Справа № 487/5773/18
Провадження № 1-кп/487/674/18
УХВАЛА

02.11.2018 року м.Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі Головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження внесене в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0000019 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ст..ст.14 ч.1, 27 ч.3, 185 ч.3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У проваджені суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст..ст.14 ч.1, 27 ч.3, 185 ч.3 КК України.

В судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання, щодо продовження ОСОБА_4 терміну заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину. Крім того, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді, виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, особу обвинуваченого та наявність ризиків, передбачених ч. 1 п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, які продовжують існувати до теперішнього часу, а саме: обвинувачений працівник правоохоронних органів, будучи обізнаним про методи досудового розслідування та розшуку осіб, з метою ухилення від відповідальності може виїхати за межі України, у тому числі на непідконтрольні, на даний час, Україні території, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення, у зв`язку з чим інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, що унеможливлює їх застосування до ОСОБА_4 .
Обвинувачений та його захисник проти задоволення вказаного клопотання заперечували, посилаючись на недоведеність прокурором на даний час наявності ризиків передбачених статтею 177 КПК України, які слугують підставою щодо продовження строків тримання ОСОБА_4 під вартою. Та просили змінити запобіжний захід на більш м`який у вигляді домашнього арешту, посилаючись на особу обвинуваченого, наявність у нього постійного місця проживання та стійких соціальних зв`язків. З урахуванням чого застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого є недоцільним та невиправданим.
Крім того, ОСОБА_4 просив зменшити раніше визначений розмір застави.
У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 просила у задоволені клопотання прокурора відмовити, застосувавши до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, потерпілої, дослідивши матеріали провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст..331 ч.2 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 04.06.2018 року відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого було подовжено до 03.11.2018 року, ухвалою суду від 05.09.2018 року.

На даний час триває судовий розгляд кримінального провадження.

Потерпіла та свідки у кримінальному проваджені не допитані.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що на даний час прокурором доведено існування ризиків, передбачених ст..177 ч.1 п.п.1,3,5 КПК України, а саме: той факт, що обвинувачений, усвідомлюючи, що у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення (злочину) йому загрожує покарання до 6 років позбавлення волі, може переховуватися від суду. Крім того, ОСОБА_4 може незаконно вплинути на потерпілу та свідків по кримінальному провадженню, з якими особисто знайомий, та обізнаний, щодо адрес їх проживання, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.

При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу суд враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються у їх сукупності та обґрунтованість підстав для продовження запобіжного заходу, а саме: обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, вчинення обвинуваченим тяжкого злочину. Особу ОСОБА_4 , який є працівником правоохоронних органів та обвинувачується у вчинені злочину, як особа, яка організувала вчинення таємного викрадення чужого майна.
При цьому суд приймає до уваги, що тяжкість обвинувачення у сукупності з вищезазначеними даними щодо особи обвинуваченого, може бути прийнята за підставу тримання під вартою на початковій стадії судового розгляду, що узгоджується з сталою практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Цеєлєвський проти Польщі» від 04.05.2006 року та «Бєлозьоров проти Росії» від 15.10.2015 року.
Також, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд приходить до переконання, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти існуючим ризикам передбаченим ст..177 ч.1 п.п.1,3,5 КПК України, що унеможливлює їх застосування до обвинуваченого.
Також суд не вбачає підстав для зменшення раніше визначеного розміру застави, оскільки, з урахуванням обставин справи, даних про особу обвинуваченого, встановлених ризиків, вважає, що саме визначений розмір застави достатньою мірою зможе гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Таким чином, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді та виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, при цьому, вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяють застосування у відношенні нього вказаного виду запобіжного заходу, суд приходить до переконання про наявність достатніх підстав для продовження ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . залишити попередньо обраною тримання під вартою, подовжити строк дії запобіжного заходу до 31 грудня 2018 року 15-37 години, з можливістю внесення застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 140960 грн., у разі внесення якої ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки:

-прибувати за першою вимогою до Заводського районного суду м.Миколаєва;

-не відлучатись за межі м.Миколаєва без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи;

-утриматися від спілкування з потерпілою та свідками у кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до СУ ГУНП в Миколаївській області паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Ухвала остаточна.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Головуючий суддя: ОСОБА_1