Справа № 364/774/17
Провадження № 1/364/1/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2018 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

підсудного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сквира Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, не працює, розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку в лікарів нарколога і психіатра не перебуває, в силу статті 89 Кримінального кодексу України (далі КК України) не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених частиною першою статті 263, частиною другою статті 307, частиною другою статті 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 восени 2011 року, перебуваючи на місцевому сміттєзвалищі в с. Домантівка Сквирського району Київської області, нарвав зелене листя та верхівки коноплі, чим незаконно придбав наркотичний засіб, переніс це листя та верхівки коноплі на подвір`я за місцем свого проживання (за станом на 2011 рік) по АДРЕСА_2 . Надалі ОСОБА_4 незаконно виготовив наркотичний засіб, а саме: висушив листя та верхівки коноплі у парнику; після їх висихання там же подрібнив це сухе листя та верхівки коноплі руками, помістив в поліетиленові пакети, які в подальшому незаконно зберігав у парнику на території домоволодіння по місцю свого проживання за вказаною адресою для власного вживання без мети збуту.

29.09.2011 р. о 16:07 год. у ході проведення обшуку домоволодіння АДРЕСА_2 , по місцю проживання ОСОБА_4 , на вимогу працівників міліції останній видав три прозорі поліетиленові пакети та газетний згорток з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, загальною масою (в перерахунку на суху речовину) 173,68 г, який ОСОБА_4 незаконно зберігав для власних потреб без мети збуту.

Крім цього в ході подальшого обшуку в теплиці, що знаходиться на території згаданого домоволодіння по місцю проживання ОСОБА_4 було виявлено та вилучено дві частини пляшок з полімерного матеріалу з нашаруваннями чорно-коричневого кольору, в яких міститься особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, екстракт канабісу, маса екстракту канабісу (в перерахунку на суху речовину), становить 0,3092 г.

Згідно з висновком експерта від 24.10.2011 р. № 1482/х представлена на дослідження добровільно видана ОСОБА_4 під час обшуку по місцю його проживання речовина, яка знаходиться в трьох прозорих пакетах і газетному згортку, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, загальна маса канабісу (в перерахунку на суху речовину) становить 173,68 г; у нашаруваннях речовини чорно-коричневого кольору, виявлених на пляшці із полімерного

матеріалу з наскрізними отворами з етикеткою «Живчик» та на корковій пробці, міститься особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, екстракт канабісу, загальна маса екстракту канабісу (в перерахунку на суху речовину) становить 0,3092 г; на пляшці з відрізаною горловиною з етикеткою «КВАС ТАРАС» наркотичних засобів не виявлено.

Згідно зі Списком № 1 «Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено» Таблиці I Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 р. № 770 (з подальшими змінами), канабіс та екстракт канабісу є особливо небезпечними наркотичними засобами, обіг яких заборонено.

Допитаний у суді підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав частково та ствердив суду обставини вчинення ним злочину, передбаченого частиною першою статті 309 КК України, при цьому заперечивши наявність повторності як кваліфікуючої ознаки частини другої статті 309 КК України. Свою винуватість у вчиненні інших інкримінованих йому злочинів, передбачених частиною другою статті 307 КК України та частиною першою статті 263 КК України, не визнав, фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному висновку, та зібрані по справі докази в цій частині заперечує.

По суті обвинувачення та заданих запитань ОСОБА_4 пояснив, що 29.09.2011 р. у нього вдома у с. Домантівка Сквирського району Київської області був проведений обшук. Того дня він зранку з братом ОСОБА_6 поїхав до чоловіка сестри ОСОБА_7 . Рябоконя по дошки, останній попросив з`їздити до м. Біла Церква (Київська бл.) на пилораму наточити пили. Повернувся він з ОСОБА_8 . ОСОБА_9 близько 14 год., віддав пили ОСОБА_7 . Рябоконю, загрузив дошки до автомобіля «Фольцваген Т4», додому в с. Домантівку приїхали з ОСОБА_6 близько 16 год. Там працювали два його працівника по ремонту будинку ОСОБА_8 . ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (мешканець с. Оріховець, прізвища не знає). ОСОБА_12 машиною до подвір`я, після того, як закрили ворота, зайшли працівники міліції, серед них був слідчий ОСОБА_13 та оперуповноважений ОСОБА_14 , з ними ще двоє працівників міліції та двоє понятих, оголосили постанову про обшук у його домоволодінні, також провели обшук його особисто, одягли наручники, обшукали автомобіль, житловий будинок, сарай, теплицю. В автомобілі працівниками міліції було знайдено його чоловічий гаманець з грошовими коштами загалом близько 1 000 грн. купюрами, з яких найменша 50 грн., купюр 20 грн. і 10 грн. у нього не було. Добровільно повідомив працівників міліції про наявність у нього шумового пістолета та коноплі, яка в нього зберігалась. Конопля суха подрібнена в кількості близько 100 г. (десь 2 стакани) У житловому будинку добровільно показав, де знаходиться пістолет. Пістолет «Зоракі» чорного кольору придбав у магазині в м. Київ приблизно за два місяці до проведення обшуку, в якому саме магазині не пам`ятає. При цьому ОСОБА_4 стверджує, що заглушка в пістолеті була наявною, хоча він і хотів викрутити її, щоб навчитися стріляти гумовими кулями, проте цю заглушку було видно наочно, її можна було викрутити і закрутити назад. Загалом у зброї ОСОБА_4 не розбирається, якби знав, що пістолет вогнепальний не купляв би. Конопля росла неподалік його домоволодіння в с. Домантіївка, була зірвана ним особисто, принесена додому, він особисто її висушив, подрібнив та запакував з метою власного вживання, про наявність коноплі нікому не розповідав, вживав коноплю сам особисто шляхом куріння через саморобний пристрій з пластикової бутилки «бульбулятор». Загалом вживав коноплю для куріння близько 5 років, залежності не мав і не має зараз, на обліку наркологів не перебуває. Коноплю зберігав виключно для власних потреб, ніколи нікому нічого не продавав. Після подій 2011 року вживати наркотичні засоби перестав. Мічені грошові купюри, знайдені нібито в його чоловічому гаманці, який працівники міліції виявили в автомобілі, йому не належать, невідомо як з`явились у гаманці, у день обшуку він був одягнутий у брюки та футболку, а не в куртку, оскільки було тепло. Після обшуку поїхали до райвідділу міліції. Зміну показів, наданих під час попередніх судових розглядів справи, підсудний пояснив зміною порад його нинішнього захисника порівняно з попереднім.

