В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.06.2018 Справа №607/14711/17

Провадження 1-кп/607/269/2018

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Тернополі кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003092 від 20 вересня 2017 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сколе, Львівської області, громадянина України, із середньо-середньою освітою, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, працює вантажником РЛЦ «Тернопіль» ТОВ «Торговий Дім Фідленс», зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-06 березня 2003 року Сколівським районним судом Львівської області за ч. 2, 3 ст. 152 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

-22 лютого 2008 року Сколівським районним судом Львівської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

-15 лютого 2011 року Сколівським районним судом Львівської області за ч. 2, 3 ст. 185, ст. 395 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання строком на 2 роки;

-15 лютого 2012 року Сколівським районним судом Львівської області за ч. 2, 3 ст. 185, ст. 395 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

-19 березня 2012 року Сколівським районним судом Львівської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 199 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільнений умовно-достроково 22 липня 2015 року, не відбутий термін 1 рік 6 місяців 2 дні;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Будилів, Козівського району Тернопільської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні мати - інвалід 1 групи, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_3 , раніше судимого:

-19 жовтня 2017 року Зборівським районним судом Тернопільської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень, який сплачено 08 травня 2018 року,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

В обвинуваченого ОСОБА_3 , що будучи особою раніше судимою за вчинення злочинів проти власності, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, 17 вересня 2017 року, близько 17 год. 30 хв., який перебував разом з ОСОБА_4 неподалік залізничного вокзалу, що в м.Тернополі по вул. Привокзальний майдан, 1, виник злочинний намір направлений на відкрите викрадення чужого майна із застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

Реалізуючи свій злочинний намір, 17 вересня 2017 року, близько 17:30 год., ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік залізничного вокзалу, що в м.Тернополі по вул. Привокзальний майдан, 1, попередньо досягли домовленості про вчинення грабежу, згідно якої ОСОБА_3 вчиняє активні дії спрямовані на нанесення потерпілому тілесних ушкоджень з метою його дезорієнтації, а ОСОБА_4 вчиняє активні дії спрямовані на забезпечення швидкого викрадення майна потерпілого.

Надалі, 17 вересня 2017 року, близько 17:30 год., ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік залізничного вокзалу, що в м.Тернополі по вул. Привокзальний майдан, 1, ОСОБА_3 діючи умисно з корисливих мотивів і з мотивів незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечних характер своїх дій і дій ОСОБА_4 , обійшов потерпілого ОСОБА_9 з-заду та застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наніс відкритою долонею руки удар в потилицю ОСОБА_10 , від чого останній втратив рівновагу та впав.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, та скориставшись тим, що ОСОБА_11 лежить на землі та не чинить фізичного опору, ОСОБА_3 , відкрито викрав з правої кишені штанів потерпілого його мобільний телефон марки «Lenovo С2 Power» (К10А40), вартістю 1571 грн. 70 коп. з сім-картками операторів мобільного зв`язку ПрАТ«Київстар» № НОМЕР_1 , вартістю 25 грн. та ПрАТ «МТС Україна» №, вартістю 25 грн. у шкіряному чохлі торгової марки «Red Point», вартістю 101 грн. 40 коп.

В цей час, ОСОБА_4 , перебуваючи перед потерпілим ОСОБА_11 , користуючись тим, що останній лежить на землі та не чинить фізичного опору, відкрито викрав з лівої кишені штанів потерпілого, грошові кошти в сумі 600 грн.

Із викраденим майном ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з місця вчинення злочину втекли, чим спричинили ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2323 грн. 10 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України визнав повністю, підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини та суду показав, що 17 вересня 2017 року він, разом із ОСОБА_4 відкрито викрав у потерпілого ОСОБА_6 мобільний телефон та гроші. У вчиненому він щиро розкаюється, просить суд суворо його не карати.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України визнав повністю, підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини та суду показав, що 17 вересня 2017 року він, разом із ОСОБА_3 відкрито викрав у потерпілого ОСОБА_6 мобільний телефон та гроші. У вчиненому він щиро розкаюється, просить суд суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що 17 вересня 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відкрито викрали у нього мобільний телефон та грошові кошти в сумі 600 грн. Претензій до обвинувачених не має, оскільки завдана шкода йому відшкодована в повному обсязі. Просить суворо не карти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та не позбавляти їх волі.

Крім власного визнання вини, обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повністю погодилися зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували їх винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, згідно повідомлень про підозру та обвинувальних актів, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченими зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину та вважає, що органами досудового розслідування їх дії кваліфіковано вірно:

обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб;
обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та наслідки вчиненого злочину, його ставлення до нього та поведінку після його вчинення, особу винного, зокрема те, що він раніше судимий, по місцю проживання та роботи характеризується позитивно, на утриманні знаходиться дружина ОСОБА_12 інвалід 3 групи, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, конкретні обставини справи, обставини, які пом`якшують покарання визнання ним вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди. Обставини, які обтяжують покарання відсутні. Підстав для застосування ст. 69 КК України, припризначенні покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі. Вищевказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченим, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

Разом з тим, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, оскільки виправлення останнього можливе без відбування покарання.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, із врахуванням його характеризуючих даних, ступеню тяжкості вчиненого злочину, думки потерпілого, а також того, що у нього на утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей та дружина інвалід 3 групи.

Водночас, суд, вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 в період дії іспитового строку, відповідно до ст. 76 КК України, на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та наслідки вчиненого злочину, його ставлення до нього та поведінку після його вчинення, особу винного, зокрема те, що він раніше судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні матір інваліда 1 групи, конкретні обставини справи, обставини, які пом`якшують покарання визнання ним вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди. Обставини, які обтяжують покарання відсутні. Підстав для застосування ст. 69 КК України, припризначенні покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі. Вищевказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченим, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

Разом з тим, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, оскільки виправлення останнього можливе без відбування покарання.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, із врахуванням його характеризуючих даних, ступеню тяжкості вчиненого злочину, думки потерпілого, а також того, що у нього на утриманні знаходиться мати інвалід 1 групи.

Водночас, суд, вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 в період дії іспитового строку, відповідно до ст. 76 КК України, на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно з положеннями ст. 124 КПК України, з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь держави витрати за проведення судової експертизи.

Питання речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання за цією статтею у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік 6 (шість) місяців іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_3 , відповідно до ст. 76 КК України, в період дії іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання за цією статтею у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік 6 (шість) місяців іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_4 , відповідно до ст. 76 КК України, в період дії іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи № 6-731/17 від 26 жовтня 2017 року в розмірі 395 грн. 48 коп., товарознавчої експертизи № 6-730/17 від 26 жовтня 2017 року в розмірі 395 грн. 48 коп., на загальну суму 790 грн. 96 коп. по 395(триста дев`яносто п`ять) гривень 48 копійок з кожного.

Речові докази:

- чохол від мобільного телефону марки «Red Point» чорного кольору, який, згідно розписки від 01 листопада 2017 року, знаходиться на зберіганні в потерпілого ОСОБА_6 повернути ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1