УХВАЛА

Справа № 569/11635/18

03 серпня 2018 року Рівненський міський суд Рівненської області

у складі:
слідчого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Рівненській області майора юстиції ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Рівненській області майор юстиції ОСОБА_3 за погодженням із прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Рівненської області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, громадянки України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із забороною користування та розпорядження таким майном, а саме: мобільний телефон марки «Apple», модель «A1778», IMEI: НОМЕР_1 та транспортний засіб марки «Subaru», д.н.з. НОМЕР_2 з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні № 0000103.

В обґрунтування клопотання вказав, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000103 за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 311 КК України, та ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 311 КК України.

Із матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_7 , діючи умисно та переслідуючи мету у постійному та швидкому незаконному отриманні доходу від вчинення злочинів у сфері незаконного обігу психотропних речовин та прекурсорів, у порушення Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» від 08.07.1999 № 863-XIV та інших нормативно-правових актів, досягнув злочинної домовленості з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також з іншими на даний час невстановленими слідством особами, після чого, будучи об`єднані єдиним злочинним умислом, впродовж 2017-2018 років вони спільно вчиняли незаконне придбання на території Республіки Польща таблеток «Cirrus» та «Acatar» з вмістом прекурсору псевдоефедрину, їх переміщення в Україну через митний кордон з приховуванням від митного контролю, зберігання, перевезення з метою збуту та збут в особливо великих розмірах іншим особам з метою використання під час виготовлення останніми психотропної речовини метамфетаміну.

Узгодивши спільний механізм вчинення таких злочинів з дотриманням заходів конспірації та безпеки, діючи з метою реалізації своїх протиправних намірів, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та інші на даний час невстановлені слідством особи діяли у наступний спосіб.

Так, ОСОБА_7 , маючи великий попит з числа жителів різних областей України, у тому числі Рівненської, щодо придбання у нього псевдоефедриновмісних таблеток, зокрема «Cirrus» та «Acatar», за невстановлених досудовим слідством обставин прийняв рішення про організацію їх придбання, а потім незаконного переміщення через митний кордон України з Республіки Польщі в Україну та подальшого збуту таким особам.

Попередньо, з метою реалізації своїх протиправних намірів ОСОБА_7 вступив у злочинну змову з невстановленою слідством особою, яка перебувала на території Республіки Польщі, направлену на збут визначеним ним особам на території вказаної країни на постійній основі псевдоефедриновмісних таблеток, зокрема «Cirrus» та «Acatar».

Надалі, ОСОБА_7 , будучи обізнаний про заборону переміщення таких таблеток через митний кордон України, діючи з метою запобігання виявлення правоохоронними органами його злочинних намірів, прийняв рішення про залучення до такої протиправної діяльності жителів Волинської області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , систематичний перетин кордону якими у вказаних цілях в Республіку Польщу та в зворотньому напрямку не викликав б підозр у зв`язку з фактичним місцем проживання останніх неподалік від вказаної держави.

У свою чергу, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , погодившись на пропозицію ОСОБА_7 та діючи до визначеної у групі ролі, після замовлення останнім визначеного ним обсягу таблеток «Cirrus» та «Acatar» з вмістом прекурсору «псевдоефедрин», в особливо великих розмірах, взяли на себе зобов`язання щодо забезпечення їх отримання в Республіці Польщі, переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю та подальшу передачу замовнику через водіїв маршрутних перевізників у заздалегідь обумовлений ним населений пункт.

Так, у третій декаді березня 2018 року ОСОБА_7 черговий раз у вказаний спосіб досягнув злочинної домовленості з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо контрабандного переміщення таких таблеток з Республіки Польщі в Україну.

Після цього, з метою реалізації спільних з ОСОБА_7 вказаних протиправних намірів, за надані останнім грошові кошти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 придбали 24 березня 2018 року на території Республіки Польщі 16786 таблеток «Cirrus» та 18000 таблеток «Acatar», які розфасували у різні так звані упакування та надали їм маскувальний вигляд шляхом поміщення під внутрішню частину обшивки салону автомобіля марки «Renault», д.н.з. НОМЕР_3 задля унеможливлення їх виявлення у ході проходження митного контролю під час слідування на територію України.

Надалі, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи згідно з попередньою домовленістю з ОСОБА_7 , та з метою реалізації спільного злочинного умислу в частині контрабанди псевдоефедриновмісних таблеток, перемістили 24.03.2018 з Республіки Польщі в Україну через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС України 16786 таблеток «Cirrus» та 18000 таблеток «Acatar» з приховуванням від митного контролю.

Проте, під час проведення впродовж 24-25 березня 2018 року на території митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС України співробітниками Управління СБ України в Рівненській області обшуку транспортного засобу марки «Renault», д.н.з. НОМЕР_3 , у якому слідували ОСОБА_8 та ОСОБА_9 серед інших речей і документів було виявлено та вилучено приховані зазначені 16786 таблеток «Cirrus» та 18000 таблеток «Acatar», незаконне переміщення яких організував ОСОБА_7 і як наслідок протиправну діяльність зазначеної групи осіб в частині контрабанди прекурсорів було припинено.

