Єдиний унікальний номер 219/7563/15-к
Номер провадження 11-кп/4804/19/18

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.10.2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду в складі:
судді-доповідача ОСОБА_1,
суддів Савкової С.В., Смірнової В.В.,
при секретарі судового засідання Гуляєві М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області в режимі відеоконференції з Шишацьким районним судом Полтавської області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06.12.2017 р., яким обвинуваченого
ОСОБА_2, 27.03.1981р.н., уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1,
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст. 262 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на тринадцять років,
за участю прокурора Польового О.А.,
обвинуваченого ОСОБА_2,
захисника ОСОБА_3,
потерпілого ОСОБА_4,
представника потерпілого ОСОБА_5
в с т а н о в и л а :
Вироком суду першої інстанції обвинуваченого ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.115, ч.1 ст. 262 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на тринадцять років.

Вирок суду першої інстанції оскаржено обвинуваченим, який:

- вказує, що незгодний з вироком, оскільки було багато порушень, змінювався склад колегії;

- зазначає, що зникли всі відеозаписи, з яких було видно, що його до поліції провели інші військовослужбовці, а не ті, що давали неправдиві показання в суді та викрали з автомобіля мобільний телефон та гроші, а його під тиском змусили написати, що це у нього у нього вилучені речі;

- вказує, що також потім працівників поліції вилучили з автомобіля пістолет, який випав у потерпілого, коли він хотів застрелити його та таксиста;

- зазначає, що на пістолеті та на телефоні відсутні будь-які відбитки, які належать йому особисто або таксисту;

- вказує, що у справі відсутні допустимі докази його винуватості у умисному вбивстві потерпілого, оскільки він особисто визнає свою винуватість тільки у вбивстві потерпілого при своєму захисті та захисті таксиста;

- вважає, вирок незаконним, несправедливим та таким, що підлягає скасуванню внаслідок однобічності та неповноти досудового та судового слідства, а також неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесу, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого внаслідок його суворості;

- вважає, що при дослідженні та оцінці фактичних обставин справи, суд допустив явну необ'єктивність та однобічність, що потягло до неправильної кваліфікації його дій;

- вказує, що вирок ухвалений на доказах, зібраних у ході досудового слідства, але у достатнім ступені не перевірених в суді, а саме, більша кількість свідків не була доставлена до суду із невідомих причин, не були допитані за фактичними обставинами справи працівники поліції, які застосовували до нього заходи фізичного та психологічного тиску, а також не були присутні поняті, які були присутні при його затриманні поліцією;

- зазначає що, суд безпідставно послався у вироку на показання таксиста ОСОБА_6 надані ним при допиті на досудовому розслідуванні, а також при проведенні слідчого експерименту, оскільки той не був допитаний в суді;

- вважає, що його винуватість не може бути підтверджена показаннями батька потерпілого, оскільки той є заінтересованою особою;

- зазначає, що його винуватість не може бути підтверджена випискою з кримінального провадження;

- вказує, що судом не наданий аналіз суперечливим показанням свідків у вироку, не аргументував обґрунтування показань свідків у вироку, не аргументував обґрунтування чому він взяв до уваги одні докази та відкинув інші;

- вирок обґрунтований у повному обсязі неправильними доказами та висновками суду про його винуватість обґрунтовані на його показаннях, наданих ним при проведенні досудового слідства, оскільки він в суді неодноразово заявляв про застосування до нього заходів фізичного та психологічного впливу;

- вказує, що досудовим слідством та судом неправильно кваліфіковані його дії за ч. 1 ст. 115 КК України, та в його діях відсутній склад злочину за ст. 262 КК України, оскільки вбивство потерпілого він вчинив у стані необхідної оборони, а крадіжку вогнепальної зброї він не вчиняв, пістолет був знайдений у автомобілі, який йому не належав, у тому місці де він випав з рук потерпілого; відбитки пальців рук обвинуваченого на пістолеті були відсутні;

- зазначає, що він не заперечує факту події та своєї причетності до нього, проте його дії були правомірними, оскільки потерпілий до події, на протязі вечора неодноразово погрожував пістолетом, що був у нього в руці, їм а також молодим особам в кафе та у магазині, реально сприймали погрозу вбивством, яку виказував їм потерпілий, неодноразово наставляючи пістолет, він був агресивному стані, не мав можливості контролювати свої дії, тому міг у будь-який момент вистрілити, у зв'язку з чим він особисто з метою захисту себе та особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження прияв рішення утримувати потерпілого за горло паском безпеки, щоб той не скористався пістолетом, при цьому вибивав пістолет з рук потерпілого;

- вважає, що його особисті дії були правомірними, викликані суспільно-небезпечним посяганням на життя двох осіб та при цьому не міг надати оцінку відповідності завданої шкоди потерпілому небезпеці та характеру його нападу реальній обстановці події, та він особисто вважав, що завдав потерпілому легкі тілесні ушкодження, оскільки той був ще живий та сопів, коли його витягували з автомобіля;

- вказує, що судом безпідставно визнано обставиною, що обтяжує його покарання вчинення злочину у стані алкогольного спяніння, оскільки вказана обставина належними документами не підтверджена окрім його пояснень, отриманих на досудовому слідстві та підлягає виключенню з вироку;

- вважає, що призначене йому покарання є несправедливим, внаслідок суворості за видом та розміром, при цьому судом не було враховано його позитивний соціальний та правовий статус, позитивні характеристики за місцем мешкання, а також відсутність судимостей.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги обвинуваченого та прохали про її задоволення, прокурора та потерпілого, які заперечували проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого, прохали вирок суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову у її задоволенні з наступних підстав.

