Справа № 671/1315/18
УХВАЛА
про відмову в арешті майна
27 липня 2018 року м. Волочиськ

Слідчий суддя Волочиського районного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Городоцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000149 від 29.03.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

26.07.2018 до Волочиського районного суду Хмельницької області надійшло вказане клопотання.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав за обставин у ньому викладених, просив його задоволити.

ОСОБА_4 , щодо якої розглядається вказане клопотання в судове засідання не з`явилася хоча повідомлялась про час та місце розгляду справи. У відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття в судове засідання власника майна не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора, вивчивши матеріали клопотання вважає за необхідне відмовити у його задоволенні з огляду на таке.

З клопотання слідує, що 29.03.2016 до Волочиського ВП Теофіпольського ВП ГУНП в Хмельницькій області надійшла ухвала судді Волочиського районного суду ОСОБА_5 від 25.03.2016 якою зобов`язано службову особу Волочиського ВП Теофіпольського ВП ГУНП в Хмельницькій області внести відомості до ЄРДР про вчинення громадянином ОСОБА_6 шахрайських дій відносно ОСОБА_7

29.03.2016 відомості про вчинення даного кримінального правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000149 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

16.12.2016 кримінальне провадження перекваліфіковане з ч. 1 ст. 190 на ч. 3 ст. 190 КК України.

У своєму клопотанні прокурор просив накласти арешт на частину нежитлового приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 833,9 кв.м, форма власності приватна, вид спільної власності спільна часткова, яка у частці 9/100 належить ОСОБА_4 , мотивуючи необхідність арешту забезпеченням відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а саме забезпечення цивільного позову ОСОБА_7 , з яким остання звернулась до слідчого в ході досудового розслідування кримінального провадження.
До клопотання про арешт майна прокурором долучено копію позовної заяви ОСОБА_7 , де остання просила визнати нікчемний договір дарування приміщення площею 72,4 м.кв. за адресою АДРЕСА_1 , вчинений між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 та застосувати наслідки нікчемного правочину витребувати у ОСОБА_4 вказане приміщення та визнати за позивачем право власності на половину даного приміщення. Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 солідарно на користь ОСОБА_7 21500 доларів США, що еквівалентно 572477,88 грн.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що частиною 1 ст. 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Отже, позовні вимоги цивільного позивача мають бути саме про відшкодування шкоди, завданої діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Інших позовних вимог кримінально-процесуальний закон не передбачає.
В даному випадку, ОСОБА_4 не є підозрюваною у вказаному кримінальному провадженні чи особою, яка несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а тому накладення арешту на будь-яке належне їй майно з підстави вчинення злочину іншими особами є незаконним.
В клопотанні, а також в ході його судового розгляду прокурором не доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, згідно з імперативними положеннями ч. 3 ст. 132 КПК України.
Прокурор вказав, що підозру в даному кримінальному провадженні нікому не повідомлено.
Відповідно до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчий суддя вважає, що прокурор не довів, необхідності накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_4 .
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Городоцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000149 від 29.03.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, про накладення арешту на майно, - відмовити.

Відповідно до ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення до Апеляційного суду Хмельницької області.

Згідно з ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1