Дата документу Справа № 317/1553/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/778/642/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 317/1553/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, дистанційно в режимі відеоконференції з Державною установою «Запорізький слідчий ізолятор», матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 28 травня 2018 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лікнепа Солонянського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не одруженого, який не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

задоволено клопотання слідчого СВ Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 та застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 26 травня 2018 року по 24 липня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 28 травня 2018 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби. Також апелянт просить дослідити письмові докази: військовий квиток та посвідчення учасника АТО на ім`я ОСОБА_7 .

Захисник посилається на те, що ОСОБА_7 не намагатиметься переховуватись, а сприятиме слідству в з`ясуванні обставин даної справи, так як особисто зацікавлений в тому, щоб дана справа швидше закінчилась; має стійкі соціальні зв`язки, оскільки на його утриманні знаходяться: малолітній син ОСОБА_10 , 2010 року народження, батьківство щодо якого офіційно не зареєстровано, та непрацездатна мати ОСОБА_11 , 1940 року народження, з якими він проживає єдиною родиною; у період з січня 2015 року по травень 2016 року служив у зоні АТО, а правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, не має корисливого характеру, тому, на думку апелянта, відсутні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника, прокурора із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Згідно зі змістом судового рішення, слідчий СВ Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_12 , про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У клопотанні слідчого зазначено, що 25.05.2018 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин (точний час досудовим слідством не встановлено), ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, під час сварки з ОСОБА_13 , маючи умисел на нанесення останній тяжких тілесних ушкоджень, наніс три удари кулаком лівої руки в ділянку правої щоки та скроні, від чого ОСОБА_13 впала на землю без втрати свідомості, після чого, внаслідок отриманих травм, 26.05.2018 року, близько 07 години 00 хвилин, настала смерть потерпілої ОСОБА_13

26 травня 2018 року о 17 годині 25 хвилин, ОСОБА_7 було затримано згідно зі ст. 208 КПК України.

26 травня 2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

28 травня 2018 року о 10 годині 00 хвилин підозрюваному вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та матеріали, якими обґрунтовується необхідність запобіжного заходу, з чим він ознайомився.

Враховуючи дані про особу підозрюваного, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України та тяжкість цього кримінального правопорушення, на наявність ризиків, передбачених п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також на неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, слідчий просив застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання матеріали провадження, встановивши, що висунута ОСОБА_7 підозра є обґрунтованою, що наявні ризики, передбачені пунктами 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, в якому він підозрюється та дані про особу підозрюваного, дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, встановивши неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону.

Так, з наданих суду матеріалів провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні були заслухані пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , вислухані думка захисника ОСОБА_8 , доводи прокурора, а також були з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та не встановив чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

При прийнятті рішення слідчим суддею була врахована наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, дані про особу ОСОБА_7 , а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, дійшов правильного висновку про наявність та обґрунтованість ризиків, передбачених пунктами 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування, виходячи з того, що він підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину в стані алкогольного сп`яніння та зареєстрований на території Дніпропетровської області, можливості незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, які мешкають на одній вулиці з ОСОБА_7 та є його родичами, що дає йому можливість безперешкодно впливати на показання останніх.

Отже, твердження сторони захисту про відсутність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки містять лише незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, тоді як положення ч. 5 ст. 132 КПК України вимагають доведення обставин, на які посилається сторона, що у цьому випадку не мало місця.
Доводи апелянта стосовно наявності у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, оскільки він проживає єдиною родиною з матір`ю, яка є непрацездатною особою, та малолітнім сином, щодо якого батьківство офіційно не зареєстровано, та які знаходяться на його утриманні, а у період з січня 2015 року по травень 2016 року служив у зоні АТО, на думку колегії суддів, є неспроможними, оскільки у матеріалах, доданих до клопотання, такі відомості відсутні, не додані вони захисником і до апеляційної скарги, та, крім того, ці обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки про те, що ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_7 не намагатиметься переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також, що останній підозрюється у вчиненні злочину, який не має корисливого характеру, не впливають на правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, адекватно оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вважає, що інші запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, про застосування якого захисником була заявлена вимога в апеляційній скарзі, можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та не запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин, на думку колегії суддів, слідчий суддя обґрунтовано, відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, застосував до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та згідно з вимогами п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, обґрунтовано не визначив під час розгляду клопотання розмір застави, виходячи з того, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке спричинило загибель людини, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді по доводам апеляційної скарги захисника.

Крім того, колегією суддів при апеляційному розгляді не встановлено й істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 28 травня 2018 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 26 травня 2018 року по 24 липня 2018 року, залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: