04.06.2018
Справа №627/4229/17
Провадження №1-кп/642/51/18
УХВАЛА
про продовження строку тримання під вартою
04 червня 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі - ОСОБА_4 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_5 ,
захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у судовому засіданні у м. Харкові матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно яких ухвалою Київського районного суду м. Харкова обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківська установа виконання покарань №27»,
за обвинуваченням їх у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Ухвалою суду від 17 квітня 2018 року строк тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 продовжений по 15 червня 2018 року.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України на обговорення учасників поставлено питання про доцільність продовження дії запобіжного заходу тримання під вартою у відношенні обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .
Прокурор у судовому засіданні вважав за доцільне продовжити обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки на даний час є наявими ризики, що були враховані при обранні запобіжного заходу.
Захисники та обвинувачені заперечували проти продовження строків тримання під вартою, просили змінити запобіжний захід на більш м`який у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Нечипорук та Йонкало проти України» зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви" (Jecius v. Lithuania), N 34578/97, п.93, ECHR 2000-IX). Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sine qua non) належності її продовжуваного тримання під вартою (рішення у справі "Яблонський проти Польщі". Крім того, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи "за" і "проти" не повинні бути "загальними й абстрактними" (рішення у справах "Іловецький проти Польщі", та "Смирнова проти Росії").
На даний час є наявними ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість обвинувачених переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків по цьому ж кримінальному провадженню, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.
Оцінюючи сукупність обставин, що враховуються під час дії запобіжного заходу, які визначені ст.178 КПК України, а саме: обґрунтованість підозри у вчиненні обвинуваченими злочину, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим, їх репутацію, вік та стан здоров`я, відомості про їх особу, вважає за необхідне залишити раніше обраний щодо них запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без зміни, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та їх належну поведінку.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
При цьому суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачені, опинившись на волі, зможуть перешкоджати встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, мотиви, які вказані в обвинувальному акті. Крім того, є достатньо підстав вважати, що обвинувачені зможуть ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, приймаючи до уваги, що судовий розгляд даного кримінального провадження триває, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 звинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, а також, що на цей час у суду немає підстав вважати відсутніми ризики, які передбачені ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку, що обраний відносно них запобіжний захід слід продовжити ще на 60 діб.
На підставі викладеного, керуючись ст. 177, ч. 3 ст. 331 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань (№27), обраний щодо обвинувачених ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважається продовженим до 03 серпня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3