У судовому засіданні 18.10.2017 р.свідок ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , який працює інспектором сектору реагування патрульної поліції № 3 Сквирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, надав показання про те, що він, будучи працівником, на той час, міліції Сквирського районного відділу Головного управління МВС України в Київській області, у 2011 році брав участь в оперативній закупці наркотичних засобів у ОСОБА_4 , скільки було закупок не пам`ятає за давністю подій; підписи, зазначені у відповідних процесуальних

документах навпроти його прізвища та пред`явлених свідкові, належать йому. Понятих, присутніх під час зазначених процесуальних дій, особисто не знав. Речові докази вилучав оперативний працівник на прізвище « ОСОБА_14 », особисто вилучену речовину не бачив, вона була у згортку, хто возив наркотичні засоби на експертизу з працівників міліції йому також невідомо. До с. Домантівка добиралися на транспортному засобі, якому саме, а так само подробиці проведення обшуку у ОСОБА_4 , не пам`ятає через те, що з 2011 року пройшов досить тривалий час.

Свідок ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , фізична особа підприємець, у судовому засіданні 19.10.2017 р. надав показання про те, що підсудний ОСОБА_4 є рідним братом його дружини. 29.09.2011 р. (дату пам`ятає точно, оскільки це був день народження двоюрідного брата його дружини ОСОБА_17 ) він попросив ОСОБА_4 поїхати до м. Біла Церква Київської області відвести пили до пилорами, щоб їх наточити. ОСОБА_4 приїхав зранку, а до м. Біла Церква поїхав разом із ОСОБА_17 , десь після обіду вони повернулися з м. Біла Церква, привезли пилу, привезли ще дошки і поїхали до ОСОБА_4 на автомобілі «Фольсваген» (білий бус), дошки ОСОБА_4 брав для проведення ремонту його будинку. З м. Біла Церква приїхали десь о 14-15 год. Яка була погода та в чому був одягнутий ОСОБА_4 не пам`ятає. Де працював ОСОБА_4 не знає, але той тримав домогосподарство, палатку на базарі. Чи проживав тоді ОСОБА_4 зі своєю сім`єю також не пам`ятає. ОСОБА_4 купив будинок у с. Домантівка і там проживав, було підсобне господарство, теплиця, вирощував овочі, зелень, збував по сезону, в інший час прибуток від кіоску, коштами допомагали батьки ОСОБА_4 (з його слів). Також свідок охарактеризував підсудного як спокійну, неконфліктну людину, час проводив у колі сім`ї, брав участь у вихованні дитини.

Свідок ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 , тимчасово не працює, в судовому засіданні 19.10.2017 р. надав показання про те, що він є двоюрідним братом підсудного ОСОБА_4 29.09.2011 р. (у день народження свідка) він прийшов допомогти ОСОБА_4 , близько 10 год. вони поїхали до м. Біла Церква Київської області на пилораму точити пили, також загрузили дошки, після чого повезли дошки додому ОСОБА_4 в с. Домантівка (заїжджали також до ОСОБА_18 ), а десь через 10-15 хв. як повернулися у с. Домантівка приїхали працівники міліції (це було орієнтовно біля 15 год.). Вдома у ОСОБА_4 були ще хлопці, які йому робили хату ( ОСОБА_19 та ще дві особи). Машиною з дошками заїхали до подвір`я (десь 15-20 метрів від воріт). Коли приїхала міліція їх усіх зібрали на дворі (нас було 3-4 чоловіка), вистроїли в ряд, ОСОБА_4 був у хаті, потім вийшов з працівниками міліції у наручниках. Проводили обшук, у тому числі автобуса, на якому вони приїхали з м. Біла Церква, нічого не виносили, до будинку не пускали. Також свідок повідомив, що до приїзду міліції до ОСОБА_4 ніхто не приходив, принаймні свідок не бачив. Дошки розвантажував сам, ОСОБА_4 у цей час не бачив, так само не бачив, що робив ОСОБА_4 , коли приїхала міліція. Міліція приїхала на міліцейському автомобілі, один з міліціонерів був у формі, інші в цивільному одязі, усього приблизно п`ять чоловік, як він зрозумів, з понятими. Один з працівників міліції сів до автомобіля ОСОБА_4 та обшукував його, інші працівники міліції з понятими були в будинку, потім з ОСОБА_4 пішли до парника, що було знайдено під час обшуку йому не відомо, так як весь час при обшуку він знаходився біля будинку. Де ОСОБА_4 брав кошти не пам`ятає, хто розраховувався за ремонті роботи не знає, ОСОБА_4 свідок характеризує як нормальну людину з нормальною поведінкою, про будь-яке лікування свідкові не відомо.

