УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2018 року слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянув внесене за кримінальним провадженням № 0000131 від 01.08.2017 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України, клопотання прокурора військової прокуратури Херсонського гарнізону Південного регіону України старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
ВСТАНОВИВ:

Прокурор військової прокуратури Херсонського гарнізону Південного регіону України старший лейтенант юстиції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України.

Також слідчий просить покласти на підозрюваного з моменту обрання запобіжного заходу такі обов`язки:

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду.

Мотивуючи клопотання, слідчий вказує, що у провадженні військової прокуратури Херсонського гарнізону перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000131, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 серпня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 №31 від 31.07.2017 призначений на посаду водія гранатометного взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший сержант».

Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом,старший сержант ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 17, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців. Як військовослужбовець, ОСОБА_4 був зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Відповідно до ст.ст. 14, 16 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. Крім того, водії, серед іншого, зобов`язані перевірятти перед вирушенням у дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі.

Відповідно до п.п. 2.3 «б, д, є», 12.1, 12.7 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за № 1306 (далі Правила дорожнього руху), ОСОБА_4 , як водій транспортного засобу, був зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху та не вчиняти дій, внаслідок яких може бути пошкоджено автомобільні дороги та їх складові, а також завдано шкоди користувачам.

Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, водій повинен був ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п.п. 23.1, 23.2, 23.8, 23.9 зазначених Правил, буксирування повинно виконуватися механічним транспортним засобом без причепа і з технічно справними зчіпними пристроями як у буксированого транспортного засобу, так і у транспортного засобу, що буксирує. Буксирування транспортних засобів здійснюється: із застосуванням жорсткого або гнучкого зчеплення або із частковим навантаженням буксированого транспортного засобу на платформу або на спеціальне опорне пристосування.

Перед початком буксирування водії механічних транспортних засобів повинні узгодити порядок подачі сигналів, зокрема для зупинки транспортних засобів.

Під час буксирування на жорсткому або гнучкому зчепленні забороняється перевозити пасажирів у буксированому транспортному засобі (крім легкового автомобіля) та кузові вантажного автомобіля, що буксирує, а в разі буксирування способом часткового навантаження цього засобу на платформу або спеціальне опорне пристосування - в усіх транспортних засобах (крім кабіни транспортного засобу, що буксирує).

Відповідно до п. 2.2.8 Настанови з автомобільної служби Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України № 70 від 16.03.1994 (далі - Настанова), водій відповідає за зберігання закріпленої за ним машини, її справність і готовність до використання, він зобов`язаний: твердо знати будову, технічні можливості і правила експлуатації закріпленої за ним машини; вміти управляти закріпленою за ним машиною вдень і вночі в різноманітних дорожніх умовах у будь-яку погоду; утримувати справну машину та у постійній готовності до бойового використання; домагатися продовження терміна служби машини; знати та забезпечувати виконання Правил дорожнього руху, команди, сигнали регулювання та керування і точно їх дотримуватись; водію категорично забороняється будь - кому передавати керування машиною і курити при керуванні машиною; знати періодичність та обсяг робіт з технічного обслуговування, міжремонтний ресурс (міжремонтний пробіг) і термін служби (термін роботи) закріпленої за ним машини, шин і акумуляторних батарей; виконувати роботи по технічному обслуговуванню і поточному ремонту, а також проводити спеціальну обробку закріпленої за ним машини; знати марки і норми витрати пального, мастильних і інших експлуатаційних матеріалів, які застосовуються на закріпленій за ним машині, не припускати їх перевитрати і домагатися економії; знати причини основних експлуатаційних несправностей, вміти їх виявляти та усувати; не допускати поломок машини, доповідати про них командиру і негайно усувати; перед виходом машини з парку перевіряти технічний стан машини і вести спостереження за нею в дорозі, звертаючи особливу увагу на справність гальм, рульового керування, шин, тяглово - зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів, склоочисників, на правильну установку дзеркала заднього виду, чистоту і видимість номерних і розпізнавальних знаків; при керуванні машиною мати при собі посвідчення водія, документ, що засвідчує особистість водія, і дорожній лист; мати технічний талон транспортного засобу.

