АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 14 березня 2018 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 14 березня 2018 року,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білогородка, Києво-Святошинського району, Київської обл., не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Києво-Святошинсьнського районного суду Київської області від 22.03.2010 за ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153, 70 КК України на 6 років позбавлення волі, звільнений по відбуттю строку покарання 17.05.2015

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_6 10.03.2017 року у нічний час, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці та при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, зустрівся з особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, та, бажаючи покращити своє матеріальне становище, вступили між собою у попередню злочинну змову, спільно вирішили вчинити крадіжку будівельного обладнання з території будівельного майданчика, розташованого по АДРЕСА_2 .
З метою виконання спільного злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, особа, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, достовірно знаючи, що у власності ОСОБА_9 є вантажний автомобіль, зателефонував останньому та попросив перевезти вантаж за матеріальну винагороду. Не підозрюючи про дійсні злочинні наміри особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, 10.03.2017 приблизно о 03 годині 30 хвилин на власному автомобілі «Газель», д.н.з. НОМЕР_1 , прибув на вулицю Гната Юри.
Реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 спільно з невстановленими досудовим розслідуванням особами 10.03.2017 року приблизно о 04 годині 00 хвилин, переліз через металевий паркан, незаконно проникли на територію огородженого та охоронюваного будівельного майданчика, розташованого по вулиці Гната Юри, 14б в м. Києві, звідки таємно викрали будівельне обладнання, а саме щит опалубки кутовий 270/30, вартістю 1563 гривні 94 копійки, та щит опалубки кутовий 270/30, вартістю 1536 гривні 40 копійок, а всього майна на загальну суму 3100 гривень 34 копійки, перемістили його через паркан будівельного майданчика та завантажили в автомобіль «Газель», д.н.з. НОМЕР_1 , після чого з місця вчинення злочину зникли з викраденим майном.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, порушує питання про скасування вироку Святошинського районного суду м. Києва від 14 березня 2018 року в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок мякості; просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховані обставини, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема те, що він характеризується посередньо, належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив умисний корисливий тяжкий злочин при обтяжуючій обставині рецидив злочину.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повиннобути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є правильним, обґрунтованим, і в цій частині ніким по справі не оспорюється.
З огляду на доведеність винності вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, поєднана з проникненням у сховище, за попередньою змовою групою осіб.

Доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність вироку в частині неправильного застосування кримінального закону заслуговують на увагу.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність пом`якшуючої обставини щире каяття і обтяжуючої обставини рецидив злочину, ставлення засудженого до вчиненого та дійшов обґрунтованого висновку щодо виду та розміру покарання - 4 роки позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Разом з тим суд першої інстанції не навів достатніх і об`єктивних мотивів щодо можливості виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Вирішуючи питання про застосування ст. 75 КК України суд повинен належним чином досліджувати та оцінювати всі обставини, які мають значення для справи й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Як убачається із мотиваційної частини вироку, суд першої інстанції не дав належної оцінки ступеню тяжкості кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, встановленим судом конкретним обставинам події, способу та характеру, меті та мотиву вчинення кримінального правопорушення, даним особи винного - як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, ступеню суспільної небезпеки вчиненого, а також те, що обвинувачений, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, належнихвисновків не зробив, суспільно корисною працею не займається та продовжує вчиняти нові злочини.

Вищенаведені обставини дають колегії суддів підстави вважати про небажання обвинуваченогостати на шлях виправлення і відповідно неможливість виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів без реального відбування ним покарання у виді позбавлення волі.
Отже, звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 на підставі статті 75 КК України від відбування призначеного йому судом першої інстанції покарання з випробуванням колегія суддів уважає таким, що пов`язане з неправильним застосуванням кримінального закону, який не підлягав застосуванню.
Позитивна посткримінальна поведінка обвинуваченого після вчинення злочину не дає колегії суддів підстав для висновку про можливість звільнення обвинуваченого з випробуванням з іспитовим строком на певний строк, а тому доводи обвинуваченого та його захисника щодо врахування зазначених обставин при призначенні покарання, є безпідставними.
У зв`язку з цим, у суду першої інстанції, на переконанняколегії суддів, не було підстав для висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без реального відбування покарання у виді позбавлення волі, а тому вирок суду на підставі п. 4 ч. 1 ст.409; п. 2 ст. 413; ст. 414 КПК України в частині застосування ст.ст. 75, 76 КК України підлягає скасуванню з постановленням за правилами пункту 4 ч. 1, ч. 2 ст. 420 КПК України апеляційним судом у цій частині нового вироку, за яким засуджений має відбувати реально призначене йому за вироком суду першої інстанції покарання.
Таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченимст. 65 КК України, за своїм видом і розміром буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 , а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Строк відбування покарання обвинуваченому слід рахувати з моменту затримання обвинуваченого в порядку виконання вироку суду.
Керуючись статями373, 374, 404, 405, пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 407, п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 2 ст.413, пунктом 4 ч. 1, ч. 2 ст. 420, ч. 1 ст. 458 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 14 березня 2018 року щодо ОСОБА_6 в частині застосування ст. 75 КК України скасувати та ухвалити новий вирок, яким вважати ОСОБА_6 засудженим вироком Святошинського районного суду м. Києва від 14 березня 2018 року за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі.

В решті вирок щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту його затримання в порядку виконання вироку.
Вирок апеляційного суду м. Києва набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:
______________ ______________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

Справа № 11-кп/796/1166/2018 Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України
Говуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_10
Доповідач: ОСОБА_1