Свідок ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , тимчасово не працює, в судовому засіданні 19.10.2017 р. надав показання про те, що 29.09.2011 р. у період з 09:00 год. до 10:00 год. приїхав на мопеді додому до ОСОБА_4 в с. Домантівку для проведення ремонту його будинку, оскільки він є будівельником. Коли він прибув до будинку ОСОБА_4 , там вже був інший працівник ОСОБА_11 , який проживає у с. Оріховець, вони вдвох проводили ремонтні роботи на другому поверсі будинку. ОСОБА_4 повернувся додому близько 15-16 год., з ним був ОСОБА_9 , ОСОБА_11 відкрив їм ворота, щоб ті заїхали у двір, ворота закрити не дали, на подвір`я зайшло кілька осіб, як стало зрозуміло, працівники міліції, які розійшлись по території домоволодіння: один з працівників міліції пішов у сарай, один обшукував мікроавтобус (там, де сидіння водія і пасажира), ще один пішов до

теплиці. Розмовляли нормально, не кричали, до приходу міліції голосів людей і розмов не чув. Свідок особисто знаходився біля житлового будинку, його позвали на вулицю з другого поверху, де той працював (тоді був лише каркас, будинок був ще не накритий), далі поставили усіх присутніх в один ряд, працівники міліції всім сказали нічого не робити, поверхньо обшукали та відпустили додому. Працівник міліції, який обшукував автомобіль, на якому приїхав ОСОБА_4 , нібито виніс з автомобіля гаманець (звичайний, маленький, темний, шкіряний чи дерматиновий, прямокутний), що було в цьому гаманці їм не показували. Під час обшуку у будинку присутнім не був. Усього було незнайомих осіб з понятими близько шести чоловік. Працівники міліції були одягнені переважно у форму. Наркотичних засобів, коноплі чи зброї в будинку ОСОБА_4 не бачив. Після того як їх відпустили додому, він сів на мопед і поїхав додому, раніше за ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_7 , офіційно не працює, виконує роботи за договорами, у судовому засіданні 15.11.2017 р. надав показання про те, що його зупинила міліція та запропонувала бути понятим під час першої оперативної закупівлі наркотичного засобу, на другу запросив працівник міліції ОСОБА_22 телефоном. Під час першої закупівлі гроші закупному вручали в кабінеті міліції Сквирського районного відділу міліції в присутності свідка (як понятого) та іншого понятого, в службовому кабінеті міліції було переписано грошові купюри та їх номери, які потім були передані незнайомій особі, після цього ця незнайома особа прийшов після закупки та видав білий порошок, куди закупний пішов та звідки повернувся не пам`ятає. На другій закупці був присутній той самий понятий, гроші переписувалися в кабінеті міліції, а той же самий закупний отримав гроші нібито вже в автомобілі, хоча закупний їхав до с. Домантівка в іншій машині. Покупець пішов і вийшов з якихось дерев`яних воріт, віддав згорток, у якому був білий порошок, згорток опечатали, чи зважували щось не пам`ятає. Після цього з працівниками міліції зайшли на подвір`я громадянина ОСОБА_4 , де працівники міліції запропонували ОСОБА_4 видати заборонені речі. На подвір`ї знаходився білий мікроавтобус, завантажений дошками, там працювали 2 чи 3 хлопці, робили щось. До будинку ОСОБА_4 зайшли працівники міліції та ми свідки (поняті), знайшли ножик, пістолет та семена рослини, нібито коноплі, ще в парнику знайшли прилад для куріння (порізані пляшки), все опечатували, чи зважували також не пам`ятає. Потім всі поїхали до райвідділку разом із затриманим ОСОБА_4 . У документах, які надавали працівники міліції, підписувався сам особисто, які зазначались години в документах він не пам`ятає, оскільки пройшов тривалий час. Участь брав як понятий і при першій оперативній закупці, і при другій, другим понятим обидва рази був той самий громадянин ОСОБА_23 , обидва були понятими і під час обшуку домоволодіння ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_8 , у судовому засіданні 17.01.2018 р. надав показання, що раніше (у серпні вересні 2011 року) працював на посаді оперуповноваженого карного розшуку Сквирського районного відділу міліції, підсудного ОСОБА_4 знає наглядно, працівники міліції на прізвища « ОСОБА_14 » та « ОСОБА_25 » йому відомі, при цьому ОСОБА_14 був начальником відділу. Чи брав він участь в проведенні оперативної закупівлі наркотичних засобів 7 та 29 вересня 2011 року у підсудного ОСОБА_4 він не пам`ятає, оскільки з тих подій пройшло вже майже 7 років, а сам він звільнився з міліції десь восени наприкінці 2011 року.

Свідок ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_9 , у судовому засіданні 25.04.2018 р. надав показання про те, що він під час проведення оперативних дій по закупівлі наркотичних засобів ним було проведено особистий огляд речей, помічено грошові купюри номіналом 200 грн., які взяли у Головному управлінні міліції. Оскільки у ОСОБА_4 під час першої закупівлі не було наркотичних засобів на суму 1 600 грн., тому закупному передали лише 200 грн. Під час першого епізоду всі учасники оперативної закупівлі зустрілися в кабінеті Сквирського відділу міліції, відрахували і оглянули грошові кошти, переписали номери купюр, поїхали на автомобілі на вул. Радянську в с. Долматівка, в присутності понятих громадянин ОСОБА_27 (закупний) взяв ці гроші і пішов до місця проживання ОСОБА_4 для проведення купівлі наркотичних засобів, орієнтовно через 10-15 хв. повернувся, підійшов до автомобіля, де його чекали працівники міліції, дістав з кармана згорток фольги, розгорнув його, показав присутнім і сказав, що це метадон, після цього ОСОБА_27 віддав згорток з речовиною білого

кольору працівникам міліції, вони його оглянули, пакет із наркотичною речовиною запаковував він особисто (оскільки є його підпис) в присутності понятих, згортки поміщалися в пакет, але, дійсно, в протокол це не занесли. Протоколи заповнювали у кабінеті райвідділу, записували, що бачили і вилучали згорток з фольги, тому що вони не є експертами і знали, що там наркотична речовина, лише зі слів Шевцова. В останнього пояснення відбирав він ( ОСОБА_26 ) особисто і допитував також. Для оперативної закупівлі направляли саме ОСОБА_27 , тому що той спілкувався з ОСОБА_4 , в якого він неодноразово купував наркотичну речовину. Особа закупного йому відома, проте щоб встановити цю особу у суді та викликати його у судове засідання, надати інформацію він не може, оскільки на той час вона містила гриф таємності, якщо оперативно-розшукова справа знищена не знає, як встановити його місцеперебування. Під час обох закупівель були одні й ті самі поняті, особи цих понятих він не пам`ятає, скоріш за все вони жили чи працювали поруч, де проживає понятий ОСОБА_23 не знає. Поняті не були залежні від міліції, справ на них не було. Під час другого епізоду їхали в с. Долматівку двома службовими автомобілями, але без написів і мигалок, провівши другу закупівлю, повернулися у райвідділ, взяли оперативну групу і поїхали знову на вул. Радянську в с. Долматівка для обшуку. Зайшовши до подвір`я гр. ОСОБА_4 , покликали господаря, пред`явили постанову про проведення обшуку і почали обшук, послідовність дій не пам`ятає. У дворі стояв автомобіль «Фольцваген Т4», чи його оглядали точно не пам`ятає. Хто ще був на території домоволодіння він не пам`ятає. Під час обшуку вилучались такі предмети: пістолет італійського виробництва, коноплю, метадон, грошові кошти, які лежали на чи під диваном у будинку, все оглянули, запакували.

Свідок ОСОБА_28 у суді допитаний не був за відмовою від його допиту захисника підсудного, за клопотанням якого цей свідок неодноразово викликався до суду (заява захисника т. 4, а.с. 246-247, постанова суду від 25.04.2018 р. т. 5, а.с. 16-17).

У судовому засіданні 01.06.2018 р. було оголошено покази свідків ОСОБА_23 (один із двох понятих під час зазначених оперативних закупівель), та свідка ОСОБА_29 (особа, яка під названим ім`ям залучалася до оперативних закупівель як закупний та щодо якої вжито заходи забезпечення її безпеки). Проте покази цих свідків не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки їм неможливо в установленому законом порядку надати оцінку, покази цих осіб неможливо було перевірити в судовому засіданні, надавши можливість прокурору, підсудному та захисникові підсудного допитати цих свідків для встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас судом взято до уваги та вжито усіх можливих дій з метою виконання вказівок ухвали Апеляційного суду Київської області від 04.07.2017 р., якою скасовано попередній вирок суду в цій справі від 31.03.2017 р. з підстав однобічності та неповноти судового слідства через те, що не булі допитані, зокрема, понятий ОСОБА_23 та покупець ОСОБА_29 . Так, під час нового розгляду судом з урахуванням позицій учасників процесу та заявлених клопотань визначено обсяг доказів, що підлягають доказуванню, та порядок їх дослідження, в тому числі допит названих свідків: зі сторони обвинувачення ОСОБА_23 , зі сторони захисту захисником заявлено письмове клопотання про скасування заходів безпеки і допит в якості свідка ОСОБА_29 (т. 4, а.с. 107-112). Судом було допитано всіх свідків, які з`явилися до суду, включаючи ОСОБА_26 (після з`ясування і встановлення його місця перебування, в тому числі шляхом надання судових доручень іншому суду), на необхідності допиту якого також було вказано в згаданій ухвалі Апеляційного суду Київської області від 04.07.2017 р., крім допиту свідків ОСОБА_23 (зі сторони обвинувачення) та ОСОБА_29 (зі сторони захисту).

При цьому з метою забезпечення допиту свідка ОСОБА_29 (особа, яка під названим ім`ям залучалася до оперативної закупівлі як закупний та щодо якої вжито заходи безпеки) судом на виконання вказівок Апеляційного суду Київської області та з огляду на подане захисником підсудного клопотання з урахуванням думок учасників судового процесу вжито таких заходів: 23.11.2017 р. зроблено запити до Головного управління Національної поліції в Київській області та Сквирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (т. 4, а.с. 113-114), у відповідь останній листом від 04.12.2017 р. № 15352/109/1006/13/01-17 поінформував про ліквідацію РСО Сквирського РВ ГУМВС України в повному обсязі, акт ліквідації направлено до ГУНП в Київській області, а також про те, що оперативно-розшукова справа № 20/10/49/11 знищена Сквирським РВ, акт знищення якої знаходиться в ліквідаційній справі РСО Сквирського

РВ від 18.01.2016 р. в архівному відділі УРТЗІ ГУНП в Київській області (т. 4, а.с. 138).

У зв`язку з наведеними обставинами встановлення особи свідка ОСОБА_29 , його місця проживання (перебування) та проведення його допиту є неможливим, тому постановою суду від 25.04.2018 р. у задоволенні клопотання захисника про скасування заходів безпеки і допит в якості свідка ОСОБА_29 було відмовлено через неможливість встановлення особи цього свідка, його дійсних персональних даних та, відповідно, місця проживання (перебування) у зв`язку зі знищенням матеріалів відповідної оперативно-розшукової справи (т. 5, а.с. 16-17).

Стосовно допиту свідка ОСОБА_23 (один із понятих під час оперативної закупівлі) судом з огляду вказівки Апеляційного суду Київської області про допит цього свідка також вжито заходів з метою встановлення його місця проживання (перебування). Так, за даними обвинувального висновку (т. 2, а.с. 98-121) місцем проживання ОСОБА_23 за станом на 25.11.2011 р. була адреса: АДРЕСА_10 . Судові повістки про виклик ОСОБА_23 у судові засідання 15.11.2017 р. та 06.12.2017 р. повернулися до суду без їх вручення з поштовими повідомленнями «за закінченням терміну зберігання» (т. 4, а.с. 129, 131). За повідомленням Сквирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 12.02.2018 р. № 1111/109/1006/14/01-19 встановити місце знаходження ОСОБА_23 і вручити йому повістку про виклик до суду працівникам поліції також виявилося неможливим (т. 4, а.с. 178, 179). Окрім того судом було здійснено запити щодо місця реєстрації цього свідка до відділу адресно-довідкової роботи Управління державної міграційної служби України в Київській області та до Білоцерківської міської ради Київської області (т. 4, а.с. 191, 192), у відповідь суд отримав підтвердження місця реєстрації ОСОБА_23 за зазначеною адресою в м. Біла Церква (т. 4, а.с. 198, 199-200), повістка суду про виклик ОСОБА_23 в судове засідання 14.03.2018 р. повторно повернулася без вручення з поштовим повідомленням «за закінченням терміну зберігання» (т. 4, а.с. 207). Надалі прокурорами у судових засіданнях 25.04.2018 р. та 25.05.2018 р. заявлялися клопотання про повторний виклик свідка ОСОБА_23 , проте у судовому засіданні 01.06.2018 р. прокурор заявив про відмову від виклику для допиту названого свідка через його перебування за кордоном, постановою суду від 01.06.2018 р. заяву прокурора задоволено, розгляд кримінальної справи продовжено за наявними матеріалами (т. 5, а.с. 34-35).

