Єдиний унікальний номер: 379/1132/18
Провадження № 1-кп/378/73/18
УХВАЛА

03.10.2018 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
його захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду смт. Ставище у підготовчому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про залучення перекладача по справі про обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, 395 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ставищенського районного суду знаходиться на розгляді вищевказана кримінальна справа.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про залучення перекладача по справі, оскільки він не повністю розуміє українську мову, не володіє нею вільно, вільно володіє російською мовою.
Прокурор проти клопотання обвинуваченого заперечив, зазначивши, що воно є таким, що не підлягає задоволенню, оскільки обвинувачений навчався в українській школі.
Суд, вислухавши сторони кримінального провадження, приходить до наступних висновків.
Статтею 29 КПК України передбачено забезпечення учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, користуватися у разі необхідності послугами перекладача.

Таким чином, зі змісту вказаної норми закону вбачається, що зазначена гарантія щодо забезпечення права на перекладача розповсюджується на осіб, відносно яких є достатні підстави вважати, що вони не володіють чи недостатньо володіють державною мовою. В протилежному випадку, такі клопотання обвинуваченого слід розцінювати як зловживання правом.

Зазначене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, компетентні органи повинні задовольнити клопотання обвинуваченого про переклад висунутих щодо нього обвинувачень та участь у справі перекладача, крім випадків, коли встановлено, що обвинувачений насправді достатньою мірою володіє національною мовою (Рішення «Брозічек протии Італії»).

Як вбачається з матеріалів справи обвинувачений народився в с. Степове Городищенського району Волгоградської області Російської Федерації, відповідно до пояснень ОСОБА_4 він навчався у загальноосвітній школі у с. Ріжки Таращанського району Київської області з 5-го по 11 клас, після чого отримав відповідний атестат, перебуваючи в місцях позбавлення волі закінчив професійно-технічне училище в м. Полтава, по даний час проживає в Україні.

З огляду на наведене суд зазначає, що обвинувачений ОСОБА_4 виріс, отримав середню освіту, здобуту в Україні, у школі вивчав українську мову, та проживає на території України тривалий час, тобто весь час перебував у тому мовному середовищі, де фактично міг і мав безперешкодну можливість, й навіть був змушений розуміти, не лише російську, а й українську мову, під час підготовчого судового засідання давав зрозумілі відповіді на поставлені йому українською мовою питання, з чого вбачається, що він розуміє українську мову.
За наведених вище обставин суд не вбачає підстав для залучення обвинуваченому ОСОБА_4 перекладача та здійснення перекладу судового засідання на російську мову, а тому приходить до висновку про відмову в задоволенні зазначеного клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 29, 68, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про залучення перекладача та здійснення перекладу на російську мову відмовити.

Продовжити підготовче судове засідання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судові рішення, передбачені ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1