Справа № 317/1924/18
№/п 1-в/317/210/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 р. м.Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника адміністрації ДУ «БВК (№99)» ОСОБА_4 ,

засудженого - ОСОБА_5 ,

захисника засудженого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференц зв`язку в залі суду м.Запоріжжя подання начальника ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» про умовного - дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Самойлівка Куйбішевського району Запорізької області, українця, гр. України, розлученого, маючого двох неповнолітніх дітей, до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло подання начальника ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» про умовного - дострокове звільнення ОСОБА_5 .

Подання обґрунтоване тим, що ОСОБА_5 засуджений 18.05.2016 року Оріхівським районним судом Запорізької області за ст.115 ч.1, ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 72 ч.5 КК України ОСОБА_5 зарахований строк попереднього ув`язнення в строк відбування покарання.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 23.08.2016 року ОСОБА_5 зараховано термін тримання під вартою з 19.05.2016р. по 18.06.2016р. включно, за правилами, передбаченими ст.72 ч.5 КК України.

Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 21.08.2015 року. Під час тримання у Вільнянському слідчому ізоляторі допустив 1 порушення установленого порядку відбування покарання, заохочень не мав.

В Біленьківській виправній колонії №99 відбуває покарання з 25.07.2016 року. За період відбування покарання порушень установленого порядку відбування покарання не допускав. За сумлінну поведінку та ставлення до праці, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки має 4 заохочення правами начальника установи.

Своєю поведінкою та ставленням до праці, ОСОБА_5 довів своє виправлення, тому начальник ДУ «БВК (№99)» звернувся до суду із вказаним поданням, яке просить задовольнити.

В судовому засіданні представник адміністрації Біленьківської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області №99 ОСОБА_4 підтримав подання начальника установи та просив його задовольнити, оскільки вважає, що ОСОБА_5 заслуговує на застосування відносно нього пільги, передбаченої ст. 81 КК України.

Засуджений ОСОБА_5 підтримав подання начальника виправної установи, зазначив, що він розкаюється, усвідомлює свою провину. Вважає що довів своє виправлення.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_6 підтримав подання начальника виправної установи, просив суд його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 вважає, що подання начальника виправної установи є передчасним, просив суд відмовити в задоволені подання.

Вислухавши пояснення засудженого та його захисника, думку прокурора та представника адміністрації виправної установи, суд вважає, що подання начальника ДУ «БВК (№99)» є таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_5 засуджений 18.05.2016 року Оріхівським районним судом Запорізької області за ст.115 ч.1, ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 72 ч.5 КК України ОСОБА_5 зарахований строк попереднього ув`язнення в строк відбування покарання.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 23.08.2016 року ОСОБА_5 зараховано термін тримання під вартою з 19.05.2016р. по 18.06.2016р. включно, за правилами, передбаченими ст.72 ч.5 КК України.

Виходячи з викладеного, початок строку:21.08.2015 року, кінець строку: 08.09.2019 року.

Станом на 19.07.2018 року відбув більше ніж строку покарання.

У відповідності до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Згідно наданої суду характеристики, підписаної начальником відділення СПС, узгодженої з заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи і затвердженої начальником установи, ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 21.08.2015 року. Під час тримання у Вільнянському слідчому ізоляторі допустив 1 порушення установленого порядку відбування покарання, заохочень не мав.

В ДУ «БВК (№99)» ОСОБА_5 відбуває покарання з 25.07.2016 року. За період відбування покарання порушень установленого порядку відбування покарання не допускав. За сумлінну поведінку та ставлення до праці, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки має 4 заохочення правами начальника установи.

На виробництві установи працевлаштований різноробочим на дільниці «Поліетилен».

Згідно наданої характеристики на засудженого адміністрацією виправної установи, ОСОБА_5 до виконання своїх обов`язків ставиться сумлінно. За вироком суду цивільного позову не має. У відношенні до персоналу установи грубість не проявляє, виконує вимоги. Приймає участь у суспільному житті відділення, роботі самодіяльної організації засуджених, програмах диференційованого виховного впливу, прагне підвищення свого загальноосвітнього рівня, на профілактично виховні заходи реагує позитивно, робить відповідні висновки.

За характером спокійний, врівноважений, у відношенні із засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується вимог особистої санітарії та гігієни. Провину у скоєному злочині визнає.

16.03.2017 р. комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст.101 КВК України, у вигляді змін умов тримання.

25.01.2018 р. комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 82 КК України, у вигляді заміни не відбутої частини строку покарання більш м`яким.

Однак вислухавши пояснення ОСОБА_5 , суд може зробити висновок про те, що засуджений тільки говорить про те, що він визнає свою винуватість у скоєному, однак фактичного розкаяння не вбачається.

Суд прийшов до висновку, що поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить надані на нього характеризуючи матеріали.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 на виробництві установи працює лише з липня 2017 року, раніше засуджений не працював.

Окрім того, в матеріалах справи є довідка від 06.06.2018 року згідно якої вбачається, що ОСОБА_5 перебуває в ДУ «БВК (№99)» як схильний до суїциду, що також свідчить про його не стабільний психологічний стан.

Посилання засудженого ОСОБА_5 в судовому засіданні на те, що він має травму голови підтвердження свого не знайшли.

При визначених обставинах, на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 оскільки встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не свідчать про його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання начальника ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» про умовного - дострокове звільнення ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Суддя ОСОБА_1