Справа № 301/914/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" червня 2018 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Іршава клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, що внесене 15 лютого 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000145 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого, про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України,
в с т а н о в и в :
10 лютого 2018 року, біля 23 години 00 хвилин, ОСОБА_5 знаходячись на території подвір`я свого домогосподарства, за адресою АДРЕСА_1 , діючи умисно на ґр`унті особистих неприязних відносин, систематичного переслідування потерпілого та агресивності при вирішенні конфліктів з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_2 та маючи на меті викликати в останнього реальне побоювання за своє життя та посягаючи на його особисту безпеку, почав кидати в сторону ОСОБА_7 дровами, погрожувати вбивством, тобто інтенсивно виражатися, що позбавить його життя, заріже, що викликало у останнього почуття тривоги, оскільки він сприйняв погрозу вбивством як таку, що може здійснитися, судячи з дій ОСОБА_5 та інтенсивності погроз, тому були реальні підстави у ОСОБА_7 побоюватись здійснення цієї погрози.
Ці суспільно небезпечні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 129 КК України як погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози..
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримує клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру та вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена. Просив застосувати до нього примусові заходи медичного характеру з поміщенням до психіатричного закладу із загальним наглядом.
Захисник ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його законний представник ОСОБА_6 просили не застосовувати заходи медичного характеру, оскільки стан здоров`я ОСОБА_5 став набагато кращим.
Потерпілий ОСОБА_7 просив клопотання задовольнити.
Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 підлягає до задоволення, з слідуючих підстав.
Обґрунтованість клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
-протоколом огляду місця події від 16.02.2018 року (а.с.6-9);
-постановою про визнання речовим доказом та приєднання до справи речових доказів від 16.02.2018 року (а.с.10-11);
-протоколом дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів від 16.02.2018 року (а.с.38-40);
-характеристикою (а.с.49);
-характеризуючими даними (а.с. 51-57);
-вимогою (а.с.60);
-висновком судово-психіатричного експерта № 45 від 22.03.2018 року (а.с.85-89).
Факт вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами і сторонами кримінального провадження не оспорюється.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_5 доведена у вчиненні ним суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, а саме: як погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.
В судовому засіданні встановлено, що сторонами кримінального провадження не оспорюється формулювання оголошеної підозри та правову кваліфікацію суспільно небезпечних дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 129 КК України.
Відповідно до частини 3 статті 94 Кримінального кодексу України, госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.
Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування, примусові заходи медичного характеру мають застосовуватись лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність чи обмежену осудність і викликають потребу у застосуванні щодо неї таких заходів.
Відповідно до частини 2 статті 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування до неї примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 45 від 22.03.2018 року, підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді: «Параноїдної шизофренії, епізодичного перебігу з наростаючим дефектом». Хронічне психічне захворювання позбавляло ОСОБА_5 , здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, як в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, так і в даний час. ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру - примусового лікування в лікарні з загальним наглядом.
24 квітня 2018 року відносно підозрюваного запобіжний захід особисте зобов`язання змінено на запобіжний захід - передачу на піклування його батьку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителю АДРЕСА_1 з обов`язковим лікарським наглядом.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння в стані неосудності, що відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України виключає застосування до нього покарання, а тому відносно нього слід застосувати примусові заходи медичного характеру.
Враховуючи викладене, тяжкість вчиненого у стані неосудності діяння, характер і тяжкість захворювання ОСОБА_5 до нього необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у виді примусового лікування у психіатричній лікарні зі загальним наглядом.
Обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у виді передачі на піклування його батькові ОСОБА_6 з обовязковим лікарським наглядом залишити попередній.
Керуючись ст.ст. 19, 92-94 КК України, ст. ст. 395, 505, 512-513 КПК України,-
у х в а л и в :
Клопотання прокурора задовольнити.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканеця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, що вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.129 КК України примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричному закладі із загальним наглядом.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді передачі на піклування його батькові ОСОБА_6 з обовязковим лікарським наглядом скасувати з часу доставки (прийому) до відповідного психіатричного закладу.
Речовий доказ - дві дерев`яні частини дерева, які знаходяться у спеціальному пакеті на зберіганні у кімнаті речових доказів Іршавського ВП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області, знищити.
Ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення через Іршавський районний суд.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя : ОСОБА_1