н/п 1-кп/174/55/2018
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

04 липня 2018 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника потерпілого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вільногірську кримінальне провадження № 0000135 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Вільногірську Дніпропетровської області, громадянина України, освіта базова загальна середня, не одруженого, не працює, не військовозобов`язаний, зареєстрований по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 11.08.2006 р. Вільногірським міським судом Дніпропетровської області по ст.ст.186 ч.2, 76, 104 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік;

- 22.11.2007 р. Вільногірським міським судом Дніпропетровської області по ч.2 ст.296, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 11.10.2011 р. по постанові Дзержинського райсуду м.Кривий Ріг Дніпропетровської області від 04.10.2011 р. умовно-достроково на невідбутий строк 3 місяці 19 днів на підставі ст.81 КК України;

- 11.04.2013 р. Вільногірським міським судом Дніпропетровської області по ст.ст.186 ч.2, 187 ч.1, 75, 76 КК України, до 4 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, звільнений від відбуття покарання 19.04.2016 р.;

- 29.06.2017 р. Вільногірським міським судом Дніпропетровської області по ст.ст.185 ч.3, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки;

- 28.08.2017 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.190, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75, п.п.1,2 ч.1, п.3 ч.2 ст.76 КК України з іспитовим строком 2 роки; ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 11.04.2018 року звільнення від відбування покарання з випробуванням скасовано;

- 30.05.2018 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області по ч.1 ст.263, ч.ч.2, 3 ст. 185, ч.2 ст.15- ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,-
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Повторно, ОСОБА_5 , 13.03.2018 року, близько 11.50 год., знаходячись в 2-му під`їзді будинку АДРЕСА_2 , побачив не зачинені на замок двері до підвального приміщення вказаного будинку, внаслідок чого в останнього раптово виник злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, яке належить Управлінню архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (далі УАКБ та ЖКГ).

В той же день, тобто 13.03.2018 року, близько 11.55 год., ОСОБА_5 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, продовжуючи знаходитись в 2-му під`їзді будинку АДРЕСА_2 , впевнившись, що за його злочинними діями не спостерігають сторонні особи, через не зачинені на замок двері проник до вказаного підвального приміщення, де за допомогою фізичної сили, шляхом злому, демонтував один фрагмент металевої труби d-50 L 1,5 м. та кран шаровий d-50, тобто таким чином, діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, викрав майно, яке належить УАКБ та ЖКГ Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, а саме: один фрагмент металевої труби d-50 L, довжиною 1,5 м., бувшої у використанні, з урахуванням зносу вартістю 144,75 грн., та кран шаровий d-50 L, бувший у використанні, з урахуванням зносу вартістю 332,00 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому УАКБ та ЖКГ майнову шкоду на загальну суму 476,75 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав повністю і показав, що 13.03.2018 р., приблизно о 12 год. дня, прийшов до будинку АДРЕСА_2 , де через незачинені двері підвального приміщення проник всередину та за допомогою своєї фізичної сили відламав фрагмент металевої труби з краном, який через вікно у підвалі висунув на зовні. Після цього вийшов з підвалу, забрав цю трубу і відніс її на пункт прийму металобрухту, де продав. У вчиненому щиро кається, усвідомлює протиправність своїх дій, має намір виправитися, просить суворо не карати.

Представник потерпілого ОСОБА_4 показала, що 14.03.2018 р. вранці, прийшовши на роботу, від начальника управління дізналася, що в будинку по АДРЕСА_2 , невідомими особами вчинено крадіжку труби. Разом з працівниками КП «Жилсервіс» вийшли на місце, де цей факт підтвердився. Склали акт та звернулися із заявою до поліції. В послідуючому трубу з краном було повернуто працівниками поліції, матеріальних претензій до обвинуваченого не мають.

Докази по справі в судовому засіданні досліджені згідно ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються і суд вважає їх встановленими та доказаними у суді.

При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченого ОСОБА_5 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Таким чином, факт вчинення злочину ОСОБА_5 знайшов своє підтвердження в суді, а його дії органом досудового слідства вірно кваліфіковані по ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, обставини, які пом`якшують його покарання, особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, при судовому розгляді справи не встановлено.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд на підставі ч.1 ст. 66 КК України відносить його щире каяття.

За місцем проживання ОСОБА_5 характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, не одружений, дітей не має.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним) та пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) Європейський Суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий і надмірний тягар для особи.

Враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який не працює і не має легальних джерел доходів та сталих соціальних зв`язків, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності і на даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі по попередньому вироку, суд прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_5 можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак враховуючи, що обвинувачений у вчиненому щиро розкаявся, усвідомлює протиправність своїх дій та має намір виправитися, матеріальна шкода потерпілому фактично відшкодована поверненням майна, вказане покарання призначити у мінімальному розмірі, який встановлено санкцією ч.3 ст.185 КК України, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і відповідати загальним засадам призначення покарання, визначеним ст.. 65 КК України.

Оскільки ОСОБА_5 засуджений вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 30.05.2018 р. по ч.1 ст.263, ч.ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.15- ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, і вчинив злочин по даній справі до постановлення попереднього вироку, то загальну міру покарання йому слід визначити за правилами ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш сувори м.

Речові докази по справі: металеву трубу з шаровим краном, яка знаходиться на збереженні представника потерпілого ОСОБА_4 згідно зберігальної розписки від 12.04.2018 року /а.с. 27 т.1/ - слід залишити Управлінню архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області.

Оскільки при проведенні досудового розслідування запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, відповідні клопотання учасниками процесу під час розгляду справи в суді не заявлялися, то до вступу вироку в законну силу запобіжний захід обранню не підлягає, а строк відбуття покарання обвинуваченим, слід обраховувати з дати постановлення даного вироку.
Керуючись ст.ст.349, 367- 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, знову призначене покарання поглинути покаранням, призначеним вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 30.05.2018 року у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі і остаточно до відбуття ОСОБА_5 призначити 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу на призначений строк.
Речові докази по справі: металеву трубу з шаровим краном, яка знаходиться на збереженні представника потерпілого ОСОБА_4 згідно зберігальної розписки від 12.04.2018 року - залишити Управлінню архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обраховувати з 04 липня 2018 року, зарахувавши в цей строк покарання, відбуте ним по попередньому вироку з 30 травня 2018 р. по 04 липня 2018 року .

На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляцію в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: підпис ОСОБА_1