Справа № 645/4948/17
Провадження № 1-кп/645/225/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 р. м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі судової колегії:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Харкова кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.. 122 ч.1, ст.. 186 ч.2, ст.. 187 ч.ч. 2,3,4, ст.. 263 ч.1 КК України;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.. 185 ч.2, ст.. 186 ч.2, ст.. 187 ч.ч. 2,3,4, ст.. 263 ч.1, ст.. 296 ч.4 КК України;

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.. 187 ч.2,4, ст.. 263 ч.1 КК України,

встановила:
В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту. Крім того, заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_10 , неповнолітньому ОСОБА_11 та ОСОБА_12 строк тримання під вартою. Підстави застосування запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 прокурор вказав, що ризики, які були враховані під час обрання запобіжного заходу не змінились. Також прокурор посилався на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» в якому зазначене, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторно вчинення злочинів.

Потерпілий ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_9 заперечував проти призначення справи до судового розгляду, посилаючись на не відповідність обвинувального акту вимогам КПК України та заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокуророві, оскільки, на його думку, його зміст не відповідає вимогам КПК України, в зв`язку з чим порушує презумпцію невинуватості обвинуваченого ОСОБА_12 , а саме:

-в обвинувальному акті органом досудового слідства зазначено дату затримання обвинуваченого ОСОБА_12 13 травня 2017 року, проте такі дані спростовуються повідомленням та постановою старшого слідчого прокуратури Харківської області ОСОБА_13 від 06.03.2018 року в якій зазначено, що ОСОБА_12 було затримано працівниками Немишлянського РВ ГУНП в Харківській області 11 травня 2017 року, а потім утримували в службових приміщеннях (робочих кабінетах) до обрання судом 13 травня 2017 року запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Постанову слідчого просив залучити до матеріалів справи. Обставини затримання можуть підтвердити свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , яких також адвокат просив суд допитати в судовому засіданні.

-форма та зміст обвинувального акту відносно ОСОБА_12 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України, не містить фактичні обставини інкримінованого кримінального правопорушення та його конкретизації, зокрема арк.. №33 абзац №2 обвинувального акту, зазначено, що вказану вогнепальну зброю ОСОБА_12 при невстановлених слідством обставинах, незаконно придбав, носив та зберігав, без передбаченого законом дозволу, а також аркуш № НОМЕР_1 абзац №7, в якому зазначено, що ОСОБА_12 , точні дата та час в ході досудового розслідування не встановлені, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність. Дані обставини, на думку захисника можуть суттєво вплинути на хід розгляду справи, тому він вважає їх такими, підлягають доказуванню органу досудового слідства.

-Крім того, сам обвинувальний акт викладено не чітко та не зрозуміло, а саме чи це є обвинувальний акт, чи повідомлення про підозру, оскільки зі змісту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 повідомлено про підозру, зокрема на аркуші №29 обвинувального акту ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ст. 187 ч.2 КК України.

-Також зазначив щодо невідповідності реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам п. 1 ч. 2 ст. 109 КПК України, а саме в реєстрі матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акту, який не прошито та не пронумеровано, органом досудового розслідування не внесено відомості до колонки №3, зокрема в підпунктах 195, 196,197.
Захисник обвинуваченого, стверджуючи, що зазначені відомості мають суттєве значення для вирішення справ та є порушенням прав обвинуваченого, тому обвинувальний акт необхідно повернути прокурору.
Крім того заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на те, що ризики, на які посилається прокурор не знайшли свого підтвердження, а тяжкість злочину не може бути підставою для тримання особи під вартою обвинуваченого. Клопотання обґрунтовує відсутністю ризиків, зазначених прокурором, наявністю у ОСОБА_12 міцних соціальних зв`язків, а саме: працевлаштування, сімейний стан, вища освіта, постійне місце проживання та наявність позитивних характеристик з місяця мешкання та роботи. Захисник вважає, що на даний час відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_12 підтримав думку свого захисника.

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник адвокат ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, посилаючись на його необґрунтованість, передчасність та відсутність ризиків, зазначених прокурором. Крім того, обвинувачений ОСОБА_10 , просив суд змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який. Заперечували проти призначення справи до судового розгляду. Клопотання адвоката ОСОБА_12 ОСОБА_9 про повернення обвинувального акту підтримали.

Обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник адвокат ОСОБА_8 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, посилаючись на його необґрунтованість та передчасність. Обвинувачений ОСОБА_11 просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який. Заперечували проти призначення справи до судового розгляду. Клопотання адвоката ОСОБА_12 ОСОБА_9 про повернення обвинувального акту підтримали.

Крім того, адвокатом ОСОБА_8 заявлено клопотання про скасування арешту майна, накладеного згідно ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 13 травня 2017 року. Клопотання обґрунтовує тим, що частково вилучене майно, під час проведення обшуку 11.05.2017 року за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_16 . Наголосив, що 24.10.2017 року слідчим СУ ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_17 винесено постанову про визнання речовими доказами по зазначеному кримінальному провадженні, згідно якої майно,яке належать ОСОБА_16 , вважається таким, що не відносяться до даного кримінального провадження та не є речовими доказами по справі. В зв`язку з чим просить скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, оскільки арешт накладено необґрунтовано.

Вислухавши думку учасників судового провадження та дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, суд приходить до наступного.

Стосовно клопотання захисника ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_9 про повернення обвинувального акту прокурору, колегія суддів приходить до висновку, що дане клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Підстави для повернення обвинувального акту прокурору визначені в п. 3 ч. 3ст. 314 КПК України, яким передбачено, що суд має право прийняти рішення повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Згідно вимог ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 24 листопада 2016 року, згідно положень пункту 5 частини 2 статті 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:

1) фактичних обставин кримінального правопорушення;

2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»);

3) формулювання обвинувачення.

Ці підстави для повернення даного обвинувального акту судом не встановлені.

Зазначення тих обставин, на відсутність яких посилається захисник ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_9 в клопотанні про повернення обвинувального акта, не є обов`язковим, виходячи із вимог норми ст.291 ч.2 КПК України, якою визначаються відомості, що повинні міститися в обвинувальному акті. Крім того, не є передбаченими в процесуальному законі підставами для повернення обвинувального акта наявність розбіжностей між обвинувальним актом та іншими процесуальними документами в справі, а також відсутність, при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, посилань на докази, що підтверджували б висунуте обвинувачення. Доводи, на які посилається адвокат у клопотанні, до них не відносяться, а можуть бути предметом судового розгляду при оцінці доказів.

Необхідно зазначити, що на стадії підготовчого судового засідання суд не вправі давати оцінку викладеним обставинам кримінального правопорушення і вирішувати питання про їх доведеність та вірність кваліфікації дій обвинуваченого.

Посилання захисника ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_18 на те, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акту, не внесено відомостей до колонки №3 зокрема в підпунктах №195, 196, 197, також не є підставою для повернення обвинувального акту, в розумінні положень кримінально-процесуального закону, а саме: як вбачається з найменування та змісту ст. 291 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування не є складовою частиною обвинувального акту, а є окремим документом, що додається до обвинувального акту.

Між тим згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для повернення обвинувального акту прокурору є невідповідність вимогам КПК України саме обвинувального акту, а не інших документів, що додаються до нього.

