Виноградівський районний суд Закарпатської області
____________________________________________________________________________
Справа № 299/2719/17
О К Р Е М А Д У М К А
04.06.2018 м.Виноградів
Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі - КК України), ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 414, ч. 2 ст. 419 КК України, встановила.
ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що він 27.06.2017 року близько 16:45 год., перебуваючи на березі дамби Батарської меліоративної системи, що знаходиться на околиці с. Гудя Виноградівського району Закарпатської області, тримаючи в руках автомат марки АК-74, заводський номер НОМЕР_1 , привівши його попередньо в стан придатний до здійснення стрільби, шляхом під`єднання магазину із бойовими набоями, знявши з запобіжника, дославши патрон в патронник, керуючись раптово виниклим умислом, з метою налякати ОСОБА_4 , зі словами "Зараз я тебе застрелю", діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, натиснув на спусковий гачок та здійснив прицільний постріл в напрямку ОСОБА_4 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді наскрізного вогнепального поранення голови, що супроводжувалося пошкодженням кісток головного мозку і розмізженням головного мозку, які стали причиною смерті ОСОБА_4 .
Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, внаслідок якого настала смерть ОСОБА_4 , підтверджена сукупністю доказів, досліджених під час судового провадження. Аналіз даних доказів свідчить про те, що умисна форма вини не доведена. Тому немає підстав для кваліфікації дій ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 115 КК України, якою передбачена кримінальна відповідальність за вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
У відповідності до положень ст. 24 КК України суспільно небезпечне діяння є таким, що вчинене умисно, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання або хоча не бажала, але свідомо припускала настання цих наслідків.
Таким чином, умисел відображає ставлення особи до діяння - усвідомлення його суспільно небезпечного характеру, та до його наслідків - те, що особа передбачала суспільно небезпечні наслідки та бажала або свідомо припускала їх настання. Умисел на вчинення вбивства означає, що особа розуміла, що позбавляє людину життя, передбачала, що в результаті вчинених нею дій настане смерть та хотіла, щоб так сталося, або свідомо припускала настання даного наслідку.
В результаті оцінки досліджених в судовому засіданні показань обвинувачених, свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , документів - протоколів слідчих експериментів від 07.07.2017 року із кожним з обвинувачених та із свідком ОСОБА_8 , відеозаписів даної слідчої дії встановлено наступне.
Згідно показань обвинуваченого ОСОБА_2 , потерпілого, свідка ОСОБА_5 , між обвинуваченим та ОСОБА_4 були дружні відносини. Обвинувачений зазначив, що 27.06.2017 року, побачивши ОСОБА_4 , покликав його до себе жестом руки, що підтвердив свідок ОСОБА_6 .
Обвинувачений ОСОБА_2 сидів на березі дамби, на колінах тримав незаряджений автомат, який дав йому обвинувачений ОСОБА_3 , розглядав його, зняв із запобіжника. В той час, коли до нього йшли ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_7 , попросив у обвинуваченого ОСОБА_3 магазин до автомата. Швидкими рухами, показання про що надав свідок ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_2 приєднав магазин та з положення, в якому перебував, з відстані близько 10 м, здійснив постріл в напрямку ОСОБА_4 . Від пострілу ОСОБА_4 впав, отримавши наскрізне поранення голови. Обвинувачений ОСОБА_2 кинув автомат, підбіг до ОСОБА_4 , при цьому повторював, що не знав, що в магазині є набої.
Обвинувачений ОСОБА_2 пояснив, що вистрелив для того, щоб налякати ОСОБА_4 . У фабулі обвинувачення також зазначено, що обвинувачений керувався раптово виниклим умислом з метою налякати ОСОБА_4 . Таке формулювання виключає ствердження того, що обвинувачений хотів вбити ОСОБА_4 . Те, з яких мотивів у обвинуваченого раптово виник відповідний умисел обвинувачення не містить. Відсутні докази словесної погрози вбивством.
Безпричинний постріл в голову товаришеві не може бути усвідомленим діянням.
Ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_2 знав, що магазин з бойовими набоями, цілився в ОСОБА_4 не доведені. Обвинувачений ОСОБА_2 їх заперечив. Відповідно до показань обвинувачених ОСОБА_3 , який передав магазин ОСОБА_2 , не казав йому, що в магазині є бойові набої. Інші докази відсутні.
Вчинення обвинуваченим ОСОБА_2 дій, вказаних в формулюванні обвинувачення, а саме: приведення автомата в стан придатний для здійснення стрільби шляхом приєднання магазину, досилання патрона в патронник, є діями, що передують пострілу, та сам факт їх вчинення, а також натискання на спусковий гачок за вказаних вище обставин не доводять існування у нього умислу на вчинення вбивства.
Отже, обставини, при яких мало місце діяння, вчинене обвинуваченим, характер та послідовність його дій, поведінка після пострілу не підтверджують умисел на вбивство.
Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що обвинувачений ОСОБА_2 не передбачав можливість настання смерті ОСОБА_4 , хоча з огляду на те, що він є військовозобов`язаним, здійснив постріл із зброї в напрямку людини з незначної відстані, повинен був і міг передбачити, що в магазині, який він приєднав до автомата, є набої, зокрема бойові, та наслідком пострілу може стати смерть, в тому числі шляхом з`ясування питань з приводу набоїв в обвинуваченого ОСОБА_3 .
Відповідно до положень ч. 3 ст. 25 КК України у разі, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити, то діяння є таким, що вчинене з необережності, - злочинної недбалості.
За наведених обставин правильною є кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 119 КК України - вбивство, вчинене через необережність, та йому слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 119 КК України у виді позбавлення волі.
Суддя ОСОБА_1