Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/3691/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.05.2018 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючий-суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів кримінальне провадження №0000982 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

10 серпня 2017 року, близько 22 години 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_4 , разом із двома особами, відносно яких вирок ще не набрав законної сили, знаходячись на території колишнього ВАТ АПГ «Закарпатський сад», що розташований по вулиці Вишнева, б/н в с. Новоселиця Виноградівського району, де діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до існуючих загальноприйнятих норм поведінки в суспільстві, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, підійшов до автомобіля марки «ВАЗ 2106» р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , на передньому пасажирському сидінні якого знаходився ОСОБА_8 , а на задньому ОСОБА_6 разом з ОСОБА_9 .

Відкривши задню ліву пасажирську дверку автомобіля, ОСОБА_4 затіяв із ОСОБА_6 сварку, під час якої, з метою самоутвердження, за рахунок приниження в очах оточуючих, а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , продовжуючи свої хуліганські дії, виражаючись нецензурною лайкою, схопив обома руками за одяг і застосувавши фізичну силу, витягнув ОСОБА_6 із салону автомобіля, після чого безпричинно наніс останньому три удари долонями обох рук в область обличчя ОСОБА_6 , який уникаючи побиття намагався втекти від ОСОБА_4 , однак останній не припиняючи своїх протиправних дій утримував ОСОБА_6 за одяг та виражався в його адресу нецензурною лайкою з погрозами подальшого застосування фізичного насильства.

Не зупиняючись на цьому, ОСОБА_4 відкривши задню праву пасажирську дверку автомобіля, безпричинно затіяв сварку із ОСОБА_9 , під час якої, продовжуючи вчиняти хуліганські дії, виражаючись в адресу останнього нецензурною лайкою, схопив обома руками за одяг і застосувавши фізичну силу, витягнув ОСОБА_9 , із салону автомобіля, після чого безпричинно наніс останньому три удари кулаками обох рук в область обличчя, спричинивши тілесні ушкодження.

В подальшому ОСОБА_7 з метою припинення протиправних дій ОСОБА_4 та двох інших осіб, вирок відносно яких ще не набрав законної сили, підійшов до потерпілого ОСОБА_6 , якого взяв по-під свої руки та посадив на заднє пасажирське місце автомобіля ВАЗ 2106, р.н. НОМЕР_1 , однак ОСОБА_4 та ще одна інша особа, відносно якого вирок ще не вступив в законну силу, продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на порушення громадського порядку, відштовхнули ОСОБА_7 та самовільно розмістились на заднє пасажирське місце вищевказаного автомобіля таким чином, що ОСОБА_6 знаходився між ними, де ОСОБА_4 схопив останнього правою рукою за шию і разом з іншою особою, відносно якої вирок ще не вступив в законну силу, нанесли в область обличчя та грудної клітки ОСОБА_6 по три удари руками стиснутими в кулак.

В результаті хуліганських дій ОСОБА_4 та ще двох осіб, відносно яких вирок ще не набрав законної сили, потерпілому ОСОБА_6 , було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синців орбітальної ділянки лівого ока, правого плеча в середній третині по внутрішній поверхні та правого стегна в середній третині по внутрішній поверхні, які згідно п.2.3.2 «б» «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень», затверджених «Наказом №6» МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я, що підтверджується висновком судово-медичного експерта № 301 від 27.10.2017.

