Житомирський апеляційний суд
Категорія ч.1 ст. 258-3 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 16 липня 2018 року про повернення прокурору прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 обвинувального акту відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України для усунення протягом розумного строку недоліків вказаних в ухвалі суду, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 16 липня 2018 року Обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України, повернуто прокурору прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі суду недоліків. Суд першої інстанції умотивував своє рішення тим, що у обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення, яке є суттєвим недоліком оформлення обвинувального акту, що суперечить п.5 ч.2 ст.291 КПК України, порушує фундаментальне конституційне право обвинуваченого на захист від конкретного обвинувачення і перешкоджає як обвинуваченому, так і його захиснику у реалізації передбаченого ст. 42 КПК України права знати, у вчиненні якого саме кримінального правопорушення та за яких обставин його обвинувачують. В реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено, що згідно ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 21.11.2017 року задоволено клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування. Проте, згідно супровідного документу від 15.12.2017 року до обвинувального акту відносно ОСОБА_9 прокурор просить врахувати, що ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 21.11.2017 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно ОСОБА_10 . Наявність вказаних недоліків і суперечностей в обвинувальному акті, реєстрі матеріалів та супровідному документі унеможливлює призначення судового розгляду по даному провадженню.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 просить ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 16 липня 2018 року про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000016 прокурору скасувати. Призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження. Посилається на те, що судом при наданні оцінки обвинувальному акту проігноровано наявність у ньому чіткого положення про те, що ОСОБА_11 обвинувачується в участі у терористичній організації та у діяльності не передбаченого законом збройного формування, що і являється формулюванням обвинувачення, а також зазначено відповідні норми Кримінального кодексу України, які інкримінуються обвинуваченому. При цьому рішення суду не містить належного обґрунтування констатованого факту, що є порушенням вимог ст. 370 КПК. Також судом безпідставно проігноровано правову позицію Верховного Суду України, викладену у п. 2 його постанови від 24.11.2016 року у справі № 5-328кс16, згідно якої під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі. Надуманими є доводи суду щодо виявленого недоліка у супровідному листі, де помилково зазначено іншу особу, щодо якої застосовано спеціальне досудове розслідування. У кримінальному процесуальному законодавстві України відсутні будь-які вимоги щодо реквізитів чи змісту такого документа, водночас відповідна помилка ніяким чином не впливає і може вплинути на законність та об`єктивність судового провадження, а також на прийняття рішення у справі. Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 КК України складений у відповідності до вимог КПК України. Допущені судом порушення кримінального процесуального законодавства перешкодили йому прийняти законне та обґрунтоване рішення, а тому вважаються істотними. Його висновки, покладені в основу рішення, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор та захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.._

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення учасників судового розгляду, перевіривши обвинувальний акт та додані до нього документи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.370 КПК України Судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Суд першої інстанції зазначених вимог Закону в повній мірі дотримався та дійшов правильного висновку про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України прокурору для усунення недоліків.

Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України, органом досудового розслідування вірно встановлено фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_12 злочину, а саме: у 2014 році ОСОБА_8 , перебуваючи на території Донецької області, будучи достовірно обізнаним про злочинну діяльність терористичної діяльності «Донецька Народна Республіка», став її учасником, вступивши до лав підрозділу «Окремий розвідувальний батальйон морської піхоти «Спарта» 1 Армійського корпусу Міністерства оборони Донецької Народної Республіки» (військова частина НОМЕР_1 , далі « ІНФОРМАЦІЯ_1 »). У складі даного підрозділу терористичної організації «ДНР» ОСОБА_8 діє по даний час на посаді начальника штабу, використовуючий позитивний « ОСОБА_13 ». ОСОБА_8 ОСОБА_8 в період з 2014 року по даний час, будучи учасником « ОСОБА_14 », перебуваючи на території Донецької області, відповідно до своїх функціональних обов`язків, виконував наступні обов`язки:

- чинив збройний опір та незаконну протидію виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні АТО, шляхом безпосередньої участі у бойових діях проти них;

- здійснював виїзди на бойові позиції «ОРБ «Спарта» з метою ведення збройних протистоянь силам АТО, перевірки та підтримання боєготовності окремих підрозділів вказаного збройного формування, їх матеріального забезпечення;

здійснював бойові чергування на позиціях ОРБ «Спарта» та у місці його постійної дислокації;

- керував діями підлеглих учасників ОРБ «Спарта»; організовував та брав безпосередню участь у нагородженні учасників ОРБ «Спарта» за ведення бойових дій проти сил АТО на території Донецької області;

- брав участь від імені «ОРБ «Спарта» у заходах, що організовувались вищими керівниками «політичного» та «силового» блоків терористичної організації «ДНР».

При цьому, згідно диспозиції ч.1 ст.258-3 КК України передбачає злочин, який полягає у створенні терористичної групи чи терористичної організації, керівництво такою групою чи організацією або участь у ній, а так само організаційне чи інше сприяння створенню або діяльності терористичної групи чи терористичної організації.

Крім того, диспозицією ч.2 ст.260 КК України передбачено злочин, який передбачає створення не передбачених законом збройних формувань або участь у їх діяльності.

Проте, орган досудового розслідування не в повній мірі конкретизував дії обвинуваченого ОСОБА_8 щодо сутті формулювання інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, а саме які саме дії ОСОБА_8 були вчиненні останнім, за яких саме обставин, в який проміжок часу до відповідної дати. Тобто, обвинувальний акт не містить посилань на конкретні дії обвинуваченого в участі незаконних збройних формувань, як це передбачає ч.2 ст.260 КК України. В обвинувальному акті не відображено та відсутнє формулювання конкретного обвинувачення ОСОБА_9 з огляду на вищевикладене, що фактично позбавляє обвинуваченого конституційного права на захист від конкретного обвинувачення і перешкоджає як обвинуваченому, так і його захиснику ОСОБА_7 у реалізації передбаченого ст. 42 КПК України права знати, у вчиненні якого саме кримінального правопорушення та за яких обставин його обвинувачують.

Наявність сформульованого обвинувачення у кримінальних правопорушеннях має принципове значення для встановлення істини по справі, правильної кваліфікації дій обвинуваченої особи та для встановлення наявності законних підстав для прийняття остаточного рішення по справі.

При цьому, судом першої інстанції залишено поза увагою правову позицію Верховного Суду України, викладену у п. 2 його постанови від 24.11.2016 року у справі № 5- 328кс16, згідно якої під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі.

Тому, висновок суду першої інстанції, що у обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 відсутнє формулювання обвинувачення є обгрунтованим.

Разом з тим, висновок суду першої інстанції, як підстави повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України, що у реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено, що згідно ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 21.11.2017 року задоволено клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, а згідно супровідного документу від 15.12.2017 року до обвинувального акту відносно ОСОБА_9 прокурор просить врахувати, що ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 21.11.2017 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно ОСОБА_10 , то такий висновок є хибним виходячи з наступного.

Так, ст.291 КПК України передбачає вичерпний перелік вимог до обвинувального акту у кримінальному провадженні, яка не містить будь-яких вимог до супровідних документів, за якими обвинувальні акти у кримінальних провадженнях направляються до відповідної установи. Крім того, п.3 ч.3 ст.314 КПК України передбачає повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні в разі його невідповідності вимогам цього КПК України. Зазначення ж в супровідному листі до обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 іншої особи, щодо якої застосовано спеціальне досудове розслідування, жодним чином не впливає і може вплинути на відповідність цього обвинувального акту вимогам КПК України. Колегія суддів звертає увагу, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України має свій індивідуальний реєстраційний номер, а саме 0000016. Саме в межах даного кримінального провадження відносно ОСОБА_8 було задоволено клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, про що відображено в реєстрі матеріалів досудового розслідування, долученому до обвинувального акту. Помилка в прізвищі обвинуваченого, допущена в супровідному листі до обвинувального акту не викликає сумніву у якому кримінальному провадженні та відносно кого проводилось спеціальне досудове розслідування, тим паче що супровідний лист містить згаданий вище номер кримінального провадження, не впливає на законність та об`єктивність судового провадження, а також на прийняття рішення у справі та не може слугувати підставою повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 прокуророві для усунення недоліків.

Таким чином, з огляду на викладене, не дивлячись на думку захисника про необхідність задоволення апеляційної скарги, підстав для її задоволення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 16 липня 2018 року про повернення прокурору прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 обвинувального акту відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України для усунення протягом розумного строку недоліків вказаних в ухвалі суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: