12.11.2018 363/3280/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2018 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вишгород кримінальне провадження за № 0000893 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маркова Волиця Попільнянського району Житомирської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, розлученого, працюючогоу ПАТ «Київгідромонтаж» на посаді водія автотранспортних засобів, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Вишгородського районного суду Київської області 30.01.2017 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, ухвалою Вишгородського районного суду від 21.11.2017 року скасовано іспитовий строк та направлено для відбування призначеного покарання за вироком суду від 30.01.2017 року у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

18.07.2016 року обвинувачений ОСОБА_5 маючи прямий умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом з корисливих мотивів, близько 07.00 год. поїхав до свого знайомого ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де в ході розмови з останнім, діючи умисно, шляхом зловживання довірою останнього, реалізуючи свій злочинний намір з метою особистого збагачення, під приводом тимчасового користування заволодів його автомобілем марки «OPEL VIVARO», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 . 2002 року випуску. Після чого, отримавши від ОСОБА_4 ключі та технічний паспорт від автомобіля, поїхав на вказаному автомобілі до свого дому за адресою: АДРЕСА_3 , де 22.07.2016 року близько 17.00 год. продав даний автомобіль, шляхом передачі ключів, транспортного засобу та технічного паспорту ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , за грошову винагороду в сумі 2000 доларів США.
Згідно висновку експерта №55.2016 авто-товарознавчої експертизи встановлено, що середня ринкова вартість автомобіля марки, моделі «OPEL VIVARO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , типу вантажний малотоннажний фургон В, 2002 року випуску, станом на 18.07.2016 року становить 120602, 57 грн.
Обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав, пояснив, що дійсно 18.07.2016 року, близько 07.00 год. він поїхав до свого знайомого ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де у останнього взяв автомобіль марки «OPEL VIVARO», д.н.з. НОМЕР_1 , для перевезення будівельних матеріалів та цього ж дня він поїхав до Черкаської області до своєї жінки. Оскільки йому були необхідні грошові кошти на операцію дружини він 22.07.2016 року продав вказаний автомобіль ОСОБА_6 за грошову винагороду в сумі 2000 доларів США, про що надав розписку. Крім того, пояснив, що брав вказаний автомобіль у ОСОБА_4 неодноразово, а саме: перший раз на чотири дні в 2016 році, сплативши за це 300 грн. та другий раз - в 2016 році, через тиждень на два дні, сплативши за це 300 грн.. Потерпілий ОСОБА_4 почав дзвонити йому з 20.07.2016 року, з вимогою повернути його транспортний засіб, на що він йому обіцяв повернути вказаний автомобіль. Після цього він дзвонив ОСОБА_6 та попросив повернути транспортний засіб, оскільки він хотів його віддати потерплому ОСОБА_4 .
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що дійсно 18.07.2016 року, близько 07.00 год. до нього приїхав ОСОБА_5 , та попросив у нього його автомобіль марки «OPEL VIVARO», д.н.з. НОМЕР_1 , для перевезення будівельних матеріалів. Після чого він погодився, оскільки ОСОБА_5 заплатив йому грошові кошти. Потім, він передав ОСОБА_5 ключі та технічний паспорт від автомобіля. Крім того, пояснив, що ОСОБА_5 неодноразово брав у нього автомобіль, та також платив йому за це грошові кошти. На наступний день, 19.07.2016 року він подзвонив ОСОБА_5 , однак останній не взяв слухалку. Після цього, він поїхав за адресою реєстрації ОСОБА_5 , думав, що останній там проживає, однак він був там лише зареєстрований, за вказаною адресою його не було. Потім він звернувся до поліції з відповідною заявою. Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 поклався на розсуд суду, матеріальна шкода йому не відшкодована.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що його брат ОСОБА_7 повідомив, що продається автомобіль марки «OPEL VIVARO», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, 2002 року випуску. Він купив цей транспортний засіб у ОСОБА_5 , який повідомляв, що є власником даного автомобілю, за грошову винагороду в сумі 2000 доларів США. та написав йому розписку, відповідно до якої він отримав грошові кошти у вказаній сумі. ОСОБА_5 повідомив, що йому терміново потрібні грошові кошти. Через декілька тижнів ОСОБА_5 подзвонив йому та попросив, щоб він повернув транспортний засіб, натомість ОСОБА_5 поверне йому грошові кошти. Однак, він вже автомобіль розібрав, десь через три дні, оскільки хотів продати по запчастинам. Грошові кошти ОСОБА_5 не повертав. Пояснив також, що він продав з купленого автомобілю двері, двигун та коробку за 12000 грн., кузов вказаного автомобіля залишився у нього.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона є цивільною дружиною обвинуваченого. Пояснила, що в липні 2016 року, її чоловік ОСОБА_5 сказав їй, що кудись поїхав у справах, а коли приїхав, він був вже на автомобілі. Стосовно продажу автомобіля марки «OPEL VIVARO», д.н.з. НОМЕР_1 , вона дізналась вже від працівників поліції. На її питання «звідки цей автомобіль?», ОСОБА_5 їй нічого не повідомив, а лише надав грошові кошти в розмірі 4500 грн. на лікування, та сказав, що ці гроші він відпрацював. Автомобіль марки «OPEL VIVARO», д.н.з. НОМЕР_1 , перебував у ОСОБА_5 приблизно два три дні.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що в літку 2016 року йому зателефонував ОСОБА_5 та попросив вигнати автомобіль марки «OPEL VIVARO», д.н.з. НОМЕР_1 з подвір`я. Він проживав з ОСОБА_5 в одному селі. ОСОБА_5 йому повідомив, що це його транспортний засіб. Вказаний транспортний засіб ОСОБА_5 продав ОСОБА_6 за 2000 доларів США. та написав ОСОБА_6 розписку на підтвердження того, що він отримав грошові кошти за продаж автомобіля.
Крім того, вина обвинуваченого підтверджується наступними, зібраними по справі та дослідженими у судовому засіданні доказами:

*протоколом огляду місця події від 09 серпня 2016 року, з якого вбачається, що за адресою: АДРЕСА_4 , власником домоволодіння якого є ОСОБА_9 , було виявлено та вилучено автомобіль марки «OPEL VIVARO», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 66-67);
*розпискою ОСОБА_4 про передачу йому від працівників поліції його транспортного засобу - автомобіль марки «OPEL VIVARO», та д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до якої зобов`язався зберігати вказаний транспортний засіб (а.с. 69-70);
*розпискою ОСОБА_5 від 22.07.2016 року, відповідно до якої він підтвердив факт передачі йому грошових коштів у розмірі 2000 доларів США за продаж ним транспортного засобу автомобіль марки «OPEL VIVARO», та д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 71);
*висновком авто-товарознавчої експертизи від 22 серпня 2016 року №55.2016, відповідно до якого середня ринкова вартість автомобіля марки «OPEL VIVARO», та д.н.з. НОМЕР_1 , типу вантажний малотоннажний фургон В, 2002 року випуску, станом на 18.07.2016 року становить: 120602, 57 грн. (а.с. 72-81).

Така позиція суду щодо визнання зазначених доказів допустимими у повній мірі відповідає положенням статті 358 КПК України, що регламентує порядок дослідження документів під час судового провадження. Так як відомості у зазначених протоколах слідчих дій містять відомості що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_5 .

Тому, оцінюючи докази у сукупності відповідно до приписів статті 94 КПК України, судом зазначається про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину за частиною 2 статті 289 КК України, а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом, що завдало значної матеріальної шкоди.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, відповідно до статті 12 КК України, злочин, вчинений ОСОБА_5 відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого офіційно працює у ПАТ «Київгідромонтаж» на посаді водія автотранспортних засобів (а.с. 88), позитивно характеризується за місцем роботи (а.с. 88), позитивно характеризується за місцем проживання (а.с. 87) на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с.83-84), раніше судимий.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до статті 66, 67 КК України судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, та виходячи з принципу доцільності покарання, суд вважає, що призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі, передбачене санкцією частини 2 статті 289 КК України, сприятиме виконанню та реалізації приписів статей 50, 65 КК України, згідно яких покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом порядку обмеження прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджениого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.

В той же час, при призначенні покарання обвинуваченому, судом враховується вирок Вишгородського районного суду Київської області від 30.01.2017 року, яким останнього було засуджено до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік. Ухвалою Вишгородського районного суду від 21.11.2017 року іспитовий строк скасовано та направлено засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання.

Речові докази: автомобіль марки «OPEL VIVARO», та д.н.з. НОМЕР_1 , типу вантажний малотоннажний фургон В, 2002 року випуску, переданий на зберігання під розписку ОСОБА_4 залишити у володінні ОСОБА_4 оскільки є його власністю.
Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати у розмірі 200 гривень, за проведення експертизи в порядку ст.124 КПК України підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави (а.с. 72-82).

Керуючись статтями 100, 124, 369-375 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 30.01.2017 року за ст.185 ч.3 КК України та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Речові докази: автомобіль марки «OPEL VIVARO», та д.н.з. НОМЕР_1 , типу вантажний малотоннажний фургон В, 2002 року випуску, переданий на зберігання під розписку ОСОБА_4 залишити у володінні ОСОБА_4 оскільки є його власністю.
Стягнути процесуальні витрати по справі у розмірі 200 гривень за проведення авто товарознавчої експертизи № 55.2016 з ОСОБА_5 на користь держави.

Відповідно до статті 395 КПК України вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1