Органом досудового розслідування зазначені умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.296 КК України не визнав повністю. Пояснив, що ОСОБА_13 розповсюджував про нього плітки і він бажав зустрітися з останнім, щоб з`ясувати причини таких пліток. 10.08.2017 року обвинуваченому стало відомо, що ОСОБА_7 , будучи водієм автомобіля ВАЗ, перевозить ОСОБА_13 . Оскільки ОСОБА_13 було важко знайти, користуючись можливістю, попросив водія, щоб той привіз ОСОБА_14 на територію колишньої ферми в с.Новоселиця, що при в`їзді в село. Коли приїхав автомобіль, із заднього сидіння вийшов ОСОБА_13 , який був напідпитку. Обвинувачений почав запитувати у потерпілого чому той розповсюджує про нього плітки, і не витримавши, наніс останньому декілька ударів долонею руки по обличчю. Після цього потерпілий ОСОБА_15 почав тікати. Однак двоє хлопців привели його і посадили в машину на заднє сидіння. До нього в машину по обидва боки сіли він, обвинувачений, та ОСОБА_16 , де продовжували говорити і нанесли ще по декілька ударів по обличчю долонями рук. Надалі обвинувачений сказав ОСОБА_7 , щоб той віз його додому, оскільки ОСОБА_14 перебуває у нетверезому стані. Вважає, що громадський порядок не порушував, а просто з`ясовував стосунки з потерпілим.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що обвинувачений ОСОБА_4 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 вчинили щодо нього хуліганські дії та побили його. Так, в серпні 2017 року він перебував зі своїми друзями на р.Тиса і зателефонував своєму товаришу ОСОБА_18 , щоб той забрав їх. У автомобілі перебували ОСОБА_19 як водій, ОСОБА_18 та ОСОБА_20 . Їдучи по дорозі ОСОБА_19 звернув при в`їзді у с.Новоселиця на територію бувшого саду, ОСОБА_18 казав, що треба заїхати ще за дівчиною в с.Новоселиця. Там їх вже очікували ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 . Коли машина зупинилася, ОСОБА_21 відразу відкрив задню дверку, де сидів потерпілий, і почав його бити. Він вирвався, однак двоє хлопців його наздогнали і привели знову до ОСОБА_24 , посадили в автомобіль, де ОСОБА_4 ОСОБА_22 декілька разів вдарили його по обличчю. ОСОБА_25 та ОСОБА_22 били його кулаками в обличчя і груди. Додав, що ОСОБА_19 та ОСОБА_18 намагалися всіх розігнати. На території, де відбувався даний конфлікт, перебувало близько 13-15 чоловік. Потерпілий не заперечив ту обставину, що в той час знаходився в нетверезому стані.

Суд знаходить, що факт вчинення злочинних дій та винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні хуліганства, незважаючи на заперечення ним своєї вини, повністю стверджується наступними доказами.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 суду показав, що 10.08.2017 року найняв ОСОБА_19 як такситса, який забирав його від дівчини. В подальшому вони на прохання ОСОБА_13 забрали і його, щоб відвезти додому в с.Хижа. Після цього йому зателефонував ОСОБА_26 , який поцікавився чим він займається. Довідавшись, що потерпілий перебуває у автомобілі разом з ОСОБА_13 , обвинувачений попросив, щоб вони прямували в с.Новоселиця. Водій ОСОБА_19 погодився їхати і вони направилися в с.Новоселиця. В автомобілі знаходилися водій ОСОБА_19 , ОСОБА_15 та ОСОБА_20 . Приїхавши в с.Новоселиця на територію бувшої ферми, ОСОБА_19 зупинив автомобіль біля ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_26 . Останній відразу відкрив задню ліву дверку автомобіля, схопив руками за одяг ОСОБА_13 , витягнув останнього із салону автомобіля та наніс йому 3-4 удари долонями рук по обличчю. ОСОБА_14 намагався втекти, однак двоє хлопців його наздогнали і знову привели до автомобіля, де ОСОБА_25 наніс йому декілька ударів долонями рук по обличчю. Потерпілий перебував в нетверезому стані. В подальшому ОСОБА_13 посадили на заднє сидіння автомобіля, де ОСОБА_26 та ОСОБА_29 наносили ще декілька ударів ОСОБА_14 . Лунали нецензурні слова. Даний конфлікт тривав близько 15 хв., він намагався припинити ситуацію, яка виникла, жоден з інших свідків не постраждали.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 суду показав, що ОСОБА_18 найняв його як таксиста, вони прямували з смт.Королево до с.Хижа, по дорозі забрали ОСОБА_13 з другом, якого попросив привезти ОСОБА_26 в с.Новоселиця. Заїхавши на незабудовану територію при в`їзді в село, там вже знаходилося декілька хлопців. ОСОБА_26 підійшов до автомобіля, вийшов ОСОБА_13 і вони про щось розмовляли. Почалася бійка, під час якої ОСОБА_30 вдарив ОСОБА_14 , лунали висловлювання з нецензурною лексикою. Він, свідок, разом з ОСОБА_31 стояли збоку і намагалися зупинити конфлікт. Він не бачив хто першим наніс удар, оскільки була темна пора, однак в подальшому бачив як ОСОБА_26 наніс удар долонею руки по обличчю ОСОБА_13 . Далі на заднє сидіння його автомобіля сідали ОСОБА_26 зі своїм другом та ОСОБА_13 . Конфлікт тривав десь 15 хв., на території знаходилося близько семеро хлопців.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 суду показав, що 10.08.2017 року він разом з друзями ОСОБА_32 , ОСОБА_33 і ОСОБА_34 прибули на початок с.Новоселиця. Опинився там випадково, оскільки всі йшли і він захотів. Приїхав автомобіль, якої марки не розгледів, оскільки має вади зору. Чув як відрилася дверка автомобіля і почалася бійка, яка супроводжувалася нецензурною лексикою. Наскільки йому було зрозуміло ОСОБА_35 бив ОСОБА_14 . Він стояв осторонь, в його бік жодних погроз не лунало.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суду дали аналогічні покази, про те, що того дня 10.08.2018 року разом з ОСОБА_22 та ОСОБА_36 перебували на території колишньої ферми в с.Новоселиця, ОСОБА_21 попросив їх туди підійти. Туди на скутері приїхав ОСОБА_26 , а через декілька хвилин на автомобілі і ОСОБА_37 , який був у нетверезому стані. Коли ОСОБА_13 вийшов із автомобіля почалися крики і галаман. Вони чули, що відбувається бійка, однак хто кого бив не бачили. Пам`ятають як ОСОБА_38 відходив від автомобіля в бік с.Черна і впав, однак вони двоє його підняли і знову відвели до автомобіля на якому вони приїхали.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 в судовому засіданні показав, що 10.08.2017 року близько 22 години йому разом з ОСОБА_17 було повідомлено ОСОБА_39 про телефонний дзвінок ОСОБА_24 про приїзд ОСОБА_13 , який перебував на заробітках. Останній боргував кошти ОСОБА_26 , ОСОБА_25 та ОСОБА_40 . Батин ОСОБА_30 переказав, що ОСОБА_14 скоро приїде на територію бувшої ферми при в`їзді в с.Новоселиця. Вони пішли туди. ОСОБА_26 приїхав на скутері, а через декілька хвилин ОСОБА_41 привезли на автомобілі ВАЗ. До машини підійшов ОСОБА_42 та витягнув ОСОБА_14 із машини і почав бити його долонями рук по обличчю. ОСОБА_14 нахилився, підняв із землі камінь і хотів кинути в ОСОБА_25 , однак свідок ОСОБА_16 схопив руку останнього та наніс йому близько 3 ударів долонею по обличчю. Потім він з ОСОБА_43 посадили ОСОБА_14 на заднє сидіння автомобіля, де вони по одному разу вдарили ОСОБА_14 по обличчю долонею руки. Він не бачив ніяких ушкоджень на тілі ОСОБА_44 . Жодних погроз в бік інших присутніх не лунало.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_17 суду показав, що 10.08.2017 року ввечері зателефонував ОСОБА_26 , що треба зустрітися на території бувшої ферми у зв`язку з тим, що ОСОБА_45 мав борги перед ОСОБА_46 та іншими. ОСОБА_41 привезли на автомобілі. Він бачив як ОСОБА_42 наносив удари ОСОБА_14 , лунали нецензурні слова. Надалі він, ОСОБА_17 та ОСОБА_16 теж наносили йому удари по обличчю.