За таких обставин вказані доводи сторони захисту не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, колегія суддів враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , судова колегія виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованими посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ст. 177 КПК України.
Під час досудового розслідування відносно обвинувачених обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Суд, враховуючи, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинувачених більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження, аналізуючи дані про осіб обвинувачених, а саме: те, що вони обвинувачуються в скоєнні зокрема особливо тяжкого кримінального правопорушення, відсутні належні гарантії та підтвердження соціальних зв`язків, які б переважали наявні ризики їх ухилення від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, тиску на потерпілих та свідків, які не були допитані судом, доцільно вирішувати питання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважаючи його таким, що відповідає характеру та тяжкості діяння, що інкримінується обвинуваченим, відповідності особам обвинувачених та запобіганню можливості перешкоджати інтересам правосуддя, зокрема і ухиленню від суду, а тому, суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для обрання обвинуваченим інших більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою.
Посилання адвоката ОСОБА_9 про наявність обставин, які на його думку слугують підставами для зміни обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, судовою колегією вважаються безпідставними, оскільки наявність позитивних характеристик обвинуваченого під час його навчання та з місць мешкання та роботи, також наявність вищої освіти не можуть бути безумовною підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який, при існуванні обґрунтованих ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України. Враховуючи зазначене, суд відмовляє у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу.
Враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинувачених під час розгляду кримінального провадження, приходить до висновку, що обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 (днів), а клопотання обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 щодо обрання іншого запобіжного заходу не пов`язаного з обмеженням волі підлягає залишенню без задоволення.
Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Продовження строку тримання під вартою до шістдесяти днів відповідає вимогам ч. 1 ст. 197 КПК України.
Заявлене захисником обвинуваченого ОСОБА_11 адвокатом ОСОБА_19 клопотання про часткове скасування арешту майна, яке належить ОСОБА_16 задоволенню не підлягає оскільки на теперішній час по справі проводиться тільки підготовче засідання, в матеріалах справи відсутня інформація щодо власників майна, відсутній повний перелік майна, на яке накладено арешт, а також враховуючи, що у суді відсутні матеріали кримінального провадження, тому суд позбавлений можливості розглянути зазначене клопотання, в зв`язку з чим дане клопотання є передчасним та задоволенню не підлягає.

Колегія суддів приходить до висновку, що судом проведені всі підготовчі дії, передбачені нормами чинного КПК України, та вважає можливим призначити справу відносно обвинувачених до судового розгляду, оскільки підстави для прийняття рішення, передбаченого п.п.1-4 ч.2 ст. 314 КПК України відсутні.
Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Дане кримінальне провадження підсудне Фрунзенському районному суду м. Харкова.
Відповідно ч. 5 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених цим Кодексом, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді.

Згідно з ч. 1 ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого ОСОБА_11 , а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду.

Відповідно до ч.2 ст.314-1 КПК України досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

Враховуючи, що відповідно до ст.19 Закону України «Про пробацію» права, обов`язки, відповідальність, правовий та соціальний захист персоналу органу пробації визначаються Законом України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та цим Законом, складання досудової доповіді слід доручити начальнику Немишлянського районного сектору Харківського міського відділу з питань пробації Північно - Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.
Роз`яснити обвинуваченому, що йому надається можливість брати участь у підготовці досудової доповіді. Участь особи у підготовці досудової доповіді полягає у наданні персоналу органу пробації інформації, необхідної для підготовки такої доповіді.

Керуючись ст.ст. 110, 314-317, 174, 177, 178, 183, 194, 291, 372 КПК України, судова колегія -

п о с т а н о в и л а:
Клопотання адвоката ОСОБА_9 про залучення до матеріалів справи копії постанови слідчого від 06 березня 2018 року та допит в якості свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 задовольнити.

Залучити до матеріалів обвинувального акту повідомлення та постанову від 06 березня 2018 року старшого слідчого прокуратури Харківської області ОСОБА_13 про закриття кримінального провадження №0000448 від 19.05.2017 року.

Допитати в якості свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_15 .

У задоволенні клопотань захисника ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_9 про повернення обвинувального акта та про заміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_12 відмовити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_8 про скасування арешту майна відмовити.

У задоволенні клопотань обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про заміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 20 липня 2018 року.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 20 липня 2018 року.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 20 липня 2018 року.
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.. 122 ч.1, ст.. 186 ч.2, ст.. 187 ч.ч. 2,3,4, ст.. 263 ч.1 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.. 185 ч.2, ст.. 186 ч.2, ст.. 187 ч.ч. 2,3,4, ст.. 263 ч.1, ст.. 296 ч.4 КК України та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.. 187 ч.2,4, ст.. 263 ч.1 КК України - призначити до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові на 01 червня 2018 р. на 13 год. 30 хв., за участю учасників кримінального провадження.
В судове засідання викликати осіб згідно обвинувального акту.
Прокурору забезпечити явку в судове засідання всіх учасників процесу.
Доручити начальнику Немишлянського районного сектору Харківського міського відділу з питань пробації Північно - Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України скласти та подати до суду досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в межах даного кримінального провадження у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3