Справа № 352/522/18
Провадження № 1-кп/352/150/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2018 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000127 від 15.03.2018 р. по обвинуваченню :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не одруженого, неофіційно працюючого, українця, громадянина України, не військовозобов`язаного, депутатом не обирався, згідно ст. 89 КК України не судимого, та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_2 , жителч АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не одруженого, утриманця перестарілої матері 1952 р. народження, неофіційно працюючого, українця, громадянина України, військовозобов`язаного, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України,

в с т а н о в и в :

підсудні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб, вчинили таємне викрадення чужого майна.

Вказаний злочин підсудні вчинили при наступних обставинах:

13.03.2018 року приблизно о 22 год. ОСОБА_6 діючи умисно, з корисливих спонукань, з єдиним умислом на таємне викрадення чужого майном та маючи на меті незаконне збагачення, за попередньою домовленістю із ОСОБА_7 , шляхом вільного доступу, зайшли на територію присадибної ділянки

ОСОБА_8 , що розташована по АДРЕСА_1 , яка не огорожена і не охороняється.

Перебуваючи на території вказаної присадибної ділянки, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скориставшись тим, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконались у відсутності власників та сторонніх осіб, доводячи свої злочинні наміри до кінця, шляхом фізичного зусилля витягнули з землі чотири металеві стовпці та металеву драбину загальною вагою 53 кг., вартістю по 7 грн/кг., які як металобрухт мали намір здати на пункт прийому чорних металів.

Після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з викраденими металобрухтом з місця події скрились та розпорядились ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 371 грн.

В судовому засіданні підсудні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 свою вину у вчиненні пред`явленого їм в обвинувальному акті злочину визнали повністю, в скоєному щиро розкаялися і вибачившись перед потерпілою дали суду показання, в яких повністю підтвердили обставини скоєного ними кримінального правопорушення вищенаведеного у вироку. Підсудні просять суд суворо їх не карати та при призначенні покарання врахувати, що всі заподіяні потерпілій збитки ними відшкодовано в повному обсязі в добровільному порядку.

Оскільки обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні вину визнали повністю, а також те, що вони не оспорюють фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розумють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів, розуміють неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудних та дослідженням доказів, які характеризують їх особи. Обвинувачені та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що дії обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 правильно кваліфіковано за ст. 185 ч. 2 КК України, так як вони за попередньою змовою групою осіб, вчинили таємне викрадення чужого майна.

Призначаючи покарання обвинуваченим, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів, як і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність обвинувачених обставини відсутні.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудні в скоєному щиро розкаялися, активно сприяли розкриттю злочину, заподіяні злочином потерпілій збитки відшкодували в добровільному порядку.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудним покарання, суд приймає до уваги думку потерпілої щодо несуворості призначуваного підсудним покарання не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, а також враховує і те, що що останні негативно ставляться до вчиненого, мають постійне місце проживання, за яким позитивно характеризуються, працюючи хоч і неофіційно займаються суспільно-корисною працею, раніше не судимі, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебувають, а обвинувачений ОСОБА_7 являється утриманцем перестарілої матері 1952 р. народження.

Таким чином, беручи до уваги всі вищеперелічені пом`якшуючі обставини, дані про особи підсудних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ними злочину і впливають на пом`якшення покарання, та призначити підсудним, із застосуванням ст. 69 КК України, більш м`яке покарання, не зазначене в санкції статті 185 ч. 2 КК України, а саме у виді громадських робіт, яке буде необхідним і достатнім для їх виправлення, перевиховання та попередження скоєння нових злочинів.

Питання про речові докази по даному кримінальному провадженню суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 342 -376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України та призначити йому, із застосуванням ст. 69 КК України, покарання у виді громадських робіт на строк сто сорок годин.

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України та та призначити йому, із застосуванням ст. 69 КК України, покарання у виді громадських робіт на строк сто сорок годин.

Речові докази по даному кримінальному провадженню, а саме металобрухт (металеву драбину та чотири труби) загальною вагою 53 кг. повернути за приналежністю потерпілій ОСОБА_8 .

Копію вироку суду вручити прокурору, захисникам та обвинуваченим негайно після його проголошення.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області через Тисменицький районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Головуючий ОСОБА_1