Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/2346/18

Номер провадження: 1-кс/511/724/18

08.11.2018 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: слідчого ОСОБА_3 , особи у якої вилучені речі ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна клопотання слідчого СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 погодженого прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_5 по кримінальному провадженню за № 0001034 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23.10.2018 року за ознаками складу злочину передбаченого ч.2 ст.189 КК України про арешт тимчасово вилученого майна,-

ВСТАНОВИВ:
07 листопада 2018 року слідчий СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 звернулась до Роздільнянського районного суду Одеської області з вищевказаним клопотанням погодженим прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено що 22.10.2018 до чергової частини Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 про те, що на території Роздільнянського району невстановлені особи вимагають у нього грошові кошти. 30.10.2018 року під час проведення НСРД затримано о 18:00 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Під здійснення особистого обшуку затриманого ОСОБА_4 виявлено та вилучено в кишені куртки останнього: грошові кошти, на яких при огляді під ультрафіолетовим освітленням нічого не було зображено, а саме: купюри номіналом по 500 грн., у кількості 6 штук, а саме: ЛГ 6961855, УГ 9386389, МБ 3854964, ФГ 8617054, ЛВ 3141991, ФЗ 6334365; 6 (шість) купюр номіналом 100 (сто) доларів США; 1 (одна) купюра номіналом 50 (п`ятдесят) доларів США; 1(одна) купюра номіналом 20 (двадцять) доларів США; 4 (чотири) купюри номіналом 10 (десять) доларів США; мобільний телефон чорного кольору «Xiaomi» (імей1 НОМЕР_1 ; імей 2 НОМЕР_2 ); зв`язка з 4 ключами, двома брелками (один з надписом «Леха» один з надписом «Лучшему другу»); зв`язка з двома ключами (один з пластиковою частиною, інший металевий).
На думку слідчого вилучені під час досудового розслідування вказані грошові кошти, мобільний та дві зв`язки з 4 ключами мають значення речового доказу для досудового розслідування, могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, в зв`язку з чим, можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження. Зокрема мобільний телефон чорного кольору «Xiaomi» (імей1 НОМЕР_1 ; імей 2 НОМЕР_2 ) належний ОСОБА_4 містить інформацію, яку необхідно дослідити у ході проведення досудового розслідування, так як потерпілий ОСОБА_6 надав заяву про приєднання до матеріалів кримінального провадження ДВД диску з аудіо записами розмов між ним та ОСОБА_4 , у ході яких ОСОБА_4 вимагає грошові кошти у ОСОБА_6 . У зв`язку з чим вказаний мобільний телефон необхідно направити для проведення експертизи.

Крім того слідчим зазначено про необхідність поновлення строків, оскільки клопотання щодо накладення арешту на вищесказане майно було підготоване та направлене до Роздільнянського районного суду 31.10.2018, однак ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду від 02.11.2018 вказане клопотання повернуто прокурору для усунення недоліків зазначених у мотивувальній частині ухвали, та отримано 06.11.2018 року.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримала у повному обсязі, а саме просила суд накласти арешт на вилучені під час затримання підозрюваного ОСОБА_4 речі, оскільки вони є речовими доказами по справі та підлягають дослідженню, а саме на телефоні збереглася інформація про розмови з потерпілим, тому телефон буде надсилатися для експертного дослідження.

В судовому засіданні власник майна ОСОБА_4 , який є підозрюваним та затриманим по вказаному кримінальному провадженню, суду пояснив, що він не заперечує в частині накладення арешту на телефон, в іншій частині клопотання не згодний, оскільки вказані грошові кошти є його особистими та жодного відношення до вказаних подій не мають відношення.

Частиною першою статті 172 КПК України встановлено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Оскільки адвокат підозрюваного ОСОБА_7 належним чином повідомлялася про розгляд вказаного клопотання, що підтверджується телефонограмою від 07.11.2018р., до суду не з`явилася, будучи належним чином сповіщеною, жодного клопотання або заперечень щодо розгляду клопотання, суду не надала; участь захисника по вказаним категоріям справ не є обов`язковою, тому суд розглянув вказане клопотання без її участі.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

При ознайомленні з матеріалами клопотання встановлено, що відомості за вказаним фактом внесено до ЄРДР за №00001034 від 23.10.2018, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України .

30.10.2018 року під час затримання ОСОБА_4 та його особистого обшуку виявлено та вилучено в кишені куртки останнього крім іншого: грошові кошти, на яких при огляді під ультрафіолетовим освітленням нічого не було зображено, а саме: купюри номіналом по 500 грн., у кількості 6 штук, а саме: ЛГ 6961855, УГ 9386389, МБ 3854964, ФГ 8617054, ЛВ 3141991, ФЗ 6334365; 6 (шість) купюр номіналом 100 (сто) доларів США; 1 (одна) купюра номіналом 50 (п`ятдесят) доларів США; 1(одна) купюра номіналом 20 (двадцять) доларів США; 4 (чотири) купюри номіналом 10 (десять) доларів США; мобільний телефон чорного кольору «Xiaomi» (імей1 НОМЕР_1 ; імей 2 НОМЕР_2 ); зв`язка з 4 ключами, двома брелками (один з надписом «Леха» один з надписом «Лучшему другу»); зв`язка з двома ключами (один з пластиковою частиною, інший металевий).