Вироком суду першої інстанції обвинуваченого визнано винуватим у тому, що він 23.05.2015р. приблизно о 23:20год., після спільного розпивання спиртних напоїв з особою, матеріали відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження, та військовослужбовцем ОСОБА_7В.(далі потерпілий) знаходились втрьох легковому у автомобілі марки ВАЗ «2107» належному особі, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, рухаючись автодорогою по вул. Б.Хмельницького у м. Артемівськ Донецької області. При цьому, особа, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження знаходилась за кермом легкового автомобіля, праворуч від водія на пасажирському сидінні знаходився потерпілий, у якого при собі знаходився закріплений за ним табельний пістолет Макарова, серія «ХН 4727», калібру 9 мм, обвинувачений знаходився на задньому пасажирському сидінні вказаного автомобіля позаду потерпілого.

Під час руху у автомобілі між обвинуваченим та потерпілим почався конфлікт, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин. Під час конфлікту обвинувачений, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, після образ в свою адресу з боку потерпілого, несподівано для останнього, діючи умисно, з метою умисного протиправного заподіяння смерті інший людині та реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій, знаходячись на задньому пасажирському сидінні вказаного автомобіля, схопився двома руками за шию потерпілого та став його душити. Потерпілий, перебуваючи в стані важкого ступеня алкогольного спяніння, намагаючись чинити опір, розмахував руками, щоб врятуватись та припинити противоправні дії обвинуваченого. Обвинувачений розуміючи, що руками задушити потерпілого він не зможе, у звязку з чим, він, діючи умисно, з метою, спрямованою на умисне вбивство та подолання опору потерпілого, миттєво, з метою полегшення заподіяння смерті потерпілому, застосував для удушення потерпілого пасок безпеки, який був розташований з правої сторони від потерпілого, використавши його у якості знаряддя вбивства, перекинув його на передню поверхню шиї потерпілого і потягнув на себе обома руками, стиснув таким чином горло потерпілого, свідомо перекривши доступ кисню потерпілому, спричинив таким чином механічну асфіксію від здавлення органів шиї потерпілому, від чого 23.05.2015р. і настала смерть потерпілого. При цьому в наслідок вище вказаних противоправних дій обвинувачений заподіяв потерпілому садна передньої поверхні шиї, полосу давлення передньої поверхні шиї, крововиливи у шкіру та мякі тканини шиї, які утворилися від контакту з тупим предметом з обмеженою поверхнею по ширині і переважаючою по довжині, не задовго до настання смерті і які знаходяться в прямому причинному звязку з настанням смерті потерпілого. Смерть потерпілого наступила 23.05.2015р. в результаті механічної асфіксії від здавлення органів шиї. Заподіяні вище вказані тілесні ушкодження потерпілому знаходяться в прямому причинному звязку з настанням його смерті.

Апеляційним судом встановлено, що апеляційна скарга обвинуваченого містить в собі доводи, які стосуються незгоди апелянта з неповнотою судового розгляду кримінального провадження, під час якого судом було неправильно кваліфіковано його дії, що перешкодило суду ухвалити справедливе судове рішення.

Апеляційним судом встановлено, що при розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 262 КК України судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи, та зроблений обґрунтований висновок про доведеність його винуватості у вчиненні злочинів. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та перевірених судом доказах, повно зясовані та досліджені всі обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачені ст. 91 КПК України.

Подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні умисного протиправного заподіяння смерті потерпілому, та таємному викраденні вогнепальної зброї у повному обсязі підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 показали в суді, що вони є братами, 24.05.2015р. вони їхали на автомобілі по дорозі по вул. Б. Хмельницького і на повороті звернули на ґрунтову дорогу на вул. ОСОБА_10, по якій проїхали метрів 15-20, та на узбіччі на відстані 0,5 метра від ґрунтової дороги побачили мертвого чоловіка одягнутого у військову форму, який лежав на землі на животі, руки були схрещені під головою. Поряд з ним зброї вони не побачили. Вони в цей же час зупинили на дорозі машину з військовими і повідомили, що знайшли людину, та показали місце. Після чого приїхали працівники поліції.

Про вчинене кримінальне правопорушення внесено відомості до ЄРДР за № 0001628 від 24.05.2015р., за ознаками злочину, передбаченому ч. 1 ст. 115 КК України, та за № 0001628 від 25.05.2015р. за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 262 КК України.

(а.с. 44-45 т. 2)

З протоколу огляду місця події від 24.05.2015р. вбачається, що у період з 11:20год. по 13:30год. була оглянута ділянка місцевості по вул. П.Ангеліной навпроти будинку № 2 на відстані 15м від примикання до вул. ОСОБА_11 на якій виявлено труп потерпілого з ознаками насильницької смерті. На передній поверхні шиї трупа виявлено садно. При огляді трупа потерпілого виявлено ознаки його належності до військової частини А 0501. На трупі одягнута пістолетна кобура в якій перебуває магазин до пістолета Макарова, знаряджений восьма патронами калібру 9мм до нього.

