Справа № 204/1911/18
Провадження № 1-в/204/1246/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 вересня 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні залу судових засідань клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням,
за участю прокурора ОСОБА_5 , представника установи ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , засудженого- ОСОБА_8 ,
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2018 року скасовано та направлено до суду першої інстанції для призначення нового розгляду.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу 06 вересня 2018 року передано на розгляд судді ОСОБА_1 .
Захисник ОСОБА_7 , в судовому засіданні просила заяву про зміну не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням задовольнити. Змінити не відбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.04.2015 року, на більш м`яке покарання у вигляді обмеження волі. В обґрунтування клопотання вказав, що ОСОБА_8 на підставі вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.04.2015 року був засуджений за вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 289 КК України до п`яти років двох місяців позбавлення волі. Покарання відбуває з 08.07.2015 року в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4» і станом на 23.03.2018 року відбув більше половини його строку. За період відбування покарання характеризується позитивно, стягнень немає, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня. Працевлаштований за місцем відбування покарання, працює комірником продовольчого складу. Невідшкодованих збитків завданих кримінальним правопорушенням не має. До роботи ставиться сумлінно, добросовісно, бере участь в роботах по благоустрою приміщень та території установи. Має заохочення. На заходи виховного та профілактичного впливу реагує правильно. Вину в скоєному злочині визнає повністю, розкаюється у вчиненому. І хоча в даному судовому засіданні представник установи покарань заперечував проти задоволення клопотання, в минулому засіданні інший представник просив вирішити це питання на розсуд суду.
Засуджений ОСОБА_8 просив задовольнити заяву про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням. Суду пояснив, що працює на складі продовольчому більше року. Має заохочення за благоустрій установи, а саме складів. Робив ремонти. До нього були застосовані стягнення з різних причин. Він не оскаржував застосування стягнення. Стягнення були накладені за вжиття спиртних напоїв. До господарчої обслуги зарахований за заявою. В лютому йому було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України. Йому не відомо чому на комісії йому було відмовлено. Він вважає, що став на шлях виправлення, це підтверджується його ставленням до праці. За останні 6 місяців не получав заохочень оскільки у працівників установи немає на засуджених часу. Він не змінився в поганий бік. Дійсно, він заробив декілька стягнень сам, але інші було накладено у зв`язку з поганим ставленням до нього з боку працівників установи.
Представник установи ОСОБА_6 пояснив, що особисто знає засудженого оскільки дуже часто спілкується з ним Вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, оскільки засуджений хоча й стає на шлях виправлення але своєю поведінкою не довів виправлення. Станом на 14.02.2018 року комісією також встановлено, що він стає на шлях виправлення, але не став. Установа не клопочить про застосування ст. 82 КК України. За останні 6 місяців жодних заохочень не було.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, зазначив, що підстави для заміни ОСОБА_8 невідбутої частини покарання більш м`яким відсутні, оскільки засуджений не став на шлях виправлення, що підтверджується протоколом засідання комісії №3 від 14.02.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_8 відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України. Також засуджений був порушником вимог режиму та мав 5 стягнень за період з 30.09.2015 року по 07.08.2017 року, і лише останнім часом його поведінка почала змінюватись, що підтверджується двома заохоченнями від 29.12.2017 року та 02.03.2018 року. З яких лише одна подяка від 02.03.2018 року, тобто через рік після того, як засуджений став відбувати покарання, що свідчить про те, що він тільки у цей час зміг стати частково на шлях виправлення. Крім того, інших заохочень не має навіть протягом останніх 6 місяців, що вказує на те, що засуджений на шлях виправлення, не став, тому застосування ст. 82 КК України не доцільне.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали особової справи на засудженого та надані до суду докази у їх сукупності, дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.12.2014 року ОСОБА_8 був засуджений за ч. 1 ст. 289, 75 КК України до 4-х років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки.
Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.04.2015 року засуджений за ч. 2 ст. 289, 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Вирок суду набрав чинності 02.06.2015 року.

Початок строку 08.07.2015 року. Кінець строку 08.09.2020 року.

Статтею 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків, суд, визначений ч.2 ст. 539 КПК України, має право, зокрема, вирішити питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

За змістом ст. 82 КК України, умовами заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є: відбуття засудженим певної частини призначеного покарання, визначеної у частині четвертій цієї статті; наявність факту того, що засуджений став на шлях виправлення.

Висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.

Вимогами ч.2 ст. 67, ч.2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Пунктом 2 частини 4 ст. 82 КК України передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно ч. 2 ст. 50 КВК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином, однією з умов застосування до засудженого положень ст. 82 КК України є те, що він став на шлях виправлення. Про вказане може свідчити його поведінка і ставлення до праці.
За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці, добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.
Суд звертає увагу, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого відповідно до ст. 9 КВК України.
Щодо даних про особу, то засуджений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України належать до категорії тяжких злочинів.

Згідно довідки про заохочення і стягнення, засуджений ОСОБА_8 значяться стягнення: 30.09.2015 року догана; 30.12.2015 року попередження; 01.09.2016 року ДІЗО-15 діб; 27.12.2016 року ДІЗО-10 діб; 07.08.2017 року- догана, які зняті та погашені за плином часу. Також, в матеріалах особової справи міститься Висновок по факту порушення режиму утримання з боку засудженого з числа господарчої обслуги ОСОБА_8 від 14.04.2018 року згідно якого останнього за порушення режиму утримання покарано правами начальника установи (проф. бесіда).

Має два заохочення: 29.12.2017 року та 02.03.2018 року.

Згідно характеристики засуджений ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі знаходиться з 08.07.2015 року. Під час тримання під вартою у Дніпровській установі виконання покарань № 4 порушень вимог режиму утримання не допускав, заохочень не мав. З 07.08.2015 року відбуває покарання у складі господарчої обслуги Дніпровської установи виконання покарань № 4. За період відбування покарання характеризується посередньо. Не завжди дотримувався встановлених правил поведінки та розпорядку дня, правил внутрішнього розпорядку установи, мав п`ять стягнень правами начальника установи, які погашені за плином часу та зняті в порядку заохочення, в подальшому усвідомив свою протиправну поведінку та твердо став на шлях виправлення . За зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, а також виявлення корисної ініціативи у вигляді робіт з благоустрою установи, має два заохочення. Приймає активну участь в суспільному житті відділення. Працевлаштований робітником складу установи. До праці ставиться сумлінно, виконує норми виробітку, виявляє корисну ініціативу. Дбайливо ставиться до виробничого обладнання, майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушення вимог пожежної безпеки та техніки безпеки праці, виконує правила виробничої санітарії. Додержується трудової дисципліни. За складом характеру спокійний, врівноважений та цілеспрямований. На профілактичних обліках не перебуває. У відношенні до засуджених неконфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки. До малих неформальних груп не належить. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Вину у скоєному усвідомив, під час бесід виражає щире каяття. Стан здоров`я задовільний.

Проте, оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що процес виправлення ОСОБА_8 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах.

Крім того, суд враховує й той факт, що за останні 6 місяців до засудженого не було застосовано будь-яких заохочень, що на думку, суду свідчить про той факт, що зразкова поведінка засудженого безпосередньо до моменту звернення останнього до суду пов`язана лише з намаганням останнього замінити невідбуту частину покарання більш м`яким, а не з його виправленням.

На підставі викладеного, керуючись ст.61, 82 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1