Вирішуючи питання щодо повноти судового слідства без допиту названих свідків, суд виходить насамперед з положень статті 16-1 Кримінально-процесуального кодексу України від 28.12.1960 р. (з подальшими змінами, далі КПК України (1960 року), через порушення вимог якої ухвалою Апеляційного суду Київської області від 04.07.2017 р. було скасовано попередній вирок суду в цій справі від 31.03.2017 р. з підстав однобічності та неповноти судового слідства через те, що не булі допитані, зокрема, понятий ОСОБА_23 та покупець ОСОБА_29 . Названою статтею КПК України (1960 року) передбачено, що розгляд справ у судах відбувається на засадах змагальності; прокурор, підсудний, його захисник беруть участь у судовому засіданні як сторони і користуються рівними правами та свободою у наданні доказів, їх дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом; суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для виконання сторонами їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

Аналогічні положення щодо засад змагальності сторін у кримінальному провадження передбачено, зокрема, частинами першою, другою, шостою статті 22 чинного Кримінального процесуального кодексу України. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а так само забезпечення доведеності вини є конституційними засадами судочинства, визначеними відповідно пунктами 2, 3 частини другої статті 129 Конституції України.
За наведених обставин суд, вирішуючи питання щодо забезпечення повноти судового слідства, виходить з конституційних засад змагальності сторін, у тому числі у кримінальному провадженні, свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні їх переконливості, відтак, обов`язок забезпечити присутність під час судового розгляду свідків для доведення обвинувачення, на переконання суду, покладається на сторону обвинувачення (аналогічна позиція викладена в постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 27.02.2018 р. у справі № 335/7438/15-к).

Заслухавши думки присутніх учасників судового провадження, аналізуючи показання, надані в судовому засіданні підсудним ОСОБА_4 , допитаними свідками, дослідивши наявні речові та письмові докази, зібрані в кримінальній справі, оцінивши в сукупності докази щодо їх належності та допустимості за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 309 КК України.
Окрім визнання вини підсудним його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 309 КК України, підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, а саме:
протоколом обшуку від 29.09.2011 р., проведеного в с. Домантівка Сквирського району Київської області, під час якого видано особисто ОСОБА_4 поліетиленовий пакет жовто-чорного кольору з речовиною зеленого кольору, подрібнену, із специфічним запахом, а також 2 пластикові пляшки об`ємом 2 літри та 1 літр з отворами, на яких є сліди куріння та нашарування з різким специфічним запахом (т. 1, а.с. 60-66);

висновком експерта від 24.10.2011 р. № 1482/х, згідно з яким представлена на дослідження речовина, добровільно видана ОСОБА_4 під час обшуку по місцю його проживання, яка знаходилась у трьох прозорих пакетах і газетному згортку, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, загальна маса канабісу (в перерахунку на суху речовину) становить 173,68 г; у нашаруваннях речовини чорно-коричневого кольору, виявлених на пляшці із полімерного матеріалу з наскрізними отворами з етикеткою «Живчик» та на корковій пробці, міститься особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, екстракт канабісу, загальна маса екстракту канабісу (в перерахунку на суху речовину) становить 0,3092 г (т. 1, а.с. 109-118).

Оцінюючи зібрані по справі і досліджені докази в частині щодо обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 309 КК України, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, такими, що узгоджуються між собою, та достатніми, щоб покласти їх в основу вироку.

Таким чином, зважаючи на наведене та даючи правову оцінку діям підсудного, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 незаконного придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту та кваліфікує такі дії за частиною першою статті 309 КК України.
При цьому судом враховано, що ОСОБА_4 раніше не судимий в силу статті 89 КК України, що не утворює повторність згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 р. № 7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» про те, що не утворює повторності, зокрема, злочин, судимість за який було погашено чи знято. Інкримінування ж ОСОБА_4 вчинення злочину, передбаченого частиною другою статті 307 КК України, суд не бере до уваги як кваліфікуючу ознаку частини другої статті 309 КК України через недоведення його винуватості у вчиненні передбаченого статтею 307 КК України злочину з огляду на таке.
Так, органами досудового слідства окрім наведеного вище було вказано, що підсудний ОСОБА_4 на протязі 2011 року неодноразово незаконно купляв у невстановлених слідством осіб в місті Києві на масиві «Троєщина» та в смт. Глеваха Васильківського району Київської області наркотичний засіб «метадон» у різних кількостях для власного вживання та з метою збуту іншим особам. Після його придбання ОСОБА_4 перевозив наркотичний засіб на громадському транспорті до буд. №121 по вул. Радянській с. Домантівка Сквирського району Київської області, де незаконно його зберігав для власного вживання та з метою збуту іншим особам.

07.09.2011 р. близько 16:00 год. у буд. АДРЕСА_2 ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливого мотиву, незаконно збув продав за 200 грн. громадянину ОСОБА_29 згорток з фольги, в якому містився наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон (фенадон). Надалі 07.09.2011 р. о 16:30 год. названий ОСОБА_29 після проведення оперативної закупівлі, добровільно видав працівникам міліції згорток з фольги, в якому згідно з висновком експерта від 24.10.2011 р. №1482/х містилась

кристалоподібна речовина білого кольору, що містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон (фенадон), маса метадону (фенадону) в речовині становить 0,0478 г.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 29.09.2011 р. близько 15:00 год. у буд. АДРЕСА_2 ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливого мотиву, повторно незаконно збув продав за 200 грн. громадянину ОСОБА_29 згорток з фольги, в якому містився наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон). Надалі 29.09.2011 р. о 15:33 год. названий ОСОБА_29 після проведення оперативної закупівлі добровільно видав працівникам міліції згорток з фольги, в якому згідно з висновком експерта від 24.10.2011 р. №1482/х знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, що містить в своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон (фенадон) та сильнодіючий лікарський засіб дифенгідрамін (димедрол), маса метадону (фенадону) в речовині становить 0,0023 г, маса дифенгідрамінату (димедролу) в речовині становить 0,0071 г.