(а.с. 109-125 т. 2)

З висновку судово-медичної експертизи трупа потерпілого № 388 від 24.05.2015р. вбачається, що смерть потерпілого настала від механічної асфіксії (задушення) внаслідок здавлення органів шиї, що підтверджується наявністю полоси давлення блідо-червоного кольору на передній поверхні шиї, саден на передній поверхні шиї, крововиливів в шкіру та мякі тканини шиї, а також загальними асфіктичними ознаками смерті та даними гістологічного дослідження. При судово-токсикологічному дослідженні крові трупа потерпілого виявлений спирт етиловий у кількості 3,42 проміле, що відповідає важкому ступеню алкогольного спяніння у живої людини.

(а.с. 127-129 т. 2)

З висновку судово-медичної експертизи трупа № 388/15 від 01.06.2015р. вбачається, що смерть потерпілого наступила 23.05.2015р. (приблизно за 34-38 годин до початку дослідження трупа в морзі) в результаті механічної асфіксії від здавлення органів шиї, як пальцями рук, так і від контакту з тупим предметом з обмеженою поверхнею по ширині біля (4,5 см) і переважаючою по довжині, про що свідчать: наявність одиночної, горизонтальної, не замкнутої полоси давлення блідо-червоного кольору на передній поверхні шиї, крововилив в шкіру та мякі тканини шиї, а також загальні асфіктичні ознаки смерті та дані гістологічного дослідження. Показання дані обвинуваченим в ході проведення слідчого експерименту від 29.05.2015р. не суперечать локалізації та механізму утворення ушкоджень, виявлених при дослідженні трупа потерпілого.

(а.с. 10-11 т. 3)

З протоколу огляду місця події від 24.05.2015р. вбачається, що на території будинку № 8 по вул. Леваневського м. Артемівська Донецької області був оглянутий автомобіль НОМЕР_1, який належить ОСОБА_12, під переднім сидінням якого виявлено пістолет Макарова № 4727 1982, запобіжник у положенні «вогонь», у основу рукояті вставлений магазин з сімома патронами, один патрон знаходиться у патроннику.

(а.с. 66-77 т. 2)

З висновку судово-балістичної експертизи № 1021 від 09.06.2015р. вбачається, що предмет схожий на пістолет Макарова № ХН 4727, 1982р.в., вилучений 24.05.2015р. при огляді місця події за фактом вбивства потерпілого є одноствольною нарізною короткоствольною вогнепальною зброєю пістолетом системи Макарова, який придатний до стрільби. Магазин наданий на дослідження, - є частиною вогнепальної зброї до пістолета Макарова, виготовлений промисловим способом. Предмети, які схожі на патрони калібру 9мм, вилучений 24.05.2015р. при огляді місця події за фактом вбивства потерпілого є пістолетними патронами калібру 9х18мм промислового виробництва, які використовуються для стрільби нарізної вогнепальної зброї калібру 9мм (пістолетів «ПМ» «Форт 12» «АПС»), та є придатними для стрільби.

(а.с. 168-172 т. 2)

З протоколу огляду місця події від 28.05.2015р., вбачається, що був переглянутий компак-диск на якому зафіксовано відеозапис з флеш-карти, зроблений свідком ОСОБА_13 при складанні адміністративного протоколу відносно ОСОБА_12 24.05.2015р., на якому зафіксовано факт перебування телефону потерпілого у кишені обвинуваченого, а також наявність паску безпеки в на передньому пасажирському сидінні автомобіля ВАЗ 2107, який належить ОСОБА_12

(а.с. 63-66 т. 2)

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що він працює поліцейським у м. Бахмут Донецької області, в 2015р. в день вбивства потерпілого знаходився на добовому чергуванні за наглядом за дорожнім рухом. Коли до чергового надійшло повідомлення про те, що працівниками батальйону «Свята Марія» зупинено автомобіль ВАЗ 2107, водій якого керував транспортним засобом у стані сильного алкогольного спяніння по вулиці Леваневського, близько 03:00 або 04:00 год. ночі за ним заїхав працівник батальйону «Свята Марія» та відвіз його на вул. Леваневського, де було зупинено автомобіль «Жигулі», який знаходився напроти житлового будинку. За кермом спала особа, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, біля автомобіля знаходився обвинувачений. Він розбудив водія та попрохав надати його документи. Особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження їх не знайшов та став висловлювати на адресу обвинуваченого погрози, що згноїть його у тюрмі, та вимагати від останнього, щоб той віддав його документи. Обвинувачений казав, що в нього немає документів. Тоді він та працівник батальйону «Свята Марія» запропонували обвинуваченому показати, що знаходиться в його кишенях, щоб довести, що він не забирав у водія документи. Той погодився і дістав із кишень, одягнутих на нього брюк, гривні і два мобільних телефони чорного кольору, один з телефонів був марки «Самсунг Дуос».

