Справа № 397/269/18
н/п : 1-кп/397/71/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.05.2018 року. Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Олександрівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.02.2018 року за № 0000114, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Олександрівка Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта середня, який проживає у цивільному шлюбі, має на утриманні одну неповнолітню дитину, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 22.11.2017 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України), -
за участю: прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення проти власності, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Так, 16.02.2018 року приблизно о 22:00 год. до ОСОБА_9 , який перебував за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , прийшов у гості його товариш ОСОБА_5 . У цей час у ОСОБА_9 перебували його знайомі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Останні розпивали спиртні напої та запропонували ОСОБА_5 приєднатися до них, на що той погодився та підсів за стіл. Розпиваючи спиртні напої з присутніми, ОСОБА_5 побачив у житловій кімнаті, де всі перебували, телевізор марки «Sypra» та запитував у ОСОБА_9 чи не хоче він йому його продати, на що ОСОБА_9 відмовився. В той момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме: телевізора марки «Sypra» моделі «ST29A95NTR», належного ОСОБА_9 .

Дочекавшись, коли усі присутні заснуть та переконавшись що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів та ціллю особистого самозбагачення, повторно, таємно викрав належний ОСОБА_9 телевізор марки «Sypra» моделі «ST29A95NTR», вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 4 від 18.02.2018 року становить 1500 грн. 00 коп.

З місця злочину ОСОБА_5 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 1500,00 грн.

Під час судового розгляду, до початку розгляду кримінального провадження по суті, суду надано угоду про примирення, яку укладено 23.05.2018 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_9 .

За умовами угоди потерпілий та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України, останній у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав обвинувачення у судовому провадженні, щиро каявся.

Крім цього, сторонами визначено узгоджене ними покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_13 за вчинене кримінальне правопорушення, на підставі ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., а покарання, призначене попереднім вироком, згідно із ст. 72 КК України, виконувати окремо.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому та потерпілому.

Заслухавши думку прокурора, який заперечив проти затвердження угод про примирення, зазначивши, що покарання, узгоджене сторонами, не відповідає КК України, оскільки обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку, а тому покарання необхідно призначити на підставі ст. 71 КК України; обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_9 , які наполягали на затвердженні угоди, вказавши, що вона укладена добровільно, наслідки укладення угоди, передбачені ч. 1 ст. 473, ч. 5 ст. 474 КПК України, їм роз?яснені та зрозумілі. Крім того, ОСОБА_5 зазначив, що повністю визнає вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, вказаному у висунутому обвинуваченні згідно з обвинувальним актом, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, у разі затвердження угоди, зазначив, що реально матиме змогу його виконати, а потерпілий зазначив, що матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має, шкода йому відшкодована, бажає примирення з обвинуваченим, тому суд вважає, що угода про примирення підлягає затвердженню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Крім того, з`ясовано, що дана угода не порушує права потерпілого та відповідає його інтересам, останній підтвердив усвідомлення наслідків укладення такої угоди, які судом йому були роз?яснені.

При призначенні ОСОБА_5 міри покарання, суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, особу винуватого, який щиро визнав вину у повному обсязі, проживає у цивільному шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину, має місце проживання та реєстрації, за яким компрометуючими даними відносно нього селищна рада не володіє, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, обставини, які пом`якшують покарання повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування матеріальної шкоди потерпілому, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а тому вважає що воно обґрунтовано узгоджене сторонами із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Вказане покарання, на думку суду є справедливим, відповідає меті покарання та є необхідним у даному конкретному випадку для виправлення та перевиховання обвинуваченого, і попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 22.11.2017 року ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

У відповідності з ч. 3 ст. 72 КК України, основне покарання у виді штрафу, при призначенні його за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків, складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.

Тому, покарання призначені за даним вироком і за попереднім вироком необхідно виконувати самостійно.

Суд не погоджується з доводами прокурора про те, що у затвердженні угоди необхідно відмовити, так як узгоджене сторонами, не відповідає КК України, оскільки обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку, а тому покарання необхідно призначити на підставі ст. 71 КК України з наступних підстав.

Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» № 13 від 11.12.2015 року, за наявності кількох обставин, що пом?якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК України мають право, використовуючи положення ст. 69 КК України, узгоджувати інше основне покарання, більш м?який його вид, не зазначений у санкції статті Особливої частини КК України за цей злочин.

Згідно п. 20 зазначеної вище постанови, якщо ж обвинувачений у період відбування покарання за вчинене кримінальне правопорушення вчинив інше кримінальне правопорушення, у провадженні якого у подальшому було укладено угоду, суд, переконавшись, що угода може бути затверджена, ухвалює вирок, яким затверджує угоду, призначає узгоджену сторонами міру покарання, а остаточне покарання визначає, керуючись правилами статей 71, 72 КК України.

Отже, узгодження в угоді про примирення сторонами покарання із застосуванням статті 69 КК України, не зважаючи на те, що правопорушення вчинено під час перебування особи на іспитовому строку, кримінальним законом не заборонено, а суд при затвердженні угоди та при призначенні покарання може керуватися як ст. 71 КК України, так і ст. 72 КК України.

Чинним кримінальним та кримінальним процесуальним законом не передбачено обов?язку суду відмовляти у затвердженні угоди про примирення, у зв?язку з тим, що сторони не узгодили остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України, а узгодили покарання, керуючись ст. 72 КК України.

Крім того, ч. 7 ст. 474 КПК України передбачено вичерпний перелік підстав для відмови у затвердженні угоди.

Враховуючи, що умови угоди щодо узгодженої міри покарання не суперечать кримінальному закону, інші умови угоди не суперечать також як вимогам і процесуального, так і кримінального закону, інших будь-яких обґрунтованих підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, які слугують для відмови у затвердженні угоди, прокурор не навів, тому у суду не має на даний час підстав для відмови у затвердженні угоди.

Таким чином, зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України, а тому, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для її затвердження.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, а тому його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України. ОСОБА_5 слід призначити узгоджене сторонами покарання.

Цивільний позов та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Підстави до вжиття заходів забезпечення кримінального провадження відсутні.

Речовий доказ: телевізор марки «Sypra» моделі «ST29A95NTR», який повернуто потерпілому під розписку, необхідно залишити у його володінні.

Керуючись ст.ст. 370-371, 376, 394-395, 471, 474-475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення, укладену 23.05.2018 року в смт. Олександрівка між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.02.2018 року за № 0000114.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі ч. 3 ст. 72 КК України, вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 22.11.2017 року та даний вирок - виконувати самостійно.

Речовий доказ: телевізор марки «Sypra» моделі «ST29A95NTR», який повернуто потерпілому під розписку, - залишити у його володінні.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити прокурору та обвинуваченому, а іншим учасникам процесу роз`яснити, що вони мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрівський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з врахуванням обмежень, визначених ч. 3 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя (підпис)
Копія вірна:
Суддя Олександрівського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1