29.09.2011 р. о 16:07 год. у ході проведення обшуку вказаного домоволодіння АДРЕСА_2 по місцю проживання ОСОБА_4 під час його особистого огляду у гаманці, який знаходився в кишені спортивної куртки, виявлено та вилучено згорток, в якому згідно з висновком експерта від 24.10.2011 р. №1482/х знаходилося 0,1267 г наркотичного засобу, обіг якого обмежено, метадону (фенадону), та 0,2132 г сильнодіючого лікарського засобу дифендиграміну (димедролу). Зазначений наркотичний засіб ОСОБА_4 повторно незаконно зберігав при собі з метою збуту.

Згідно зі Списком № 1 «Наркотичні засоби, обіг яких обмежено» Таблиці II Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 р. № 770 (з подальшими змінами), метадон (фенадон) є наркотичним засобом, обіг яких обмежено.

Дифенгідрамін (димедрол) (тверді форми) згідно з Переліком сильнодіючих лікарських засобів за міжнародними непатентованими або загальноприйнятими назвами, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.08.2007 №490 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 03.09.2007 р. за №1008/14275, є сильнодіючим лікарським засобом.

Наведені обставини щодо обвинувачення підсудного ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 307 КК України, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, враховуючи те, що обвинувачення по даних епізодах ґрунтувалось на постановах про проведення оперативної закупівлі наркотичних засобів, актах огляду та помічання грошових купюр, актах огляду покупця, протоколів оперативної закупівлі, показаннях свідка ОСОБА_21 , оголошеними показами свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_29 , а також зважаючи на те, що відповідно до протоколу обшуку від 29.09.2011 р. згорток з порошком білого кольору та грошові кошти, які були помічені для оперативної закупівлі наркотичних засобів, виявлені при особистому огляді ОСОБА_4 , які знаходились в шкіряному гаманці «Пучіні» в кишені його спортивної куртки. Проте свідок ОСОБА_20 надав показання, що працівник міліції обшукував автомобіль ОСОБА_4 , з якого вилучив чоловічий гаманець, а не з карману одягу (зокрема, куртки) ОСОБА_4 . До того ж ОСОБА_4 стверджує, що не був одягнутий у куртку, а у вилученому гаманці були його особисті кошті купюрами щонайменше 50 грн., а не по 20 і 10 грн. Тобто, в судовому засіданні неможливо вже встановити, де саме було вилучено чоловічий гаманець, які саме в ньому знаходились грошові купюри, де саме були помічені грошові кошти, які видавались для здійснення оперативної закупки наркотичних засобів. Будь-яких інших доказів щодо отримання ОСОБА_4 помічених грошових коштів за продаж наркотичних засобів в судовому засіданні не досліджувалось, оскільки в матеріалах справи відсутні та не надавалися стороною обвинувачення, що унеможливлює встановлення факту отримання помічених грошових коштів ОСОБА_4 за збут наркотичних засобів ОСОБА_29 , беручи до уваги й неможливість допиту як іншого понятого ( ОСОБА_23 ), так і закупного ОСОБА_29 з підстав, наведених вище, для усунення суперечностей і доведення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 307 КК України.

Як вже зазначалося судом вище, сторона обвинувачення зобов`язана була забезпечити (у тому числі за сприяння суду) присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на їх допит перед незалежним і неупередженим судом, а

також забезпечення доведеності стороною обвинувачення вини підсудного (пункти 2, 3 частини другої статті 129 Конституції України, стаття 16-1КПК України (1960 року).
За таких обставин, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що неможна дійти висновку про наявність умислу на збут наркотичних засобів та сам факт збуту наркотичних засобів, виявлення помічених грошових коштів, щодо яких у суду виникли сумніви, та щодо передачі цих коштів закупним ОСОБА_4 , а не працівниками міліції через бажання цілеспрямовано виявити збут наркотичних засобів за будь-яких обставин, в тому числі шляхом підкладання помічених грошових коштів. Адже в наявних у матеріалах справи процесуальних документах не повно зафіксовано усі обставини і дії проведених оперативних закупівель, що мають значення для розгляду і вирішення справи, а також містять суперечності щодо часу і місця вчинення зазначених дій, не підтверджені в повному обсязі, необхідному для доведення винуватості ОСОБА_4 та виключення вчинення щодо нього провокації з боку працівників правоохоронних органів. До того ж суд враховує, що ОСОБА_4 сам вказав, що вживав наркотичні засоби самостійно, одноосібно зберігав їх за місцем проживання, мав пристрій з пляшок для вживання наркотичних засобів. Ніщо інше в справі не вказує на те, що ОСОБА_4 мав намір і в нього сформувався прямий умисел на збут наркотичних засобів у розумінні вимог національного кримінального законодавства без втручання і впливу згаданих вище осіб.

Європейський суд з прав людини, практику якого суд застосовує як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), неодноразово вказував, що «негласні операції» самі по собі не є втручанням у право на справедливий судовий розгляд і що наявність зрозумілих, адекватних і достатніх процесуальних гарантій відмежовує допустиму поліцейську поведінку від підбурювання. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не перешкоджає використанню на стадії попереднього слідства, якщо цього вимагає характер злочину, таких джерел, як анонімні інформатори. Проте подальше використання подібних джерел судом першої інстанції при визнанні вини становить інше питання і є допустимим лише за наявності адекватних і достатніх гарантій проти зловживань, зокрема, прозорої і передбачуваної процедури санкціонування, здійснення цих слідчих дій і контролю за ними. «Негласні операції» повинні проводитися істотно пасивним чином за відсутності чинення тиску на особу для скоєння злочину за рахунок таких засобів, як перебирання на себе ініціативи в контактах з цією особою, наполегливе спонукання, обіцянка фінансової винагороди або намагання викликати співчуття особи (зокрема, рішення ЄСПЛ у справах «Тейшейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 р., «Ваньян проти Росії» від 15.12.2005 р., «Худобін проти Російської Федерації» від 26.10.2006 р., «Раманаускас проти Литви» від 05.02.2008 р., «Носко і Нефедов проти Росії» від 30.10.2014 р., «Баннікова проти Росії» від 26.05.2016 р.).