Бійці батальйону ОСОБА_15 взяли у обвинуваченого мобільний телефон марки «Самсунг Дуос» і вставили в нього сим карту, з метою його огляду, при цьому виникли сумніви щодо власника телефону, та для зясування цих обставин обвинуваченому було запропоновано проїхати до відділення поліції.

Свідок ОСОБА_16 показав в суді, що 24.05.2015р. він працював в патрульній службі особового призначення в зоні АТО у м. Артемівськ. Приблизно в 01:45год вони рухались по вул. Леваневського і побачили, що назустріч їм їде автомобіль ВАЗ 2107 білого кольору, водій то вмикав фари, то вимикав, виїжджав на зустрічну смугу дорожнього руху. Коли автомобіль зупинився, вони також зупинились, та він попрямував до цього транспортного засобу. Коли водій відчинив двері то він зрозумів що водій перебуває у стані сильного алкогольного спяніння та пасажир, який знаходився на задньому пасажирському сидінні, також перебував у стані алкогольного спяніння. Вони викликали працівників ДАІ для складання протоколу за те, що водій керував автомобілем у стані алкогольного спяніння. Під час спілкування водій кричав, що він нікого не вбивав та зізнаватися не буде, та вдарив пасажира по обличчю. Коли приїхали працівники ДАЇ, то вони стали питати у водія документи , той став знову кричати на обвинуваченого, і казати що той вкрав в нього документи. Тоді обвинуваченому було запропоновано показати, що в нього в кишенях, щоб заспокоїти водія. Обвинувачений витяг з кишені брюк мобільний телефон чорного кольору і 30 гривен. Він звернув особисту увагу на те, що це був телефон, який лежав на панелі управління автомобіля. Обвинувачений сказав, що він придбав цей телефон на ринку о 14-00 годин для дочки та телефон був без сім-карки. Вони вставили в телефон сім карту та при огляді телефону виникли сумніви щодо його належності. Для зясування обставин обвинувачений сам погодився поїхати до міліції.

Свідок ОСОБА_17 надав суду показання аналогічні пояснення.

З протоколу огляду місця події від 24.05.2015р. вбачається, що слідчим у присутності двох понятих було оглянуто мобільний телефон марки «Samsung» SM D355H, який був добровільно виданий обвинуваченим, при огляді якого встановлено що телефон перебуває у вимкненому стані. При включенні телефону встановлено наявність у ньому пяти фотографій з зображенням дитини та дівчини. В розділі контакти встановлені номери телефонів під найменуванням «Зампотех Іванич» виклик 24.05.2015р. о 05:33 неприйнятий, виклик 23.09.2015р. о 21:28год. - неприйнятий, а абонент «Мама» - вихідний виклик о 05:20год.

(а.с. 146-148 т. 2)

З висновку СМЕ № 211 від 24.05.2015р. вбачається, що тілесних ушкоджень у обвинуваченого, які відносяться до 23.05.2015р. при огляді не виявлено.

(а.с. 151-152 т. 2)

З висновку судово-дактилоскопічної експертизи № 1020 від 05.06.2015р. вбачається, що слідів рук на поверхні пістолету з маркувальним позначенням «ХП 4727», магазині від пістолету, восьми патронах, які вилучені 24.05.2015р. при огляді місця події, слідів рук не виявлено.

(а.с. 159-165 т. 2)

З висновку судової-дактилоскопічної експертизи № 101 від 17.06.2015р. вбачається, що один слід пальця руки максимальними розмірами 12х12мм, що є на відрізку стрічки технічної під № 2, від копійованому з зовнішньої поверхні скла передньої пасажирської двері, вилучених 24.05.2015р. в ході огляду місця події автомобіля ВАЗ 2107 д.н. 823-36ЕА, залишений середнім пальцем правої руки обвинуваченого.

(а.с. 237-247 т. 2)

З протоколу проведення слідчого експерименту від 29.05.2015р., який було проведено з 11:45год. по 14:16год. вбачається, що обвинувачений у присутності захисника, понятих, спеціаліста судово-медичного експерта, на місці події пояснив, як в ніч з 23 на 24.05.2015р. в автомобілі ВАЗ 2107, у нього з потерпілим сталася сварка, та на статисті показав механізм удушення потерпілого руками та ременем безпеки автомобіля, якого після удушення він виштовхнув з автомобіля та поклав на траву біля паркану будинку № 2 по вул. П.Ангеліной м. Артемівська, та після чого поїхали з місця події разом з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, на його автомобілі.

(а.с. 1-9 т. 3)

Допитаний в суді свідок ОСОБА_4 показав, що потерпілий його єдиним сином, який служив у збройних силах України, приймав участь у проведенні АТО на території Донецької області,останнє місце його служби у військовій частини у м. Артемівськ, де він займав посаду начальника звязку. В день його загибелі 23.05.2015р він не розмовляв з сином по телефону, а розмовляла його дружина у першій половині дня. 24.05.2015р. приблизно о 05:00год. ранку з телефону їх сина на телефон дружини зателефонував чоловік з батальйону «Святої Марії», оскільки вони знайшли телефон їх сина і намагались розшукати власника телефону. Потім о 08год. подзвонив черговий з військової частини, де проходив службу його син та повідомив його дружині, що син загинув. Від правоохоронних органів йому відомо, що його сина вбив обвинувачений 23.05.2015р. - задушив паском безпеки в автомобілі. Коли він забирав сина з моргу бачив на обличчі та шиї сина подряпини, інших тілесних пошкоджень на тілі сина він не бачив.

Свідок ОСОБА_18 показав суду, що навесні 2015р., точної дати він не памятає, після 23:00год. ввечері він вже відпочивав у спальні тоді, як почув шум від мотора автомобіля. Він вийшов у двір та побачив, що якийсь чоловік штовхає автомобіль «Жигулі» білого кольору та розмовляє з водієм, машина колесом заїхала на його город та трохи було зламано огорожу. Хто був за кермом автомобіля він не бачив, на пасажирському сидінні нікого не було. Чоловік, який штовхав машину, був обвинувачений, який сказав, що вони завтра приїдуть та відремонтують огорожу. Про ці події він також повідомив на слідчому експерименті.

Допитаний в суді експерт ОСОБА_19 пояснив що він підтримує висновки судово-медичних експертиз №388 від 24.05.2015 року, №388/15 від 01.06.2015 року,№388/15/16 від 01.06.2015 року, що усі тілесні пошкодження буди заподіяні потерпілому у період часу не більше 12 годин до настання смерті, слідів волочіння на трупі не було знайдено, нападник міг знаходитись з заді потерпілого, у даному випадку, враховуючи предмет якій був застосований для механічного удушення потерпілого, а саме що він був мякий шириною 4-5 см, тиск на шию був мяким і тому не було зламано щитовидний хрящ та підязикову кістку. Після заподіяння тілесних пошкоджень потерпілому і настання асфіксії він не міг самостійно рухатися або вчиняти будь які активні дії,смерть потерпілого настала внаслідок заподіяної йому механічної асфіксії від здавлювання органів шиї.

З висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 351 від 10.06.2015р. вбачається, що обвинувачений при судово-психіатричному дослідженні пояснив, як 23.05.2015р. приблизно о 20год. від із своїм знайомим ОСОБА_20 зустріли з потерпілого, з яким стали вжати алкогольні напої. Близько 21:30год. вони втрьох поїхали на машині ОСОБА_12 в район сел. Ступки м. Артемівська, де також втрьох вживали алкогольні напої приблизно до 23год. Під час розпивання алкогольних напоїв між потерпілим та обвинуваченим почалася сварка, під час якої у обвинуваченого виник умисел на вбивство потерпілого шляхом його удушення. Приблизно о 23:20год. обвинувачений перебуваючи на задньому сидінні автомобіля, позаду потерпілого, схопив його обома руками за горло та став душити. Розуміючи, що таким чином не зможе його задушити, взяв пасок безпеки автомобіля, зробив один виток навкруги шиї потерпілого та продовжив його душити доки той перестав чинити опір, після чого забрав пістолет, належний потерпілому, який поклав у формений кашкет потерпілого та сховав під сидінням автомобіля. Після чого потерпілого витягли з автомобіля та залишили на узбіччі. При судово-психіатричному дослідженні обвинуваченого встановлено, що останній страждає на емоційно нестійкий розлад особистості, ускладнений психічною поведінкою по поведінковими порушеннями внаслідок вживання алкоголю. В момент вчинення злочину у тимчасово хворобливому стані не перебував, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Перебував у стані простого алкогольного спяніння.

(а.с 20-24 т.3)

З листа суду на імя прокурора від 31.10.2017р. вбачається, що під час судового засідання, обвинувачений ОСОБА_2 зробив заяву про недозволені методи слідства відносно нього, які були застосовані працівниками поліції, внаслідок чого він змушений був обмовити себе з приводу обставин вчиненого злочину. Вказав, що його били, однак він нікому не скаржився, проте тілесні ушкодження були зафіксовані у медичній частині слідчого ізолятора.

(а.с. 236 т. 3)

З витягу з ЄРДР № 0000874 від 24.10.2017р. вбачається, що для перевірки доводів обвинуваченого та його захисника розпочато досудове розслідування, за фактом недозволених методів ведення досудового розслідування з боку співробітників карного розшуку Артемівського відділу міліції за ч. 2 ст. 365 КК України.

(а.с. 238 т. 3)

З постанови про закриття кримінального провадження від 26.11.2017р. вбачається, що кримінальне провадження № 0000874 від 24.10.2017р. за ч. 2 ст. 365 КК України закрите, за відсутністю складу кримінального правопорушення.

(а.с. 252-254 т. 3)

Зазначені докази судом були досліджені безпосередньо у судовому засіданні, проаналізовані та оцінені з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності.

Всі висновки суду щодо фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 115, та ч. 2 ст. 262 КК України у вироку вмотивовані з належною повнотою, та наведені належні і достатні мотиви обґрунтування зазначеного рішення суду.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що він діяв у стані необхідної оборони, на думку колегії суддів, є неспроможними з наступного.

Вирішальним питанням під час вирішення питання про перевищення меж необхідної оборони є встановлення співвідношення між ступенем суспільної небезпечності посягання та заподіянню шкодою. Для встановлення наявності або відсутності ознак перевищення меж необхідної оборони необхідно врахувати не лише відповідність чи не відповідність знарядь захисту і нападу, а й обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце нападу, його раптовість, неготовність його відбиття, кількість нападників і тих хто захищався, їхні фізичні дані (вік, тать, стан здоровя) та інші обставини.

Крім цього, відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених у постановах від 15.05.2014р. у справі № 5-12кс14 та від 01.10.2015р. у справі № 5-134кс15, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, повязаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи критерії обставин справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та обєктивна реальність, межі захисних дій, які не перевищували б меж необхідності, та шкода особі, яка здійснює посягання, що не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Колегією суддів встановлено, що при фактичних обставинах викладених у вироку, які знайшли своє підтвердження у судовому засіданні не вбачається обставин, які б свідчили про необхідну оборону обвинуваченого по відношенню до потерпілого.

Як вбачається з вироку, обвинувачений та потерпілий були випадковими знайомими. У день події 23.05.2015р. у вечірню пору, обвинувачений, потерпілий та особа, матеріали справи відносно якого виділені в окреме провадження, тривалий час вживали алкогольні напої. Сварка розпочалася у салоні автомобіля у вигляді словесної суперечки. Потерпілий перебував у стані алкогольного спяніння, та його розмова була незрозумілою для обвинуваченого, при цьому, обвинувачений перебував позаду потерпілого. Після того, як особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження обурився тим, що потерпілий поклав на праве коліно належну йому вогнепальну зброю пістолет Макарова, та вдарив потерпілого в область грудей, обвинувачений став душити потерпілого спочатку руками, а у потім застосував пасок безпеки автомобіля, який обернув навкруги шиї потерпілого та відпустив, коли той перестав чинити опір. Пістолет потерпілого, який був при ньому, в процесі душіння впав на підлогу салону автомобіля. При цьому потерпілий погроз на адресу особисто обвинуваченого та особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження не висловлював, не погрожував застосуванням вказаної вогнепальної зброї.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що обвинувачений та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження мали кількісну перевагу по кількості осіб над потерпілим, та ще й фізичну перевагу над ним. Обвинувачений мав перевагу за місцем розташування відносно потерпілого, у звязку з обмеженням рухів потерпілого внаслідок обмеженого простору салону автомобіля, зокрема розташуванням переднього пасажирського сидіння, а також самого сидіння до якого був притиснутий потерпілий внаслідок дій обвинуваченого. Крім того, колегія суддів враховує тяжкий стан алкогольного спяніння потерпілого, який при вказаних обставинах не мав належної орієнтації у просторі та координації рухів. При цьому слід зазначити, що обвинувачений душив потерпілого спочатку руками, а коли зрозумів, що таким чином не зможе вбити потерпілого застосував для цього пасок безпеки автомобіля та продовжував свої дії, доки потерпілий перестав чинити опір. При цьому обвинувачений не припинив свої злочинні дії, коли потерпілий впустив пістолет на підлогу салону автомобіля, та коли його опір став менш активним, але потерпілий ще був живий.

Колегія суддів звертає увагу також на ту обставину, що обвинувачений перебував позаду потерпілого в салоні автомобіля, та не міг при таких обставинах перебувати у загрозливому для себе становищі.

З урахуванням наведених вище обставин колегія суддів не вбачає в діях потерпілого акту суспільно небезпечного посягання на життя, в першу чергу обвинуваченого, а також особи, матеріали якої виділені в окреме провадження, шляхом покладення пістолета на своє коліно, перебуваючи в салоні автомобіля, при цьому співвідношення дій потерпілого та протидії обвинуваченого не можуть бутити визнані відповідними захисту від небезпечності посягання, оскільки не були спрямовані на відвернення нападу та захисту, а були обумовленні бажанням спричинити шкоду потерпілому у вигляді настання смерті.

Так, суд першої інстанції, з урахуванням поведінки обвинуваченого та потерпілого до, під час події та після неї, їхніх стосунків, причин припинення обвинуваченим злочинних дій, з урахуванням того факту, що після того, як обвинувачений перестав чинити опір не припинив удушення потерпілого, а навпаки продовжив удушення до настання його смерті, дійшов правильного висновку, що умисел обвинуваченого був спрямований на умисне позбавлення життя потерпілого. Про зазначений умисел обвинуваченого свідчить також характер та інтенсивність дії обвинуваченого під час події, обвиття та утримування певний час паска безпеки автомобілю, який в цей час знаходився в русі, на горлі потерпілого, що призвело до механічної асфіксії (задушення) внаслідок здавлення органів шиї.

Про умисел обвинуваченого на умисне вбивство потерпілого також свідчить байдуже ставлення обвинуваченого до долі потерпілого після припинення його злочинних дій, а саме активні дії обвинуваченого, які були направлені на залишення трупа потерпілого на узбіччі дороги та залишення місця злочину.

При цьому обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого та бажав їх настання. Між діями обвинуваченого та настанням смерті потерпілого є прямий причинний зв'язок.

Мотивом злочину є виниклі неприязні відносини між обвинуваченим та потерпілим з приводу неналежної поведінки потерпілого у стані алкогольного спяніння.

Метою злочину є умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому.

Щодо твердження обвинуваченого про його непричетність до викрадення вогнепальної зброї пістолета Макарова, який належав потерпілому, колегія суддів також вважає їх безпідставними, а висновки суду першої інстанції щодо доведеності його винуватості вірними з огляду на наступне.

Згідно висновку балістичної експертизи № 1021 від 09.06.2015р. пістолет системи «Макарова» вилучений при огляді місця події від 24.05.2015р. є бойовою вогнепальною зброєю, придатною до стрільби. Патрони є боєприпасами до казаної вогнепальної зброї, придатними до стрільби.

Судом першої інстанції при розгляді справи був встановлений спосіб вчинення обвинуваченим даного злочину, а саме, що після вбивства потерпілого обвинувачений взяв пістолет потерпілого, завернув його у формений кашкет, який належав потерпілому та заховав його під переднє сидіння автомобіля. Про зазначений спосіб крадіжки вогнепальної зброї обвинувачений повідомив при проведенні слідчого експерименту за його участі. Умисел обвинуваченого на викрадення зброї потерпілого також підтверджується тим, що коли його зупинили працівники батальйону та працівники поліції, він не повідомляв їх, про те що в автомобілі знаходиться вогнепальна зброя та не здав її.

Під час проведення двох слідчих експериментів обвинувачений не зміг пояснити чому він після вбивства потерпілого сховав пістолет у автомобілі, а не викинув, як зробив це з документами потерпілого.

Відсутність слідів рук обвинуваченого на пістолеті потерпілого пояснюється тим, що перед тим як сховати пістолет, він загорнув його у формений кашкет потерпілого, тим самим обтер сліди рук зі зброї. Відсутність можливості у обвинуваченого розпоряджання викраденою зброєю обумовлено тим, що вже через невеликий проміжок скоєного злочину обвинувачений був зупинений працівниками батальйону «Свята Марія» та доставлений до відділення міліції, та 24.05.2015р. пістолет було вилучено з автомобіля при огляді місця події. Дії обвинуваченого носили умисний характер, він усвідомлював що вчиняє протиправне, таємне викрадення вогнепальної зброї, передбачав суспільно-небезпечні наслідки своїх дій у вигляді заподіяння потерпілому матеріальної шкоди та бажав їх настання.

Мотивом та метою злочину є можливість подальшого використання обвинуваченим зброї потерпілого.

Таким чином, судом першої інстанції у вироку належним чином обґрунтовані дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 , за ч. 1 ст. 262 КК України шляхом зіставлення ознак фактично вчинених ним діяння та ознак відповідних злочинів, передбачених вказаними вище статтями кримінального закону, та обґрунтовано фактичними обставинами кримінального правопорушення.

Що стосується призначеного обвинуваченому покарання, то на думку колегії суддів, воно відповідає вимогам ст. 65 КК України, а саме судом при призначенні обвинуваченому покарання було дотримано всіх встановлених законом вимог про те, щоб вид та розмір призначеного обвинуваченому покарання відповідали критеріям необхідності та достатності для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Необхідним та достатнім вважається покарання, яке відповідає тяжкості вчиненого злочину, даним про особу винуватого, обставинам, що помякшують та обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому покарання, судом було призначено покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. 1 ст. 115 та ч. 1 ст. 262 КК України, а остаточне покарання призначено шляхом часткового складання покарань, та при визначенні розміру зазначеного покарання судом в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, а саме те, що він вчинив особливо тяжкий злочин проти життя та здоровя особи, які відповідно до ст. 3 та 27 Конституції України є найвищою соціальною цінністю, право на життя є невідємним правом людини, ніхто не може бути свавільно його позбавлений, вчинив тяжкий злочин проти громадської безпеки. Крім того, при призначенні обвинуваченому покарання судом була врахована конкретна оцінка ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, сукупність усіх фактичних обставин. Так, при призначенні обвинуваченому розміру покарання належним було чином враховано спосіб та обстановку вчинення злочину, а саме удушення потерпілого, який перебував у стані алкогольного спяніння, спочатку руками, а у подальшому паском безпеки автомобіля обвитим навкруги шиї, мотив та мету злочину, особу потерпілого, тяжкість незворотних наслідків, які настали, поведінку обвинуваченого після вчинення вбивства потерпілого.

Також, судом при призначенні покарання, були враховані дані про особу потерпілого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює на обліках у нарколога та психіатра не перебуває. При цьому судом першої інстанції при визначенні розміру покарання обвинуваченому також враховано, що обвинувачений фактично не визнав своєї винуватості в умисному вбивстві потерпілого та викраденні вогнепальної зброї, наявність обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного спяніння, відсутність обставин, які помякшують покарання.

