1Справа № 335/4303/18 1-кс/335/5001/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду міста Запоріжжя скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність прокурора прокуратури Запорізької області у кримінальному провадженню № 0000141, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність прокурора прокуратури Запорізької області у кримінальному провадженні № 0000141, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.
В обґрунтування доводів скарги заявник посилається на те, що на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.05.2018 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було вилучено належне ОСОБА_4 майно, а саме: кайдани та ліхтар з пристроєм для відлякування тварин.
Посилаючись на те, що органом досудового розслідування було виявлено та вилучено вищезазначене майно, яке належать заявнику, та, яке не має жодного відношення до обставин кримінального провадження, воно не було арештоване у передбачені КПК України строки, майно є тимчасово вилученим майном та повинно бути негайно повернуто його власнику, однак, на даний час, майно незаконно утримується органом досудового розслідування, чим порушується право власника на розпорядження майном, заявник просить визнати протиправною бездіяльність прокурора щодо неповернення вилученого майна та зобов`язати уповноважених осіб повернути зазначене майно власнику, яке було тимчасово вилучено під час проведення обшуку.
Заявник скаргу підтримав, надавши відповідну письмову заяву, у якій зазначив, що вимоги скарги підтримує та наполягає на їх задоволенні у повному обсязі.
Прокурор проти задоволення скарги заперечувала, надала відповідну заяву.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд скарги проведено без фіксації судового процесу.
Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій, бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Частина 1 ст. 24 КПК України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.

З наданих слідчому судді матеріалів вбачається, що прокуратурою Запорізької області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000141 від 13.04.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.05.2018 року, надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі якої уповноваженими особами було проведено обшук, під час якого виявлено та вилучено в тому числі зазначене у скарзі майно: кайдани та ліхтар з пристроєм для відлякування тварин.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватись під час обшуку, огляду.

Статтею 169 КПК України закріплений вичерпний перелік випадків, коли тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучене.

Тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у випадку: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Вимогами ч. 7 ст. 236 КПК України передбачено, що при обшуку слідчий, прокурор мають право оглядати та вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження, при цьому вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, вважаються тимчасово вилученими.

Так, ухвалою слідчого судді від 02.05.2018 року надано дозвіл на проведення обшуку з метою відшукання та вилучення електрошокового пристрою, одягу, який зберіг на собі сліди злочину, сумки коричневого кольору, кайданків, електронних носіїв інформації.

Враховуючи встановлені в ході розгляду скарги обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучене в ході обшуку майно не є тимчасово вилученим, оскільки на його вилучення надавався дозвіл, тому вилучене майно не потребувало арешту.

Оскільки встановлення у вилученому майні наявності ознак знарядь вчинення кримінального правопорушення, як підстави для визнання майна речовими доказами у кримінальному провадження, потребують спеціальних знать спеціаліста та експертного дослідження, підстави вважати вилучене майно таким, що не містить ознак, визначених ст. 98 КПК України, відсутні.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що за правилом встановленим ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Вирішення слідчим суддею вимог про визнання протиправною бездіяльності уповноважених осіб щодо неповернення тимчасово вилученого майна не охоплюється його повноваженнями, які мають реалізовуватися в спосіб, передбачений процесуальним законом.

З огляду на зазначені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність прокурора прокуратури Запорізької області у кримінальному провадженню № 0000141, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1