Крім того, відповідно до вказаного пункту Настанови, водій зобов`язаний знати і дотримуватись норм завантаження машини, правила посадки і перевезення людей, розміщення, укладки і кріплення вантажів у кузові машини; своєчасно, в цілості і схоронності доставляти вантаж у зазначене місце; вміти користуватися схемою маршруту та орієнтуватися на місцевості; своєчасно оформляти і здавати в технічну частину або в підрозділ дорожні листи; у польових умовах невідлучно знаходитися при машині і не змінювати її місцезнаходження без дозволу свого командира (начальника, старшого машини), використовувати всяку можливість для контрольного огляду, технічного обслуговування машини та усунення несправностей; уважно стежити за командами та сигналами, швидко і чітко їх виконувати; вкривати і маскувати машину в бойових умовах; дотримуватись заходів безпеки при експлуатації, ремонті та евакуації машини.

Відповідно до п. 5.4 Керівництва «По евакуації бронетанкової техніки», при евакуації бронетанкової техніки необхідно керуватися, серед іншого, наступними правилами: швидкість буксирування повинна витримуватися рівномірною та не перевищувати вдень 10-12 км/год, а вночі та в умовах обмеженої видимості 6-8 км/год, повертати на малій швидкості на можливо більшому радіусі, а круті повороти робити в декілька прийомів, зупинятися на горизонтальній ділянці, попердньо плавно сповільнивши рух, не допускаючи наїзду буксируваної машини на тягач.

Відповідно до вимог п. 2.3.3 ДСТУ 1895-92 «Зчеплення гнучкі і жорсткі для буксирування автомобілів. Загальні технічні умови», поздовжня ось тягового гака повинна лежати у вертикальній площині симетрії автомобіля, що буксирує. Поздовжня вісь зчіпної петлі повинна лежати у вертикальній площині симетрії автомобіля, який буксирується.

Разом з цим, броньована розвідувально дозорна машина «БРДМ-2» із бортовим номером 313 (в силу технічних характеристик) не має буксирувальний гак або інший пристрій для буксирування по суші, який розташований у вертикальній площині симетрії машини.

Старший сержант ОСОБА_4 , маючи достатній досвід керування транспортними засобами, достовірно знав зазначені вище вимоги керівних законів та Правил дорожнього руху, із урахуванням отриманого досвіду водіння та внаслідок проходження військової служби на посаді водія. ОСОБА_4 було відоме законодавство України, яке регламентує порядок проходження військової служби, законодавство у сфері дорожнього руху та Правила дорожнього руху, а також відповідальність, яка передбачена за їх порушення.

В свою чергу, старший сержант ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку та проходження військової служби, а також правила дорожнього руху, маючи можливість належно їх виконувати, діючи необережно, із злочинною недбалістю, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, вчинив військовий злочин за наступних обставин.

Так, 01.08.2017, близько 07 год. 45 хв., на підставі розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 , колонна військової техніки військової частини НОМЕР_1 , у складі 3 машин: НОМЕР_3 із військовим номером 0729 Б4 під керуванням старшого сержанта ОСОБА_4 та 2-х броньованих розвідувально дозорних машин «БРДМ-2» з бортовим номером НОМЕР_4 під керуванням молодшого сержанта ОСОБА_7 та 315 під керуванням солдата ОСОБА_8 , відповідно, вибула з с. Раденськ Олешківського району Херсонської області, в напрямку с. Бехтери Голопристанського району Херсонської області.

Під час руху колони, в районі с. Малі Копані Голопристанського району Херсонської області в броньованій розвідувально дозорній машині «БРДМ - 2» бортовий № НОМЕР_4 , яким керував військовослужбовець ОСОБА_7 , вимкнувся (заглох) двигун через несправність паливного насосу.

