Справа № 569/9876/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області
в особі судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження № 0002642 від 05.05.2018 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого,
у скоєнні кримінального правопорушення ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 порушуючи вимоги Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою КМУ № 576 від 12.10.1992 року та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і вихолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВСУ № 622 від 21.08.1998, немаючи відповідного передбаченого законом дозволу на придбання, зберігання та носіння вибухових пристроїв, діючи повторно, за невстановлених обставин та час, незаконно придбав, шляхом привласнення знайденого, корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 та уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2, які придатні до вибуху. Вказані вибухові пристрої ОСОБА_5 незаконно зберігав до моменту огляду місця події о 21.01 хв., 05.05.2018 по вул.. Київська в м. Рівне, в занедбаній будівлі за приміщенням обласної клінічної лікарні, в ході проведення якого, на вимогу працівників Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області видав зазначені вибухові пристрої.
У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого правопорушення визнав повністю, щиро покаявся, та підтвердив факт, що дійсно він знайшов корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 та уніфікований запал які придатні до вибуху. Час та місце не пам`ятає. Вказані вибухові пристрої він незаконно зберігав до моменту огляду місця події 05.05.2018 по вул. Київська в м. Рівне, в занедбаній будівлі за приміщенням обласної клінічної лікарні, в ході проведення якого, на вимогу працівників Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області видав зазначені вибухові пристрої. Просить суд призначити мінімальну міру покарання.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за клопотанням учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних на обвинуваченого.
Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та наслідки їх не оспорювання. Сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у суду немає. Крім того суд роз`яснив, що учасники судового розгляду будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які в судовому засіданні не досліджувались, і які ніким не оспорюються.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 як і орган досудового слідства за ч. 1 ст. 263 КК України як своїми умисними діями, які виразилися у незаконному придбанні, зберіганні вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
Розмір витрат на залучення експерта становить 1144 грн.
Речові докази , а саме металеві уламки оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 передані на зберіганні в кімнату зберігання речових доказів Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області. Відповідно до акту № 513/32-2018 від 14.05.2018 року було знищено корпус гранати Ф-1 та запал до ручної гранати типу УЗРГМ-2 при проведенні вибухо-технчіної експертизи.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриття злочину. Крім того, обтяжуючою обставиною суд визнає вчинення злочину повторно.
Обтяжуючих обставин суд не встановив.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Що стосується особи обвинуваченого то суд враховує, що він має постійне місце проживання, де характеризуються посередньо, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога, раніше судимий за аналогічний злочин, неофіційно займається суспільно-корисливою працею.
Так, згідно ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання немає на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Загальні засади призначення покарання ( ст. 65 КК ) наділяють суд правом вибору однією з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначти покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізаці цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення можливість застосування чи не застосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання ( Постанова Верховного Суду України від 26 квітня 2018 року по справі № 757/15167/15-к).
Таким чином, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, а обтяжуючих обставин суд не встановив, то ОСОБА_4 має бути призначене покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, без ізоляції від суспільства в межах санкції інкримінуємої статті Кримінального Кодексу України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 370,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на один рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за залучення експерта у сумі 1144 грн.
Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не обиралась.
Речові докази вважати, а саме металеві уламки оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 які передані на зберіганні в кімнату зберігання речових доказів Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області після набрання вироком законної сили знищити.
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. ОСОБА_4 та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1