31.10.2018 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт вказаного тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження внесеним в ЄРДР за №00001034 від 23.10.2018, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України

Ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду від 02.11.2018 року клопотання про арешт тимчасово вилученого майна було повернуто для усунення недоліків, вказана ухвала отримана 06.11.2018 року.

Конституція України гарантує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя (суд) повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно рішення ЄСПЛ від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України,у клопотанні слідчого,прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1)підстави і мету відповідно до положень статті 170цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2)перелік і види майна,що належить арештувати; 3)документи,які підтверджують право власності на майно,що належить арештувати, або конкретні факти і докази,що свідчать про володіння,користування чи розпорядження підозрюваним,обвинуваченим,засудженим,третіми особами таким майном; 4)розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою,у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст.98цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Частиною другою ст.173КПК України встановлено,що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1)правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Аналізуючи вищезазначені вимоги норм закону, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Мотивуючи клопотання слідчий вказував на те, що метою накладення арешту є збереження вказаних речей в якості речового доказу, а телефону ще і проведення експертного дослідження, оскільки він використовувався як предмет або засіб вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що у вказаному кримінальному провадженні вищезазначене майно, у вигляді грошових коштів, ключів та мобільного телефону речовими доказами не визнавались, крім того в цьому кримінальному провадженні відсутні будь які відомості щодо наявності цивільного позову, інкримінована стаття не передбачає такого виду покарання як конфіскація або спеціальна конфіскація.

Крім того, у клопотанні взагалі не обґрунтовано, доказом яких саме обставин може бути вказані грошові кошти та ключі, на які слідчий просить накласти арешт, а також не зазначено, якими саме доказами підтверджуються твердження слідчого про те, що зазначене майно має ознаки речових доказів, передбачені ст.98 КПК України.

До клопотання слідчого взагалі не долучені жодні процесуальні документи, які б свідчили про здійснення слідчим будь-яких дій для встановлення можливої причетності вказаних речей до вказаного кримінального провадження та можливість їх використання в якості речових доказів.

При цьому, в судовому засіданні підозрюваний по вказаному кримінальному провадженню ОСОБА_4 вказував на те, що під час його затримання у нього були вилучені вказані його особисті речі, при цьому грошові кошти є частково його збереженнями, а 3000грн йому напередодні надав його батько; наявні ключі від автомобіля батька та від будинку друга.

Вказане обвинуваченим, слідчим в судовому засіданні не спростовано.

Згідно п.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони відшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку про можливість задоволення клопотання слідчого частково, а саме в частині накладення арешту на вилучений мобільний телефон, оскільки кримінальне провадження порушено за фактом вимагання, за наявними в матеріалах справи доказів вбачається, що вказане вимагання відбувалося по телефону, тому є підстави для перевірки органом досудового розслідування питань, що телефон був використаний як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберіг на собі його сліди та вказана річ є речовим доказом по справі. В задоволенні клопотання в іншій частині, а саме щодо накладення арешту на грошові кошти, а саме: серії НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 , серії МБ №3854964, серії ФГ № 8617054, серії ЛВ №3141991, серії ФЗ № 6334365; 6 (шість) купюр номіналом 100 (сто) доларів США; 1 (одна) купюра номіналом 50 (п`ятдесят) доларів США; 1(одна) купюра номіналом 20 (двадцять) доларів США; 4 (чотири) купюри номіналом 10 (десять) доларів США та ключі слід відмовити, оскільки вказані речі речовими доказами не визнавалися, їх відношення до кримінального провадження не встановлено, вони не підлягають до конфіскації, а тому відсутні законні підстави для їх арешту.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 погодженого прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_5 по кримінальному провадженню за № 0001034 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23.10.2018 року за ознаками складу злочину передбаченого ч.2 ст.189 КК України про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, а саме: мобільний телефон чорного кольору «Xiaomi» (імей1 НОМЕР_1 ; імей 2 НОМЕР_2 ).

В іншій частині арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: грошові кошти та ключі відмовити.

Зобов`язати слідчого СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 негайно повернути: грошові кошти, а саме: купюри номіналом по 500 грн., у кількості 6 штук, а саме: ЛГ 6961855, УГ 9386389, МБ 3854964, ФГ 8617054, ЛВ 3141991, ФЗ 6334365; 6 (шість) купюр номіналом 100 (сто) доларів США; 1 (одна) купюра номіналом 50 (п`ятдесят) доларів США; 1(одна) купюра номіналом 20 (двадцять) доларів США; 4 (чотири) купюри номіналом 10 (десять) доларів США; зв`язку з 4 ключами двома брелками (один з надписом «Леха» один з надписом «Лучшему другу»); зв`язку з двома ключами (один з пластиковою частиною, інший металевий), які вилучені під час затримання у ОСОБА_4 законному володільцу ОСОБА_4 .

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області та процесуального керівника.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений 09.11.2018 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1