З метою евакуації вказаної бойової машини, за вказівкою старшого колони старшого лейтенанта ОСОБА_9 , з використанням жорсткої зцепки несправну броньовану розвідувально дозорну машину «БРДМ-2» бортовий номер НОМЕР_4 було взято на буксир автомобілем УРАЛ 4320 військовий номер НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_4 .

При цьому, буксирування здійснювалось шляхом під`єднання фаркопа УРАЛА 4320 відрізком металевої труби за скобу на носі бойової розвідувально дозорної машини «БРДМ-2» із бортовим номером НОМЕР_4 , яка призначена для буксирування вказаної машини по воді (на плаву), тобто буксирування вказаним способом фактично не могло здійснюватися, згідно керівних документів, однак ці обставини були ігноровані ОСОБА_4 .

Після цього, колона військової техніки вирушила далі у напрямку с. Бехтери Голопристанського району Херсонської області. У хвості колони йшов автомобіль УРАЛ 4320 військовий № НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_4 , який буксирував на зцепці БРДМ-2 бортовий № НОМЕР_4 , яким керував військовослужбовець ОСОБА_7 .

В подальшому, 01 серпня 2017 року, близько 09 години, під час руху колони військової техніки, старший сержант ОСОБА_4 , маючи достатній досвід керування транспортними засобами, рухаючись на 21 км автодороги Т 22 16 із сполученням «Гола Пристань Залізний Порт» в районі с. Чулаківка Голопристанського району Херсонської області (в районі ЛЕП №87), будучи водієм технічно-справного військового автомобіля «УРАЛ - 4320» (транспортної машини), військовий номер НОМЕР_5 , в задовільних дорожніх умовах та при відсутності перешкод і небезпеки для руху, здійснюючи буксирування броньованої розвідувально дозорної машини «БРДМ-2» з бортовим номером 313, в порушення ст. ст. 11, 16, 17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 14, 16 Закону України «Про дорожній рух», п.п. 2.3 «б, д, є», 12.1, 12.7, 23.1, 23.2, 23.8, 23.9 Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за № 1306, п. 2.2.8 Настанови з автомобільної служби Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України № 70 від 16.03.1994, п. 5.4 Керівництва «По евакуації бронетанкової техніки», п. 2.3.3. ДСТУ 1895-92 «Зчеплення гнучкі і жорсткі для буксирування автомобілів. Загальні технічні умови», діючи необережно, із злочинною недбалістю, не врахував дорожню обстановку, особливості вантажу, що перевозиться (буксирується) і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався встановлених правил буксирування транспортних засобів, втратив керованість транспортного засобу та допустив виїзд буксированої броньованої розвідувально дозорної машини «БРДМ-2» з бортовим номером 313 за межі полоси по напрямку руху, в результаті чого, ця «БРДМ-2» з бортовим номером 313 передньою лівою частиною зіткнулась із передньою лівою частиною автомобіля «Nissan Primastar» д/н НОМЕР_6 , під керуванням громадянина ОСОБА_10 , який рухався по зустрічній смузі руху, внаслідок чого пасажир автомобіля «Nissan Primastar» д/н НОМЕР_6 ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження не сумісні із життям, внаслідок яких загинув на місці дорожньо транспортної пригоди.

Інший пасажир автомобіля «Nissan Primastar» ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у виді: «Струс головного мозку, забій лівого ока, крововилив під кон`юктиву лівого ока, рвані рани обличчя, термічний опік 2-го ступеню 2% поверхні тіла в області лівої ягодиці», які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості. Пасажир автомобіля «Nissan Primastar» ОСОБА_13 , внаслідок цієї ж ДТП, отримала тілесні ушкодження у виді: «Забою головного мозку, крововиливу під м`яку мозкову оболонку, закриті компресійні переломи 4-го шийного хребця, 4-го, 6-го та 8-го грудних хребців, забійно - скальповані рани голови, правого передпліччя, крововиливи в м`які тканини голови, лівої верхньої кінцівки», що за критерієм тривалості розладу здоров`я являються тілесними ушкодженнями середньої тяжкості. Водій автомобіля автомобіля «Nissan Primastar» ОСОБА_10 , внаслідок цієї ж ДТП, отримав тілесні ушкодження у виді: «Забійно рвана рана лівого передпліччя, забій, крововилив в м`які тканини лівої половини тулубу, забій лівої нирки, садна кінцівок», що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, державі в особі військової частини НОМЕР_1 було завдано збитків на загальну суму 21 703 (двадцять одна тисяча сімсот три) грн. 37 (тридцять сім) коп.

