печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2018 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

представника ТОВ «Інженерна технологічна компанія» - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерна технологічна компанія» про скасування арешту на майно, накладеного у кримінальному провадженні №0000120,

В С Т А Н О В И В :
До провадження слідчого судді надійшло клопотання ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Інженерна технологічна компанія» про скасування арешту на майно, накладеного у кримінальному провадженні №0000120 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.12.2017 у справі № 757/73674/17-к на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ «Інженерна технологічна компанія» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , що відкриті в ПАТ «АЛЬФА-БАНК» (МФО 300346) та заборону розпоряджатися зазначеним майном, що стосується видаткових операцій, або відчужувати його у будь-який спосіб, за виключенням видаткових операцій щодо обов`язкових платежів до державного бюджету зі сплати податків, зборів (обов`язкових платежів).
Клопотання мотивоване тим, що службові особи підприємства та його засновники не мають статусу підозрюваного або обвинуваченого в кримінальному провадженні. Цивільний позов до товариства не пред`явлено. Вважає, що органом досудового розслідування не надано належних доказів, які б пов`язували товариство або його службових осіб із обставинами, що є предметом розслідування у кримінальному провадженні.
У судовому засіданні представник товариства підтримав клопотання.
Слідчий до судового засідання не з`явився з невідомих причин. Тому, слідчий суддя розглянув вказане клопотання у його відсутність.
Заслухавши пояснення представника ОСОБА_3 та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив такі обставини.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Під час розгляду клопотання встановлено, що ГСУ НП України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000120, зареєстрованому в ЄРДР 26.11.2012 за підозрою ОСОБА_4 в учиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366; ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України; ОСОБА_5 в учиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 28, ч. ч. 2, 4 ст. 197-1 КК України, ОСОБА_6 в учиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365-2, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 362 КК України; ОСОБА_7 в учиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365-2, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 362 КК України; ОСОБА_8 в учиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365-2, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 362 КК України та за фактами вчинення службовими особами групи компаній «Укогруп» кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356; ч. ч. 1, 3, 4 ст. 197-1; ч. 1 ст. 194; ч. 1 ст. 358; ч. 1, 2 ст. 382; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 197-1; ч.ч. 1, 2 ст. 364-1; ч.ч. 1, 2 ст. 366; ч. 2 ст. 209; ч. ч. 1, 3, 4 ст. 190; ч. ч. 1, 3 ст. 212; ч. ч. 4, 5 ст. 191; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 365-2, ч. ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч.3 ст. 365-2, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 362 КК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/73674/17-к від 11.12.2017 р. накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ «Інженерна технологічна компанія» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , що відкриті в ПАТ «АЛЬФА-БАНК» (МФО 300346), шляхом заборони розпоряджатися зазначеним майном, що стосується видаткових операцій, або відчужувати його у будь-який спосіб, за виключенням видаткових операцій щодо обов`язкових платежів до державного бюджету зі сплати податків, зборів (обов`язкових платежів).
Вказаний арешт накладено слідчим суддею з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Разом з тим, з наданих в обґрунтування клопотання документів, вбачається, що відносно вказаного товариства відомості до ЄРДР не внесені, досудове розслідування відносно нього не здійснюється.
Крім того, прокурором не зазначено та не надано жодного доказу, що до товариства пред`явлено цивільний позов.
Відповідно до абз. 2 п. 2.6. Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. 276-279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.
З огляду на наведене правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.
Отже арешт ухвалою слідчого судді на грошові кошти ТОВ «Інженерна технологічна компанія» накладено необґрунтовано, оскільки арешт накладено на майно юридичної особи, службові особи якої, не мають статусу підозрюваного або обвинуваченого та не несуть за законом матеріальну відповідальність за їх дії.
Крім того, відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Отже, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначає у своєму клопотанні.
Разом з тим, при розгляді клопотання про скасування арешту прокурором не доведено наявність будь-яких фактичних даних (доказів), відповідно до яких є необхідність у збереженні накладеного арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках.
Прокурор не довів та не зазначив конкретних фактичних обставин (час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення), які виправдовували б такий спосіб втручання у господарську діяльність ТОВ «Інженерна технологічна компанія».
При цьому слідчий суддя бере до уваги, що товариство є реально інсуючим товариством, котре здійснює господарську діяльність, несе зобов`язання за укладеними господарськими договорами.
Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому дим Кодексом.
Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-И). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статгі 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).
Крім того, як вбачається з довідок про залишок коштів на рахунках товариства в ПАТ «Альфа -Банк»:
- № НОМЕР_1 (980) - на теперішній час обліковується 37,75 грн.;
- № НОМЕР_2 (980) - на теперішній час обліковується 293,63 грн.
Отже, арешт накладений на грошові кошти, що знаходяться на цих рахунках, не виконує завдання кримінального провадження та арешту.
Враховуючи, що на даний час відносно ТОВ «Інженерна технологічна компанія» не здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, не виконують завдання кримінального провадження та арешту, то арешт на грошові кошти підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 174, 309 КПК України,
У Х В А Л И В :
Клопотання ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерна технологічна компанія» про скасування арешту на майно, накладеного у кримінальному провадженні №0000120 задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/73674/17-к від 11.12.2017 р., а саме на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ «Інженерна технологічна компанія» () № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , що відкриті в ПАТ «АЛЬФА-БАНК» (МФО 300346), що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Десятинна, 4/6 та скасувати заборону розпоряджатися зазначеним майном, що стосується видаткових операцій, або відчужувати його у будь-який спосіб, за виключенням видаткових операцій щодо обов`язкових платежів до державного бюджету зі сплати податків, зборів (обов`язкових платежів).
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1