Після відібрання вибірковим методом однієї з упаковок у якій містилося 140 із загальної кількості 16786 таких таблеток та проведення експертних досліджень встановлено, що, згідно з висновком експерта Рівненського НДЕКЦ МВС України від 26.03.2018 № 2.1-312/18, у наданих на експертизу таблетках білого кольору у вказаній кількості міститься прекурсор, обіг якого обмежено, і стосовно якого встановлюються заходи контролю псевдоефедрин загальною масою 13,020 грама.

Згідно з Таблицею № 3 «Великі та особливо великі розміри прекурсорів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом МОЗ України від 01.08.2000 № 188, псевдоефедрин, вагою понад 6 грам, є особливо великим розміром.

Поряд з цим, під час проведення 25 березня 2018 року за участі ОСОБА_7 огляду місця події на території автостанції «Київ», що знаходиться у м. Києві по вул. С. Петлюри, 32, виявлено та вилучено упакування, у якому містилися частина від загального обсягу замовлених ним таблеток «Cirrus» у кількості 13986 одиниць та таблеток «Acatar» у кількості 17760 одиниць, та які він отримав від ОСОБА_8 та ОСОБА_9 після повернення останніх з чергової поїздки з-за кордону за вищевказаним механізмом у зазначених цілях.

У зв`язку з викладеним, 26.03.2018 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305 КК України переміщення прекурсорів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, а також ч. 3 ст. 311 КК України незаконне придбання, зберігання, перевезення прекурсорів з метою використання під час виготовлення психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, з метою збуту та їх збуті.

Причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 311 КК України підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності.
Правова кваліфікація кримінальних правопорушень у кримінальному провадженні № 0000103 ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 311 КК України, санкція яких передбачає додаткову міру покарання у вигляді конфіскації майна.

Водночас, 25.03.2018 ОСОБА_7 , діючи з метою забезпечення здійснення вищевказаної протиправної діяльності, прибув на територію автостанції «Київ», що знаходиться у м. Києві по вул. С. Петлюри, 32 для отримання вказаної партії псевдоефедриновмісних таблеток «Cirrus» та «Acatar» на транспортному засобі марки «Subaru», д.н.з. НОМЕР_2 , у зв`язку з чим слідчим того ж дня, у зв`язку з невідкладним випадком, у порядку ч. 3 ст. 233 КПК України проведено обшук даного автомобіля та здійснено його вилучення поряд з іншими документами на установчі дані останнього, що підтверджує користування вказаним транспортом.

З урахуванням здобутих у ході здійснення досудового розслідування доказів, наявні у матеріалах кримінального провадження відомості дають достатні підстави вважати про те, що ОСОБА_7 , маючи умисел на виконання спільної з іншими учасниками групи злочинної діяльності у вказаній сфері, використовував транспортний засіб марки «Subaru», д.н.з. НОМЕР_2 для досягнення зазначеної мети, у тому числі шляхом перевезення ним контрабандно ввезених в Україну таблеток «Cirrus» та «Acatar» з вмістом у них прекурсору псевдоефедрнину, в особливо великих розмірах.

Водночас, впродовж 25-26 березня 2018 року в аналогічному порядку проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 та його дружини ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого крім вогнепальної зброї, боєприпасів, 360 таблеток у блістерах з написами «Acatar», які містяться прекурсор «псевдоефедрин», також вилучено мобільний телефон марки «Apple», модель «A1778» з IMEI: НОМЕР_1 , що свідчить про користування та розпорядження останньою даним телефоном.

У зв`язку з наявністю підстав, передбачених ст.ст. 98, 100 КПК України, а також те, що вищевказаний автомобіль призначався для перевезення зазначених прекурсорів, відповідно використовувався як знаряддя вчинення злочинів у сфері незаконного обігу прекурсорів в особливо великих розмірах, міг зберегти на собі сліди вчинення кримінальних правопорушень, а вказаний телефон також використовувався у вказаних цілях і містить відомості, які можуть бути доказами під час судового розгляду, 26.03.2018 слідчим винесено постанову про визнання вказаного автомобіля речовим доказом.

Надалі, 27 та 28 березня 2018 року слідчі судді Рівненського міського суду, об`єктивно підійшовши до вивчення клопотання слідчого, яке погоджене з процесуальним керівником, з урахуванням наявних на те передбачених законних підстав, а також те, що зазначений автомобіль та мобільний телефон марки «Apple», модель «A1778» з IMEI: НОМЕР_1 мають значення для досудового розслідування, можуть бути доказами під час судового розгляду, врахувавши підтвердження законності залишення майна у володінні органів досудового розслідування та відсутності підстав для його повернення, постановили ухвали про надання дозволу на проведення обшуку транспортного засобу марки «Subaru», д.н.з. НОМЕР_2 , яке належить на праві власності ОСОБА_4 , одночасно дозволивши його вилучити, а також за адресою: АДРЕСА_1 з метою відшукання та вилучення зазначеного телефону, про що прямо зазначили у резолютивній частині відповідних ухвал суду.