Таким чином, за викладених обставин дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 415 КК України порушення правил водіння транспортної машини, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження та загибель потерпілого.

Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними досудовим розслідуванням доказами, а саме: протоколом огляду місця події, показаннями свідків, слідчими експериментами, висновками експертиз та іншими матеріалами досудового розслідування у своїй сукупності.

17.08.2018 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України.

Санкція частини 1 статті 415 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років та відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України зазначене кримінальне правопорушення відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_4 злочину та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, існує ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування або суду, а також здійснювати дії щодо затягування досудового розслідування.

Запобігти настанню вказаних ризиків можливо шляхом застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Так, застосування щодо ОСОБА_4 іншого запобіжного заходу, не виключає його можливості спілкування чи надання вказівок іншим особам на знищення, приховування чи спотворення доказів, які мають суттєве значення для встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення, а також надавати вказівки щодо незаконного здійснення впливу на свідків у кримінальному провадженні чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Приймаючи до уваги вищевикладене та те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років, враховуючи те, що є підстави вважати, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на осіб, які допитані як свідки та осіб, які можуть бути допитані як свідки, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується вищезазначеними матеріалами досудового розслідування, та свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування інших запобіжних заходів, у зв`язку з чим прокурор просить клопотання задовольнити.

Вивчивши клопотання та додані до нього документи, вислухавши пояснення прокурора, які просили задовольнити клопотання з підстав викладених у ньому, заслухавши пояснення підозрюваного та його захисника, які не заперечували проти задоволення клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

17.08.2018 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України.

Прокурором в судовому засіданні було доведено зібраними по кримінальному провадженню доказами, долученими до клопотання, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За таких обставин, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам з боку останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду, необхідно застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, зобов`язавши його прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду, що зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу не можливе, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного, слідчим суддею враховані вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Особисте зобов`язання полягає у покладені на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.

Застосовуючи такий запобіжний захід, як особисте зобов`язання, слідчий суддя враховує, що у розпорядженні прокурора по даному провадженню є достатні дані, що свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення та докази щодо його вчинення підозрюваним ОСОБА_4 із кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 415 КК України, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може незаконно впливати на осіб, які допитані як свідки та осіб, які можуть бути допитані як свідки, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення з метою уникнення відповідальності, крім того враховуючи, що підозрюваний у судовому засіданні не заперечував проти застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, у зв`язку із чим клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 17.10.2018 року також наступні обов`язки:

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

В частині покладення на підозрюваного такого обов`язку, як прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду, клопотання задоволенню не підлягає, оскільки вказаний обов`язок є обов`язковою умовою при застосуванні запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а не додатковим обов`язком, відповідно клопотання підлягає задоволенню частково.

Виходячи з викладеного, на підставі ст. ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст. ст. 131,132, 176,-179, 193-194 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора військової прокуратури Херсонського гарнізону Південного регіону України старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строком до 17.10.2018 р., та зобов`язавши його прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 17.10.2018 року також наступні обов`язки:

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

В іншій частині клопотання відмовити.

Повідомити підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії даної ухвали до 17.10.2018 р. включно, по закінченню якого дана ухвала припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим, крім випадку його продовження у встановленому законом порядку.

Контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання покладається на прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений в приміщенні суду 22.08.2018 р. о 12 год. 40 хв.

Слідчий суддяОСОБА_1