Справа № 598/1094/18
провадження № 1-кп/598/148/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2018 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , інших учасників судового провадження: потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі кримінальне провадження за №598/1094/18 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, що тимчасово не працює, в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

за ч.1, ч.2 ст.185, ч.3 ст.357 КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 12 квітня 2018 року приблизно 19 години 30 хвилин, перебуваючи у житловому будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи та розуміючи протиправних характер та значення своїх дій, з корисливою метою, умисно, таємно викрав із кишені штанів потерпілого ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 600 гривень, чим завдав шкоди потерпілому на вказану суму.

11 травня 2018 року приблизно о 21 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи у житловому будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи та розуміючи протиправних характер та значення своїх дій, з корисливою метою, умисно, таємно повторно викрав із кишені штанів потерпілого ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 1000 гривень, чим завдав шкоди потерпілому на вказану суму.

09 червня 2018 року приблизно 23 години ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_5 спав, усвідомлюючи та розуміючи протиправних характер та значення своїх дій, з корисливою метою, умисно, повторно таємно викрав із гаманця, який знаходився в сумці потерпілого, грошові кошти в сумі 1300 гривень, чим завдав шкоди потерпілому ОСОБА_5 на вказану суму.

В цей же день, а саме 09 червня 2018 року, приблизно 23 години ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, переконавшись, що за його

діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи та розуміючи протиправних характер та значення своїх дій, з корисливою метою, умисно заволодів належною ОСОБА_5 банківською карткою банку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка знаходилася у сумці останнього, отримавши таким чином реальну можливість розпоряджатися нею на власний розсуд.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 є винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 КК України, як за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), ч.2 ст.185 КК України, як за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), що вчинене повторно, ч.3 ст.357 КК України, як за ознаками незаконного заволодіння іншим важливим особистим документом.
Перед початком підготовчого судового засідання по даному кримінальному провадженні, а саме 04 жовтня 2018 року, між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Згідно даної угоди, потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.357 КК України. При цьому обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень. Також, сторони узгодили покарання, яке слід призначити ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.357 КК України, а саме за ч.1 ст.185 КК України у виді 200 годин громадських робіт, за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, за ч.3 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворо покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 2 (двох) років обмеження волі. При цьому сторони не заперечують щодо звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із визначенням іспитового строку на підставі ст.75 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується з таким видом і мірою покарання. В даній угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, які роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 ..

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши вищевказану угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального кодексу України та закону, суд приходить до висновку, що вищевказана угода може бути затверджена з таких мотивів.

Відповідно до положень ч.1 та ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Частиною 5 ст.469 КПК України передбачено, що укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ч.2 та ч.3 ст.12 КК України, є злочинами невеликої та середньої тяжкості, внаслідок яких шкоду завдано потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , правову кваліфікацію кримінальних правопорушень органами досудового розслідування здійснено правильно, угоду про примирення укладено перед початком підготовчого судового засідання, узгоджена сторонами міра покарання відповідає вимогам КК України, зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст.471 КПК України, а її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, цілком розуміє права, визначені ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про

примирення, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, судом встановлено не було, що не заперечували у судовому засіданні потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_4 ..

Умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

З огляду на вказане суд приходить до висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для затвердження вищевказаної угоди про примирення і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 94, 314, 369-371, 373-374, 471, 473-475 КПК України, суд,-

засудив:

Затвердити угоду про примирення, укладену 04 жовтня 2018 року між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні за №598/1094/18.

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.357 КК України, призначивши йому узгоджене сторонами покарання:

-за ч.1 ст.185 КК України у виді 200 годин громадських робіт;

-за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

- за ч.3 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Згідно ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворо покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Речові докази по справі, а саме банківську картку банку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка зберігається при матеріалах кримінального провадження, повернути ОСОБА_5 , як власнику.

На даний вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Збаразький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя : ОСОБА_1