Крім показань потерпілого та свідків, вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується:

- заявою ОСОБА_6 від 14.08.2017 року про прийняття мір відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_22 , ОСОБА_47 , які 10.08.2017 року близько 22 години нанесли йому тілесні ушкодження при в`їзді у с.Новоселиця (а.п.20 т.1);

- висновком експерта №301 (по матеріалам КП від 27.10.2017 року, згідно якого у ОСОБА_6 , 1999 р.н., мали місце тілесні пошкодження у вигляді синців орбітальної ділянки лівого ока, правого плеча в середній третині по внутрішній поверхні та правого стегна в середній третині по внутрішній поверхні. Дані тілесні пошкодження виникли внаслідок дії тупого предмету яким могла бути стиснута в кулак рука, обута нога чи інші подібні предмети при нанесенні ударів ними, при цьому він міг знаходитися в будь-якому положенні, обернутий травмованими ділянками тіла до травмуючого предмету, виникнення згаданих вище тілесних ушкоджень внаслідок вільного падіння з висоти власного зросту виключено. По давності описані вище тілесні ушкодження вкладаються в час події на який вказує потерпілий. Вони не спричинили розладу здоров`я і по цій ознаці згідно п.2.3.2 б Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень від 17.01.1995 р. кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я (а.п.95-97 т.1).

У кримінальному провадженні зібрана достатня кількість достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Достовірність показань, які обвинувачений дав в ході судового слідства, з приводу того, що він не вчиняв на його думку жодних хуліганських дій, які виразились у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, повністю спростовуються допитаними свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та потерпілим ОСОБА_6 під час судового провадження, а також вище вказаними документами по справі.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, вирішив наступне.

Діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 мало місце. Це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України - тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене групою осіб. Обвинувачений винен у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Суд не погоджується з позицією захисника ОСОБА_5 , яку також підтримав обвинувачений ОСОБА_4 стосовно відсутності в діях останнього складу кримінального правопорушення за ч.2 ст.296 КК України з огляду на наступне.

Об`єктом захисту у ст.296 КК України є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством.

За зовнішнім виявом (набором фактів) хуліганство певним чином схоже на ряд інших діянь, зокрема найбільше на ті з них, які посягають на здоров`я, честь та гідність людини, її майно. Однах схожість цих діянь не завжди може бути підставою для визнання їх однаковими (рівнозначними).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.4-6 постанови №10 від 22 грудня 2006 року "Про судову практику в справах про хуліганство", суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

В п.5 постанови зазначається, що хуліганство визнають учиненим групою осіб і кваліфікують за ч.2 ст.296 КК у разі участі в злочинних діях декількох (двох і більше) виконавців незалежно від того, яка форма співучасті (ст. 28 КК) мала місце.

Так, обвинувачений своїми умисними діями з мотивів зневажливого ставлення до громадського порядку та явної неповаги до суспільства з особливою зухвалістю, що виразилась у нахабному поводженні, поєднане з заподіянням потерпілому тілесних ушкоджень, знущанням над ним, маючи особисті неприязні відносини, порушив громадський порядок, що вказує на хуліганські дії обвинуваченого.

Саме ці умови та ознаки поведінки переконують суд у правильній кримінально-правовій кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.296 КК України, відмежовуючи його від спричинення умисних легких тілесних ушкоджень та посягань проти життя і здоров`я людини.

Обвинувачений досяг віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за вчинення хуліганства. Його дії характеризуються прямим умислом. Зокрема, обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання. Він провокував бійку, на зауваження свідків не реагував, поводив себе грубо, зухвало, нецензурно висловлювався. У даному випадку вбачається зухвала поведінка обвинуваченого з мотивів помсти, що трансформувалася в мотив явної неповаги до суспільства. Тому, мотив полягає у вираженні явної неповаги до суспільства, що виразилось в зневажливому ставленні обвинуваченого до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, бажання показати свою грубу силу та зневагу до оточуючих. Дана ознака однаково характеризує як об`єктивну сторону хуліганства - грубе порушення громадського порядку, так і його суб`єктивну сторону - хуліганські мотиви вчинення.

Приходячи до такого висновку, суд враховує і правову позицію щодо відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, яка викладена і під час аналізу Постанови Верховного Суду України від 04.10.2012 року по справі № 5-17кс12 та наводиться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-192/0/4-13 від 30.01.2013 року, де також зазначено, що початок прояву хуліганства (ст. 296 КК України) може бути різний: наприклад, особа може завчасно передбачити, що перебуватиме у громадському місці під час проведення якихось заходів, й у зв`язку із цим готується, налаштовує себе на вчинення у той час відповідних протиправних дій, або ж рішення вчинити такі дії може виникнути спонтанно, раптово, ситуативно.

Аналізуючи доводи захисника обвинуваченого, щодо відсутності в діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, суд розцінює їх такими, що не заслуговують на увагу та не можуть бути прийняті судом, оскільки вони ґрунтуються виключно на власних припущеннях і міркуваннях обвинуваченого ОСОБА_4 , який зацікавлений в уникненні від кримінальної відповідальності та спростовуються показами потерпілого ОСОБА_6 та показами свідків, які допитані в судовому засіданні.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обвинувачений не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Аналіз даних про особу ОСОБА_4 вказують на те, що за місцем проживання та реєстрації він характеризується посередньо (а.с.105 т.1); на Д обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра та лікаря-фтизіатра не перебуває (а.п.103 т.1); раніше не судимий (а.с.106 т.1).

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченого за вчинення даного кримінального правопорушення, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст.65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого злочину, що згідно із ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, враховує наслідки та обставини вчиненого злочину (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності), особу винного - його вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, посередню характеристику за місцем проживання, раніше не судимий, за відсутністю обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, тому приходить до висновку про необхідність обрання обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, та приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без відбування покарання і його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Така міра примусу на переконання суду є достатньою для виправлення обвинуваченого та для попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Майно, на яке накладено арешт та речові докази відсутні.

Питання про документи слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

З огляду на вищевказане, керуючись ст.ст. 91, 94, 370, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_48 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_48 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Документальні докази зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Сторони кримінального провадження мають право подати апеляційну скаргу на вирок суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Закарпатської області через Виноградівський районний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

ГоловуючийОСОБА_1