АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №646/1261/18 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/790/1899/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
Іменем України

14 серпня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
потерпілого - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Червонозаводского районного суду м. Харкова від 03.04.2018р. відносно ОСОБА_8 , -
ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровськ, громадянин України, з середньою освітою, холостий, офіційно не працюючий, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-08.09.1988р. Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровськ за ч.2 ст.142 КК України до 5 років позбавлення волі;
-31.05.1994р. Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровськ за ч.3 ст.140 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
-02.09.1998р. Бабушкинським районним судом м. Дніпропетровськ за ст.208, ч.2 ст.140, ч.2 ст.142, ст.42 КК України до 6 років 6 місяців;
-18.01.2006р. Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ст.69, ст.70 до 1 року 6 місяців позбавлення волі;
-27.06.2007р. Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.186, ч.1 ст.263, ст.70, 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;
-02.09.2011р. Саксаганським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч.2 ст.263 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
-11.07.2012р. Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровськ за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
-22.10.2012р. Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровськ за ч.1 ст.309, ч.2 ст.309, ч.1, 4 ст.70 до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
-17.04.2015р. Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ст.71, ст.72 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
-14.01.2016р. Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, ,
засуджений з ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України до 2(двох) років позбавлення волі.
Згідно вироку, ОСОБА_8 14.02.2018р. об 11год. 40хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна поєднаний із проникненням у житло, з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, діючи умисно та повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан на територію вищезазначеного домоволодіння, після чого шляхом розбиття скла вікна, проник до середини будинку, де таємно викрав мобільний телефон ТМ «Нокія» моделі «112 (RM-837), вартість якого складає 225грн., банку з монетами на загальну суму 46грн., які він поклав до своєї сумки, після чого залишив місце злочину, цим самим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 271, 00 грн.
В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи встановлені фактичні обставини та кваліфікацію, просить вирок скасувати у зв`язку з м`якістю призначеного покарання, вважаючи неправомірним застосування ч.1 ст.69 КК України та ухвалити новий яким призначити мінімальне покарання 3 роки позбавлення волі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора та потерпілого, які підтримали апеляційну скаргу, з`ясувавши позицію обвинуваченого, який просив залишити вирок суду без змін, перевіривши апеляційні доводи та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З вироку суду (т.1 а.с.64-66) вбачається, що фактичні обставини встановлені згідно ч.3 ст.349 КПК України, що позбавляє права оскаржувати їх в апеляційному порядку.
Так як, судом встановлено, що ОСОБА_8 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно і поєднана з проникненням у житло то суд першої інстанції вірно кваліфікував ці його дії за ч.3 ст.185 КК України.
Таким чином, відповідно до раніше наведеної правової норми апеляційна інстанція перевіряючи вирок в частині призначення обвинуваченому покарання виходить з положень ст.65 КК України, що суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст.69 КК України за наявності декількох обставив, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може за особливо тяжкий, тяжкий злочин або злочин середньої тяжкості призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував: ступень тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів; особу обвинуваченого, який офіційно не працює, холостий, мешкає із матір`ю похилого віку, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебував під диспансерно-динамічним наглядом у лікарянарколога з 04.07.2012р. по 13.05.2013р., неодноразово судимий, в тому числі і за злочини проти власності, звільнившись 09.06.2017 з місць позбавлення волі, на шлях виправлення не став, знов вчинив злочин.
Розкаяння у скоєнні злочину та відшкодування спричиненої шкоди визнано судом обставинами, що пом`якшують покарання, а рецидив злочину обставиною, що обтяжує покарання.
З урахуванням вищенаведеного, районний суд прийшов до правомірного висновку, за переконанням колегії суддів, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства.
Разом з цим, обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину суд визнав фактичні обставини справи, а саме розмір спричиненої шкоди в сумі 271грн., пом`якшуючи покарання обставини та позицію потерпілого, який зазначив, що претензій матеріального характеру до ОСОБА_8 не має.
Спираючись на положення ч. 2 ст.50 КК України, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, суд першої інстанції, з метою досягнення вказаної мети, прийшов до висновку про можливість призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкції ч.3 ст.185 КК України.
Наведений підхід при призначенні покарання, колегія суддів находить таким, що в повній мірі відповідає вимогам закону і тим критеріям, які наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», а матеріали кримінального провадження свідчать про обґрунтованість застосування до обвинуваченого положення ст.69 КК України оскільки враховують, і поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, і повне відшкодування завданої шкоди.
Щодо розміру покарання то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції призначив покарання, із застосуванням ст.69 КК України, яке не можна вважати явно несправедливим у розумінні ст.414 КПК України, а тому його слід визнати справедливим.
Таким чином, колегією суддів не встановлені підстави для зміни чи скасування вироку суду.
Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Червонозаводского районного суду м. Харкова від 03.04.2018р. відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, - у той же строк з моменту отримання копії.

Головуючий

Судді