Окрім цього, зважаючи на необхідність дослідження всіх фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які досліджуються у даному провадженні, 26.03.2018 у ході допиту ОСОБА_4 відмовилася відповідати на всі без винятку запитання слідчого, посилаючись на ст. 63 Конституції України.

Поряд з цим, на неодноразові виклики слідчого для участі у проведенні слідчих дій для з`ясування вказаних обставин, у тому числі щодо вилучених під час обшуків речей і документів, ОСОБА_4 не з`являлася, про будь-які причини свого неприбуття до органу досудового розслідування не повідомляла.

Будучи обізнаною про вказані обставини, ОСОБА_4 звернулася до Рівненського міського суду із скаргою на бездіяльність, на її думку, слідчого в частині неповернення ним автомобіля марки «Subaru», д.н.з. НОМЕР_2 , мобільного телефону марки «Apple», модель «A1778», незважаючи на те, що вони вилучені під час проведення санкціонованих обшуків та прямо вказані у переліку таких, щодо яких надано дозвіл на відшукання та вилучення. Однак, ОСОБА_4 у вказаній скарзі викривила дійсні факти та безпідставно вказувала на те, що зазначене майно відноситься до категорії тимчасово вилученого, а отже підлягає їй поверненню з тих підстав, що на нього не накладено арешт.

За результатами розгляду вказаної скарги, 01.06.2018 слідчий суддя, не у повній мірі дослідив матеріали даного кримінального провадження та, як наслідок, безпідставно прийшов до висновку про те, що автомобіль марки «Subaru», д.н.з. НОМЕР_2 та мобільний телефон марки «Apple», модель «A1778» відноситься до тимчасово вилученого майна, а також не підтвердивши факт належності такого телефону саме ОСОБА_4 , постановив ухвалу про їх повернення останній під розписку про відповідальне зберігання в користування без права розпорядження та відчуження, фактично не врахувавши той факт, що вони належать до категорії речових доказів та таким чином існують всі передумови для їх пошкодження та/або знищення.

Вказана ухвала слідчого судді фактично позбавляє сторону обвинувачення реалізації виконання обов`язку доказування та збирання доказів, їх оцінки у порядку, передбаченому цим Кодексом, тим самим фактично запобігаючи можливості слідчим вирішити питання на предмет їх належності, допустимості, достовірності, а також їх дослідженні з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Водночас результати аналізу судової практики свідчать про те, що володільці вилученого майна або їх представники досить часто у відповідних скаргах порушують питання повернення майна, яке було включене до переліку, щодо якого здійснювався обшук, а слідчі судді у таких випадках обґрунтовано відмовляють у задоволенні скарг, оскільки вилучення майна, яке відповідає передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК України ознакам, у такий спосіб не зумовлює необхідності додаткового накладення арешту на таке майно в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України з наступних причин.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном. Таким чином, стосовно вилученого під час обшуку майна, яке не було включено до відповідного переліку, передбаченого в ухвалі слідчого судді, слідчий, прокурор повинні внести клопотання в порядку і строки, встановлені ч. 5 ст. 171 КПК України.

Аналіз даної та інших норм законодавства дає підстави констатувати факт того, що всі речі і документи, зокрема автомобіль марки «Subaru», д.н.з. НОМЕР_2 та мобільний телефон марки «Apple», модель «A1778» з IMEI: НОМЕР_1 , відомості про які містяться у вичерпному переліку, щодо яких прямо надано дозвіл на відшукання та вилучення в ухвалах слідчих суддів Рівненського міського суду від 27 та 28 березня 2018 року про надання дозволу на проведення обшуку, сторона обвинувачення приходить до висновку про те, що останні де-факто та де-юре не можуть набути статусу тимчасово вилученого майна, а отже правомірно перебувають в органу досудового розслідування з метою забезпечення виконання завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

Зважаючи на викладені обставини та з урахуванням необхідності збереження речових доказів, орган досудового розслідування приходить до висновку про те, що є всі достатні підстави для накладення арешту на автомобіль марки «Subaru», д.н.з. НОМЕР_2 та мобільний телефон марки «Apple», модель «A1778» з IMEI: НОМЕР_1 .

В судовому засіданні старший слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Рівненській області майор юстиції ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив задоволити.

Адвокат ОСОБА_5 діючи в інтересах ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання та накладення арешту на майно.

Заслухавши слідчого, адвоката, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, дослідженими протоколами негласних слідчих розшукових дій, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слід задоволити із наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України регламентовано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, те що слідчим доведено, що громадянки України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із забороною користування та розпорядження таким майном, а саме: мобільний телефон марки «Apple», модель «A1778», IMEI: НОМЕР_1 та транспортний засіб марки «Subaru», д.н.з. НОМЕР_2 , відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тому з метою збереження речових доказів, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення даного клопотання та накладення арешту на майно.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 131-132, 167, 170-173, 174, 175 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на майно, громадянки України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із забороною користування та розпорядження таким майном, а саме: мобільний телефон марки «Apple», модель «A1778», IMEI: НОМЕР_1 та транспортний засіб марки «Subaru», д.н.з. НОМЕР_2 , шляхом встановлення заборони будь-якій особі розпоряджатися та використовувати майно до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя