового перебування, який полягав у негласному прослуховуванні, відборі, фіксації та обробці із використанням технічних засобів, щодо розмов та інших звуків, пов`язаних з діяльністю та місцем перебування ОСОБА_7 для документування його протиправної діяльності.

Дозвіл був наданий у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 11 вересня 2014 року за номером 0000249, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, за яке передбачене покарання від трьох до семи років позбавлення волі, та відповідно до положень ч.4 ст. 12 КК України віднесене до категорії тяжких злочинів.

Старший прокурор відділу прокуратури ОСОБА_44 25 вересня 2014 року прийняв постанову, якою доручив слідчому у кримінальному провадженні ОСОБА_45 у період з 25 вересня 2014 року по 25.10.2014 року провести оперативну закупку зброї, вибухових речовин та бойових припасів загальною вартістю в межах 1000 грн. Проведення оперативної закупки доручити особі зі змінениними установчими документами, до якої застосовані заходи безпеки ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з реєстрацією - АДРЕСА_5 .

Ухвала слідчого судді та постанова прокурора про проведення контролю за злочином, є процесуальними рішеннями, а не доказами по справі, які були розсекречені 23 квітня 2018 року та вручені стороні захисту для ознайомлення з наданням часу для підготовки подання заперечень проти них ( том 5 а. с.94-95, 96-97).

Відповідно до ч. 2 ст. 290 КПК України, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні. По даному кримінальному провадженню рішення слідчого судді та постанова прокурора мали гриф «таємно», відповідно до зняття грифу таємності, прокурор не міг надати ці процесуальні рішення для ознайомлення стороні захисту.

Положення ч.11 ст. 290 КПК України дозволяють сторонам кримінального провадження здійснювати відкриття одна одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.

Апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених главою 31 КПК України. Згідно ч.3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони були дослідженні судом першої інстанції не повністю або з порушенням, та може дослідити докази, які не досліджувались судом першої інстанції, якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Аргументи сторони захисту, що для проведення негласних слідчих дій були відсутні правові підстави, а заява ОСОБА_14 та рапорт оперуповноваженого УБОЗу ОСОБА_18 зареєстровані під одним номером, перевірялися судом апеляційної інстанції та слідчим суддею апеляційного суду при наданні дозволу на проведення негласних слідчих дій щодо ОСОБА_7 . На той час у оперативних співробітників УБОЗу була інформація про наявність у ОСОБА_7 зброї, вибухових речовин, який він мав намір збувати. Названі речі вилучені із загального обігу та становлять загрозу життю та здоров`ю людей, а тому інформація підлягала перевірці шляхом проведення негласних слідчих дій.

Рапорт оперуповноваженого і заява свідка зареєстровані під одним номером, з метою перешкодити витоку інформації про справжні відомості про особу свідка, який виступає у справі під захистом.

Під час апеляційного розгляду сторона захисту змогла переконатися, що відео нагляд за обвинуваченим ОСОБА_7 з прослуховуванням розмов, проводився в установленому законом порядку та з отриманням дозволу.

Посилання сторони захисту про ненадання, при виконанні вимог ст. 290 КПК України, речових доказів - пістолета та патронів, не спростовують обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Речові докази -зброя та боєприпаси, вилучені із загального обігу речей, були опечатаними та зберігаються в камері речових доказів. Про необхідність їх огляду в кабінеті слідчого обвинувачений та захисник на той час, не просили.

Суд першої інстанції, при наявності висновку балістичної експертизи не знайшов підстав для доставки зброї в судове засідання та візуального її огляду, що ніяким чином не обмежувало сторону захисту в здійсненні її прав.

Висновки балістичної експертизи від 26.09.2014 року № 951 вказують на те, що пістолет, вилучений під час огляд з місця пригоди з бардачка автомобіля, зразка 1930/33 гг «ТТ» (Тульський Токарєва) № НОМЕР_1 калібру 7,62 мм, з патронами в магазині в кількості 5 штук, є відповідно вогнепальною зброєю і боєприпасами придатними для стрільби.

Дослідження експерта не тільки описані, а й сфотографовані, загальний вигляд пістолета та глушника, магазину до нього, патронів, зображення пістолета після неповної розборки, маркувального позначення на щічках, на верхній частині затвора, в нижній частині магазину. Були відстріляні три патрони з п`яти (том 1, а. с. 172-176)

Розбіжності в цифровому маркуванні на магазині пістолета, в протоколі огляду місця події і в експертному висновку, викликані неуважністю особи, яка оглядала пістолет і диктувала слідчому цифри. На відеозапису огляду місця події видно, що цифри на магазині пістолета 4329, тоді як у протоколі записано 4529. Експерт оглядав пістолет після неповної розборки із збільшенням маркувальних позначень на частинах пістолета, зазначив правильне маркування, яке відобразив у експертному висновку на малюнку 13.

Висновок балістичної експертизи від 26.09.2014 №951 містить дослідницьку частину, в якій відображений повний процес експертного дослідження, із зображенням об`єктів наданих на дослідження, частин цих об`єктів, маркування, методи дослідження та обґрунтовані висновки на кожне питання.

Аргументи сторони захисту, що висновок експерта був складений заздалегідь, з урахуванням часу складання протоколу огляду місця події, слідча ОСОБА_46 не мала фізичної можливості скласти постанову про призначення балістичної експертизи, не відповідають дійсності.

В томі першому на аркуші справи 169, наявна постанова старшого слідчого СУ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_42 від 26. 09. 2014 о 16 год. 30 хв. про призначення судово-балістичної експертизи експертному відділенню НДЕКЦ при УМВС України в Чернігівській області. Текст постанови стандартний, шаблонний, надрукований, а ручкою слідчим вписані відомості про прізвище затриманого, зброю, яка була виявлена.

Сам обвинувачений ОСОБА_7 не заперечує, що його затримали біля автомобіля ОСОБА_14 і тримали близько 30-35 хвилин, чекали, щоб приїхала слідча ОСОБА_46 , яку повідомили, куди вона їде та з якою метою, а тому роздрукувала шаблонний текст постанови, який могла заповнити відразу після вилучення зброї та передати пакет із зброєю та постановою в експертну установу.

Допитана в якості свідка в апеляційному суді ОСОБА_46 пояснювала, що вона не пам`ятає, чому утворилися розбіжності у часі в процесуальних документах. Постанову про призначення балістичної експертизи приймала вона, відправляла вилучену зброю на експертизу в установленому законом порядку.

У протоколі затримання підозрюваної особи від 26.09.2014, який складався цілу годину з 19 до 20 години, є посилання на висновок експерта №951 від 26.09. 2014 року ( том 1 а. с. 206-209), тоді як експертиза проводилася три години, що з урахуванням часу складання протоколу огляду місця події злочину було неможливим. Шаблонний текст постанови слідчого про призначення балістичної експертизи, куди ручкою дописані вилучені предмети та прізвище того, у кого та де їх вилучили, дозволяв пістолет відправити на експертизу відразу після вилучення до закінчення огляду місця події злочину. Не виключена можливість, що слідча отримала відомості про висновки експертизи до отримання її тексту на папері.

Після проведення експертизи слідчий ОСОБА_46 оглядала предмети, вилучені 26.09. 2014 року з бардачка автомобіля Шкода-Октавія д. н. з НОМЕР_3 , про що склала протокол огляду предметів від 27 вересня 2014 року, який ніякої доказової інформації не містить, є частковим переписуванням висновку балістичної експертизи, характеристик пістолета та патронів, яких після експертизи залишилось два, три кулі та три гільзи, експериментально відстріляні були направлені до ЦКГТ ДНДЕКЦ МВС України( протокол огляду предметів від 27 вересня 2014 року в томі 1 на а. с.177).

Визнаючи речовими доказами пістолет ТТ та п`ять патронів калібру 7.62 мм, слідча ОСОБА_46 не звернула уваги, що патронів залишилось після експертизи тільки два, а не п`ять, що зовсім не узгоджується із версією захисту, що кримінальна справа була заздалегідь спланована, а до вчинення злочину обвинуваченого ОСОБА_7 спонукали правоохоронні органи. Навпаки, правоохоронні органи в якості пасивного спостерігача не могли передбачити поведінку підозрюваного ОСОБА_7 , роздивитись маркування магазину та не допустити помилок при складанні процесуальних документів.

Згідно квитанції №79 про прийняття зброї та боєприпасів на зберігання в якості речових доказів, від слідчої ОСОБА_42 був прийнятий на зберігання пістолет ТТ калібру, 7,62мм, серії НОМЕР_4 , номер НОМЕР_5 , рік випуску 1930-33 патрони два штуки калібру 7,62мм, предмет схожий на глушник, що відповідало справжній кількості зброї та набоїв після проведення експертизи. Перелічені речі надійшли у спецпакеті ЕС МВС з описом ( том. 1 а. с. 180).

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 , що пістолет йому передав ОСОБА_15 , нічим не підтверджені. На відео зустрічей ОСОБА_14 з обвинуваченим ОСОБА_7 , саме останній пообіцяв знайти «ствол», який із застосуванням заходів конспірації приніс та залишив в автомобілі свідка ОСОБА_14 , пояснюючи, що як і домовлялись приніс «цацку», якою виявився пістолет зразка 1930/33 гг «ТТ» (Тульський Токарєва) № НОМЕР_1 калібру 7,62 мм, з п`ятьма набоями в магазині.

Контрольована та оперативні закупки є формою проведення негласних слідчих дій, які являють собою контроль за вчиненням тяжкого чи особливо тяжкого злочину, якщо цей злочин незакінчений, а розкриття та розслідування підготовки до вчинення злочину шляхом провадження інших гласних чи негласних слідчих дій неможливо, при цьому наявна можливість припинення злочинної діяльності на ранніх стадіях її вчинення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 потрапив в поле зору працівників правоохоронного органу, як особа, що причетна до незаконного обігу вогнепальної зброї, тоді як під час контролю за особою, з`ясувалося, що наміри у підозрюваного значно серйозніше. Вбивство цілого списку осіб.

Фактично ухвала прокурора від 25 вересня 2014 про оперативну закупку зброї реалізована не була. Під час перемов щодо зброї, обвинувачений ОСОБА_7 замовив вбивство сотника майдану потерпілого ОСОБА_13 , сам приніс пістолет ОСОБА_14 , фотографії «цілі» з інтернету, на яких дійсно зображений потерпілий ОСОБА_13 , надав аванс за вбивство. Окрім цього ОСОБА_7 знав адресу потерпілого, де він проживає, який будинок, склад сім`ї. При цьому найнятому вбивці ставив певні вимоги, щоб не постраждали дружина та діти. А потерпілий не виглядав героєм. Вбивство має виглядати як побутове.

З прослуханих під час апеляційного розгляду розмов між ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_14 , не вбачається, щоб ОСОБА_7 ставив замовне вбивство ОСОБА_13 в залежність від знайдених картин Айвазовського. Навпаки, обвинувачений ОСОБА_7 був переконаний, що потерпілий мародер і не заслуговує на життя. Окрім потерпілого ОСОБА_13 в списку на позбавлення життя були й інші особи, вбивство яких відкладалося.

Пояснення обвинуваченого, що він грав за сценарієм правоохоронних органів, не заслуговують на довіру, оскільки на відеозаписах зустрічей між свідком ОСОБА_14 та ОСОБА_7 добре видно, як останньому подобаються таємні зустрічі, плани, заходи конспірації, коли його слухає співрозмовник та поділяє його погляди.

При готуванні до злочину дії винного ще безпосередньо не спрямовані на об`єкт і не ставлять його в безпосередню небезпеку. У даному випадку готування до злочину проявилось в діях ОСОБА_7 , який замовив навмисне вбивство свідку ОСОБА_14 , передав тому пістолет ТТ з п`ятьма патронами, фотографії потерпілого та завдаток за вчинення вбивства в сумі 2000 гривень.

Мотив готування до вбивства на замовлення, встановлений досудовим розслідуванням «на ґрунті довготривалих неприязних стосунків з потерпілим ОСОБА_13 » під час судового розгляду в суді першої інстанції, не знайшов свого підтвердження.

Обвинувачений і потерпілий раніше знайомими не були і не зустрічалися. Мотив неприязного особистого ставлення до особи, через різні політичні погляди, чітко прослідковується в розмові, коли серед списку осіб, яких необхідно «прибрать», ОСОБА_7 замовляє свідку ОСОБА_14 першим прибрати саме сотника майдану ОСОБА_13 , який поділяє погляди правого сектору і які не сприймає сам обвинувачений через застосування грубих, силових методів, проте вважає можливим вдатися до таких методів.

Колегія суддів також не погоджується з аргументами сторони захисту, що ОСОБА_7 за ч.1 ст.263 КК України пред`явлене не конкретне обвинувачення, через те, що названа норма кримінального закону є бланкетною, сторона обвинувачення не послалась на підзаконний акт, який забороняє обіг зброї без передбаченого законом дозволу.

За змістом ч. 1 ст. 263 КК України кримінальна відповідальність настає за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї( крім гладкоствольної мисливської) бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Спосіб викладення норми права виключає її віднесення до бланкетної, навпаки вона є повною нормою права, де наявна гіпотеза, диспозиція і санкція. Наявність дозволу на носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської) бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, виключає кримінальну відповідальність, зазначену у санкції ч.1 ст. 263 КК України.

Якщо в результаті проведення негласної слідчої дії виявлено ознаки кримінального правопорушення, яке НЕ розслідується у даному кримінальному провадженні, то отримана інформація може бути використана в іншому кримінальному провадженні тільки на підставі ухвали слідчого судді, яка зостановлюється за клопотанням прокурора.

У даному кримінальному провадженні негласні слідчі розшукові дії проводились спочатку за підозрою у незаконному поводженні зі зброєю, а потім були виявлені та зафіксовані ознаки складу злочину як готування до вчинення умисного вбивства на замовлення. Обидва злочини розслідувались в одному кримінальному провадженні, викриття готування до вбивства ідеально співпало з викриттям незаконного поводження зі зброєю, а тому за правилами ч.1 ст. 257 КК України, ухвали слідчого судді на використання доказів, в одному і тому кримінальному провадженні, проте за різними статтями кримінального закону, не потрібно.

Обвинувачений ОСОБА_7 при виконанні вимог ст. 290 КПК України був ознайомлений з усіма матеріалами кримінального провадження, що з`ясовувалося у нього під час підготовчого судового засідання 18 лютого 2015 року в присутності прокурора та захисника адвоката ОСОБА_12 , в тому числі і право на розгляд судом присяжних чи судом у складі трьох професійних суддів.

Призначаючи покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 68 за вчинення готування до злочину строк або розмір покарання не може перевищувати половини максимального строку або розміру найбільш суворого покарання, передбаченого санкцією або санкцією частини статті КК України.

Санкція частини 2 ст. 115 КК України передбачає покарання від 10 до 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому п. 6 частини другої цієї статті.

Згідно постанови Верховного Суду України від 12.09. 2011, по справі №5-16-кс11, кількісні критерії статті 68 КК Укравїни, не застосовуються до статей (частин статей) Особливої частини КК, санкції яких передбачають покарання у виді довічного позбавлення волі, оскільки таке покарання не має строкового виміру.

Тому, прохання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисників про зниження строку покарання відповідно до ч. 2 ст. 68 КК України, задоволенню не підлягає.

Разом з тим, колегія суддів вважає застосувати положення ст. 69 КК України та призначити обвинуваченому покарання в межах відбутого строку на день постановлення ухвали апеляційним судом.

При наявності двох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд може призначити покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією статті.

Обвинувачений ОСОБА_7 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався. Позитивно характеризувався за місцем проживання, має вищу освіту, доглядав батьків похилого віку, які потребують його фізичної та моральної підтримки. За час перебування в місцях ув`язнення у нього загострилось хронічне захворювання, яке перешкоджає пересуванню.

З огляду на характер злочинів, обставини їх вчинення, негативний вплив засобів масової інформації та інтернету на формування поглядів, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, має позитивні соціальні зв`язки та схильності, дбає про батьків похилого віку, у нього суттєво погіршився стан здоров`я і він потребує тривалого лікування поза межами місця ув`язнення, а також те, що відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, обвинувачений ОСОБА_7 заслуговує на покарання в межах відбутого строку.

Згідно положень ст. 1 Закону України „Про попереднє ув`язнення від 30 червня 1993 року № 3352-XII, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного та обвинуваченого , вирок щодо якого не набрав законної сили. Виходячи з положень цієї законодавчої норми, попереднє ув`язнення закінчується моментом набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України „Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, прийнятого 26 листопада 2015 року, у разі засудження особи до позбавлення волі у межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосоване попереднє ув`язнення, зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_7 був взятий під варту 26.09. 2014 року, вирок щодо нього набрав законної сили 06.04.2016 року в день постановлення ухвали Апеляційним судом Чернігівської області від 06 квітня 2016 року про залишення вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 грудня 2015 року без змін.

27 вересня 2017 року ухвала Апеляційного суду Чернігівської області від 06 квітня 2016 року була скасована Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ та призначений новий судовий розгляд в суді апеляційної інстанції.

З 27 вересня 2017 року по день апеляційного розгляду, по 05 листопада 2018 року, обвинувачений ОСОБА_7 відбуває покарання в місцях попереднього ув`язнення для участі у розгляді кримінального провадження.

Таким чином, в подвійному розмірі обвинуваченому ОСОБА_7 належить зарахувати час з 26 вересня 2014 року по 06 квітня 2016 року та з 27 вересня 2017 року по 05 листопада 2018 року, включно, в одинарному розмірі -з 07 квітня 2016 року по 26 вересня 2017 року всього 06 років 09 місяців 04 дні позбавлення волі.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 497, 408, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_12 задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим

- за ч. 1 ст. 263 КК України на 3 роки позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 06 років 09 місяців 04 дні позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 06 років 09 місяців 04 днів позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України „Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, прийнятого 26 листопада 2015 року, зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 26 вересня 2014 року по 06 квітня 2016 року та з 27 вересня 2017 року по 05 листопада 2018 року, включно з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі, з 07 квітня 2016 року по 26 вересня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти в залі суду за відбуттям строку покарання.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили негайно і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_47 ОСОБА_48 ОСОБА_49 ОСОБА_50