АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/2254/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участю:
представника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29 серпня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , та накладено арешт із забороною відчуження на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_6 , а саме: нежитлову будівлю (літера А), загальною площею 178,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність правових підстав для накладення арешту, та прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, з метою забезпечення відчуження, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, а також з метою усунення ризиків приховування майна, його пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник власника майна ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, у задоволенні клопотання слідчого відмовити.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги, представник зазначає про те, що у власності ОСОБА_10 знаходяться нежитлові приміщення, придбані у фізичних осіб ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 28.07.2015. Додає про відсутність перешкод для укладання договору купівлі-продажу, оскільки приміщення під арештом та забороною не перебували.
Також адвокат вказує, що клопотання слідчого є незаконним, необґрунтованим та безпідставним, оскільки накладення арешту на майно ОСОБА_10 є неправомірним, та дане приміщення не є власністю ЗАТ «Метрика». Додає, що клопотання слідчого розглянуто з порушенням вимог ч. 2 ст. 172 КПК України.
Одночасно апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді. В обгрунтування пропуску такого строку зазначає, що копію ухвали слідчого судді отримав 02.04.2018. Апеляційна скарга подана до суду 10.04.2018 року.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що власник майна та його представник участіу судовому засіданні не приймали, копію ухвали слідчого судді отримано апелянтом 02.04.2018, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання апелянта щодо поновлення строку на апеляційне оскарження з підстав, наведених у ньому, підлягає задоволенню, оскільки цей строк пропущений з поважних причин.

Судове засідання по розгляду згаданої апеляційної скарги призначено слуханням в апеляційній інстанції на 17 годину 15 хвилин 03.07.2018 року, про що надіслано повідомлення прокурору 25.06.2018 року, проте в судове засідання прокурор не прибув, про причини своєї неявки суду не повідомив.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції України у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0000147, відомості про яке 23.11.2012 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за заявами АТ «БТА Банк» (Республіка Казахстан) щодо розкрадання майна грошових коштів, цінних паперів та майна, яке перебуває у заставі банку, колишніми службовими особами банку ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , за попередньою змовою із представниками іноземних компаній нерезидентів ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 190 ч. 4, 191 ч. 5, 367 ч. 2, 358 ч.ч. 2,3 КК України, а також відносно ОСОБА_15 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 209 КК України.
Старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_6 , а саме: нежитлову будівлю (літера А), загальною площею 178,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29 серпня 2016 року задоволено, проте з таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо, з огляду на такі обставини.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак зазначені вимоги закону не були дотримані.
Як вбачається з матеріалів провадження, старший слідчий ОСОБА_8 , звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Отже, звертаючись з клопотанням, слідчий мав чітко визначити мету зазначену в законі та довести необхідність арешту саме з цією метою, що у цьому випадку зроблено не було.
Представленими в апеляційний суд матеріалами встановлено, що у даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру жодній особі, в тому числі і власнику майна ОСОБА_6 , що є необхідною умовою при накладенні арешту саме з метою, передбаченою п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Крім того, матеріали додані до клопотання, не містять доказів існування у даному кримінальному провадженні цивільного позову, оскільки положення ст. 170 КПК України не містять підстав для накладення арешту з метою забезпечення майбутнього цивільного позову, передбачаючи лише право звертатись з таким клопотанням у разі необхідності забезпечення цивільного позову, який вже подано у кримінальному провадженні.
Накладення арешту з метою забезпечення цивільного позову, який буде поданий у майбутньому, унеможливлює з`ясування питання співмірності вартості майна, на яке слідчий просить накласти арешт та ціни позову, оскільки він ще не поданий зацікавленою особою. Крім цього, положення ст. 128 КПК України передбачають право пред`явлення цивільного позову лише до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, тоді як відсутність цивільного позову позбавляє слідчого суддю можливості перевірити чи підлягає арешту майно особи, про яку йдеться у клопотанні слідчого.
Крім того, необхідним буде відмітити те, що предметом іпотеки, відповідно до договору іпотеки від 21.11.2006 року є нежилий будинок (літера А), що знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Велика Житомирська, 30, загальною площею 549, 00 кв.м., в той час, як слідчий просить накласти арешт на нежитлову будівлю (літера А), загальною площею 178,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Велика Житомирська, 30-А, яка, в свою чергу, не є предметом іпотеки.
Даних про те, що нежитлову будівлю за адресою: місто Київ, вул. Велика Житомирська, 30-А передано в іпотеку АТ «БТА-Банк» або дана будівля є частиною приміщення за адресою: місто Київ, вул. Велика Житомирська, 30, матеріали провадження не містять.
Враховуючи вищевикладене і мотивування клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що, в розумінні вимог ст. 132 КПК України, слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які він послався у клопотанні про арешт майна, а слідчий суддя, розглядаючи клопотання органу досудового розслідування на дані порушення уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на зазначене у ньому майно, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Наведені обставини, на переконання колегії суддів, свідчать про відсутність підстав для накладення арешту, оскільки слідчий не надав суду достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.
З урахуванням вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на нежитлову будівлю (літера А), загальною площею 178,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_6 , за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Поновити представнику власника майна ОСОБА_6 , адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29 серпня 2016 року.

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29 серпня 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_8 та накладено арешт із забороною відчуження на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_6 , а саме: нежитлову будівлю (літера А), загальною площею 178,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_9 ,про накладення арешту на нежитлову будівлю (літера А), загальною площею 178,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_6 .

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4