Окрім наведеного органами досудового слідства вказано, що підсудний ОСОБА_4 влітку 2010 року незаконно придбав купив в місті Києві у невстановлених слідством осіб пістолет «ZORАКІ-МОD.914-S» № НОМЕР_1 калібром 9 мм. 29.09.2011 р. о 16:07 год. у ході проведення обшуку домоволодіння АДРЕСА_2 по місцю проживання ОСОБА_4 той на вимогу працівників міліції видав вказаний пістолет «ZORАКІ-МОD.914-S» № НОМЕР_1 калібром 9 мм, який за висновком експерта від 09.11.2011 р. № 627-ВКД є гладкоствольною короткоствольною вогнепальною зброєю, яку ОСОБА_4 зберігав без передбаченого законом дозволу. Водночас назване експертне дослідження проведене за постановою слідчого, винесеною у межах справи, що розслідувалася за ознаками статті 307 КК України, проте до порушення кримінальної справи за ознаками статті 263 КК України, а за роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України обов`язковою умовою призначення експертизи в кримінальному судочинстві є порушення кримінальної справи (пункт 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 р. № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах»).

Інкриміновані ОСОБА_4 злочинні дії не знайшли свого підтвердження в суді, оскільки за диспозицією статті 263 КК України об`єктивна сторона злочину полягає у носінні, зберіганні, придбанні, передачі, збуті тощо вогнепальної зброї; за суб`єктивною стороною цей злочин може бути вчинений тільки з прямим умислом, з необережності даний злочин не може бути вчинений. За наявним у матеріалах справи висновком експерта від 09.11.2011 р. № 627-ВКД наданий на дослідження предмет, вилучений під час обшуку домоволодіння ОСОБА_4 , є гладкоствольною

короткоствольною вогнепальною зброєю, яка виготовлена комбінованим способом (заводським з подальшою переробкою саморобним способом шляхом видалення заглушки із ствола) з шумового пістолета «ZORАКІ- МОD.914 - S» № НОМЕР_1 калібром 9 мм; наданий на дослідження пістолет «ZORАКІ- МОD.914 - S» № НОМЕР_1 калібром 9 мм придатний для стрільби способом роздільного спорядження вказаного в дослідженні та патронами нелетальної дії, спорядженими гумовими або аналогічними за своїми властивостями снарядами (т. 1, а.с. 154-158). Разом з тим, у протоколі обшуку домоволодіння ОСОБА_4 від 29.09.2011 р., де зафіксовано вилучення зазначеного пістолету, відсутній опис індивідуальних ознак цього пістолета, що мають доказове значення, а саме: наявність чи відсутність у ньому заглушки, відсутність якої категорично заперечує підсудний ОСОБА_4 . При цьому за матеріалами справи та показами підсудного, він сам видав працівникам міліції наявний у нього шумовий (стартовий) пістолет, не підозрюючи, що той є чи може бути вогнепальною зброєю.

Наведена обставина (наявність чи відсутність заглушки у вилученому пістолеті), на переконання суду, є істотною та такою, що має важливе процесуальне значення для правильної кваліфікації дій підсудного ОСОБА_4 та його засудження за частиною першою статті 263 КК України, відсутність у матеріалах справи процесуальних документах щодо вилучення в ОСОБА_4 названого вище пістолету та передачі його на експертизу опису індивідуальних ознак не дозволяє суду ухвалити рішення про винуватість підсудного у вчиненні вказаного злочину.

Тому суд вважає, що сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 263 КК України, процесуальної можливості довести наявність складу цього злочину також неможливо через знищення відповідних речових доказів (вилученого пістолету), неналежне оформлення цього вилученого пістолета з описом індивідуальних ознак, які мають доказове значення, що за сплином часу (майже 7 років) виключає можливість встановлення наявності чи відсутності згаданої вище заглушки.

За приписами статті 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Отже, за недоведеністю в діях підсудного ОСОБА_4 складу злочинів, передбачених частиною другою статті 307, частиною першою статті 263 КК України, і неможливістю довести його винуватість у вчиненні цих злочинів будь-якими іншими доказами за давністю часу, його слід визнати невинуватим і виправдати.

Питання про призначення підсудному ОСОБА_4 покарання за вчинення ним злочину, передбаченого частиною першою статті 309 КК України, що доведено в суді, суд вирішує, керуючись вимогами статей 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з подальшими змінами), виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості й індивідуалізації покарання, враховуючи характер суспільної небезпечності і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що йому пом`якшують і обтяжують покарання.

Досліджуючи дані, що характеризують особу підсудного ОСОБА_4 , судом встановлено, що він раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, проте за станом на тепер та за станом на час вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 309 КК України, був не судимий в силу статті 89 КК України. ОСОБА_4 розлучений, має на своєму утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_30 , 2004 р.н., його батьки є пенсіонерами.

Передбачених статтею 67 КК України обтяжуючих ОСОБА_4 покарання обставин судом і досудовим слідством не встановлено.

До обставин, що згідно зі статтею 66 КК України пом`якшують йому покарання, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, передбаченого частиною першою статті 309 КК України, що виразилося в наданні підсудним викривних щодо себе свідчень, які відповідали обставинам вчинення злочину і сприяли його розкриттю, а також в добровільній видачі ним працівникам правоохоронних органів наркотичних засобів (канабісу) під час обшуку, проведеного в домоволодінні підсудного 29.09.2011 р.

Матеріальної чи іншої шкоди внаслідок вчинення ОСОБА_4 злочинів не завдано, потерпілі по кримінальному провадженню відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Враховуючи усе викладене та беручи до уваги, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд дійшов до таких висновків.

Суд, призначаючи покарання підсудному ОСОБА_4 та зважаючи на усе викладене вище, частково враховуючи позиції прокурора, беручи до уваги позиції підсудного та його захисника, зважаючи на особу підсудного, який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, проте за станом на тепер в силу статті 89 КК України є несудимим, відсутність обтяжуючих та наявність однієї пом`якшуючої покарання обставин, суд дійшов до висновку про доцільність призначення ОСОБА_4 покарання за частиною першою статті 309 КК України у виді позбавлення волі в межах передбаченої цією статтею санкції із застосуванням статті 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання.
На думку суду, таке покарання підсудному ОСОБА_4 має бути достатнім для його виправлення, а також для запобігання вчинення ним нових злочинів.

Застосовуючи частину п`яту статті 72 КК України щодо правил зарахування підсудному попереднього ув`язнення у строк покарання, суд виходить з того, що вироком Володарського районного суду Київської області від 31.03.2017 р. у даній кримінальній справі було змінено запобіжний захід з підписки про невиїзд (постанова слідчого від 07.10.2011 р.) на взяття під варту, взявши підсудного ОСОБА_4 під варту в залі суду (тобто 31.03.2017 р.) і до вступу вироку в законну силу; ухвалою Апеляційного суду Київської області від 04.07.2017 р. цей вирок було скасовано із поверненням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, проте запобіжний захід у виді тримання під вартою судом апеляційної інстанції залишено без змін. Крім того, за матеріалами справи ОСОБА_4 був затриманий і перебував під вартою під час досудового слідства з 29.09.2011 р. до 07.10.2011 р. включно (т. 1, а.с. 83-93).
Відповідно до частини другої статті 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. За загальними вимогами статті 58 Конституції України, статті 5 КК України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
З частиною п`ятою статті 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 р. № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі; у строк попереднього ув`язнення включається, зокрема, строк затримання особи, тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження. Надалі Законом України від 18.05.2017 р. № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набув чинності 21.06.2017 р., частину п`яту статті 72 КК України викладено у редакції, згідно з якою попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
На підставі аналізу наведених законодавчих змін редакції частини п`ятої статті 72 КК України Верховний Суд зробив висновок про те, що у випадку, коли за станом на 20.06.2017 р. особа мала право на застосування до неї положень, передбачених частиною п`ятою статті 72 КК України в редакції названого вище Закону України від 26.11.2015 р. № 838-VIII, то відповідно до частини другої статті 5 КК України відсутні підстави для застосування відносно неї норм Закону України від 18.05.2017 р. № 2046-VIII, яким погіршується становище такої особи (постанова Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 13.03.2018 р. у справі № 440/853/17).

Беручи до уваги наведений висновок Верховного Суду, суд вважає, що підсудному ОСОБА_4 слід зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Зважаючи на таке зарахування попереднього ув`язнення та призначений судом строк покарання ОСОБА_4 , суд вважає за доцільне скасувати обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою. Водночас суд не вирішує питання про його звільнення з-під варти в залі суду через перебування його під вартою за відповідною ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області в іншому кримінальному провадженні, що стверджено в суді як прокурором, так і самим підсудним і його захисником.

Речові докази були знищені під час розгляду кримінальної справи іншим складом суду (т. 2, а.с. 163, т. 5, а.с. 56-57), окрім гаманця коричневого кольору «Пучіні» та мобільного телефону «Нокіа-1208», які належать ОСОБА_4 , а також грошових коштів та електронних вагів чорного кольору «ROSAI».

Судові витрати, які підтверджено матеріалами справи, слід покласти на підсудного в межах визнаної судом винуватості підсудного за частиною першою статті 309 КК України.

Керуючись статтями 58, 62, 129 Конституції України, частиною першою статті 309 КК України, статтями 81, 93, 321, 323, 324, 327, 330-335, 338, 341, 344, 349, 401 КПК України (в редакції 1960 року), суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 309 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною першою статті 263 КК України та за частиною другою статті 307 КК України виправдати.
На підставі частини п`ятої статті 72 Кримінального кодексу України (в редакції, що діяла до 21.06.2017 р.) зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 31.03.2017 р. до дня проголошення цього вироку, а також час перебування його під вартою під час досудового слідства з 29.09.2011 р. до 07.10.2011 р. включно,виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що відбув призначене цим вироком покарання.
Скасувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний щодо ОСОБА_4 вироком Володарського районного суду Київської області від 31.03.2017 р. та залишений без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 04.07.2017 р. і постановою Володарського районного суду Київської області від 09.08.2017 р.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати в розмірі 3 857 (три тисячі вісімсот п`ятдесят сім ) грн. 76 (сімдесят шість) коп. за проведення судово-хімічної експертизи (висновок експерта від 24.10.2011 р. № 1482/х).
Речові докази, а саме:
гаманець коричневого кольору «Пучіні» та мобільний телефон «Нокіа-1208» повернути ОСОБА_4 ;
ваги чорного кольору «ROSAI» знищити;
купюри Національного банку України номіналом: 50 грн. (АИ 9813943); 20 грн. (ЗИ 3242790); 20 грн. (ЗБ 2002844); 20 грн. (ЗД 9701692); 20 грн. (ЗВ 9457440); 20 грн. (ЕУ 8128590); 20 грн. (ЕФ 0054588); 10 грн. (ЕФ 2046177); 10 грн. (ЗД 1721036); 10 грн. (ЗЦ 1344691); 10 грн. (ЕЧ 6002228) передати в дохід держави.
Копію вироку суду негайно після його проголошення, але не пізніше триденного строку після проголошення вироку вручити підсудному ОСОБА_4 , його захиснику ОСОБА_5 та прокурору ОСОБА_3 .

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Київської області через Володарський районний суд Київської області протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляції, якщо таку апеляцію не було подано; у разі подання апеляції вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1