Що стосується доводів, щодо незгоди з вироком, оскільки було багато порушень, змінювався склад колегії, на думку колегії суддів, є неспроможними, оскільки при надходженні обвинувального акту до суду першої інстанції автоматизованою системою розподілу справ між суддями було визначено склад колегії суддів при головуючому судді, якого було замінено іншим головуючим суддею у звязку з тривалим перебуванням на лікарняному, інших змін складу суду за час розгляду провадження не було.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що зникли всі відеозаписи, з яких було видно, що його до поліції провели інші військовослужбовці, а не ті, що давали неправдиві показання в суді та викрали з автомобіля мобільний телефон та гроші, а його під тиском змусили написати, що це у нього у нього вилучені речі є безпідставними з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів провадження автомобіль під керуванням особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, у якому також рухався обвинувачений, був зупинений по представниками батальйону «Свята Марія» - ОСОБА_21 та ОСОБА_17, які викликали працівників поліції для складання протоколу про адміністративне правопорушення за фактом перебування водія автомобіля у стані алкогольного спяніння. За їх викликом прибули працівники поліції ОСОБА_14 з напарником. Обвинувачений був доставлений до відділені поліції в м. Бахмут Донецької області для зясування факту перебування у нього телефону, який належав іншій особі. Свідки ОСОБА_21, ОСОБА_17 та ОСОБА_13 були допитані у судовому засіданні та дали показання, щодо обставин події в ніч з 23.05.2015р. на 24.05.2015р. Показання надані вказаними свідками в суді є логічно послідовними та узгоджуються між собою, представники батальйону та працівники поліції є сторонніми особами відносно один одного, які не повязані спільною службою та не мають зацікавленості щодо тотожності своїх показань.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого щодо відсутності відеозаписів, на яких зафіксовано осіб які доставляли його до поліції, на думку колегії суддів, є неспроможними, оскільки такі відеозаписи до матеріалів кримінального провадження не долучались, у судовому засіданні не досліджувались, питання щодо існування таких відеозаписів, як доказу у справі сторонами кримінального провадження не порушувалося.

Доводи апеляційної скарги про те, працівники поліції потім вилучили з автомобіля пістолет, який випав у потерпілого, коли він хотів застрелити його та таксиста, та також те, що на пістолеті та на телефоні відсутні будь-які відбитки, які належать йому особисто або таксисту, що спростовує факт викрадення ним вогнепальної зброї, є також надуманими, оскільки спростовується протоколом слідчого експерименту за участі обвинуваченого, який показав, що після того, як він задушив потерпілого та вони з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, залишили його труп на узбіччі, вони покинули місце події, при цьому пістолет Макарова залишився у автомобілі. Обвинувачений усвідомлюючи це, залишив пістолет у автомобілі, а не залишив його біля трупа потерпілого або у іншому місці.

Крім того факт викрадення вогнепальної зброї обвинуваченим підтверджується показаннями обвинуваченого при проведені судово-психіатричної експертизи, де він показав, що роздивлявся пістолет, належний потерпілому, після чого поклав його у формений капелюх потерпілого та залишив під килимком автомобіля на підлозі, де його і було у подальшому знайдено при проведенні огляду місця події від 24.05.2015р.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що у справі відсутні допустимі докази його винуватості у умисному вбивстві потерпілого, оскільки він особисто визнає свою винуватість тільки у вбивстві потерпілого при своєму захисті та захисті таксиста є необґрунтованими, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи у їх сукупності, які оцінені судом першої інстанції, та обґрунтованість та правильність таких висновків наведена колегією суддів вище.

Доводи апеляційної скарги що, суд безпідставно послався у вироку на показання особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, надані ним при допиті на досудовому розслідуванні, а також при проведенні слідчого експерименту, оскільки той не був допитаний в суді є безпідставними, оскільки суд не ґрунтував свої висновки про винуватість обвинуваченого на показаннях вказаної особи, не оголошував їх у судовому засіданні, а тільки зазначив, що такі показання отримувалися органом досудового розслідування.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що його винуватість не може бути підтверджена показаннями батька потерпілого, оскільки той є заінтересованою особою, а також випискою з кримінального провадження, колегією суддів не може прийняти до уваги, оскільки показання потерпілого. надані ним в суді та безпосередньо досліджені в суді та їм надана правильна оцінка.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що судом не наданий аналіз суперечливим показанням свідків у вирку, не обґрунтував прийняття до уваги одних докази та відкидання інші, на думку колегії суддів є безпідставними, з огляду на наступне.

Показання свідка ОСОБА_21, який є працівником патрульної служби батальйону «Свята Марія» про обставини події в ніч з 23 на 24.05.2015р. повністю узгоджуються з показаннями його напарника ОСОБА_17, не мають між собою суперечностей та протиріч. Так, вказані свідки показали у період з 03.02.2015р. по 15.03.2015р. перебували у відрядженні у м. Артемівськ. 24.05.2015р. вони на службовому автомобілі рухалися по вул. Леваневського м. Артемівська Донецької області та помітили автомобіль, який викликав у них підозру внаслідок того, що на ньому в нічний час то вмикалися, то вимикалися вогні освітлення, автомобіль то гальмував, то знов починав рух. Зупинивши автомобіль вони встановили, що за кермом перебував водій у стані алкогольного спяніння та пасажир, який сидів на задньому сидінні та також був у нетверезому стані. Під час спілкування з вказаними особами вони встановили, що у обвинуваченого у кишені штанів перебуває два мобільних телефони, один з яких викликав підозру щодо його належності обвинуваченому. У подальшому, для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно водія були викликані працівники поліції, а обвинувачений був доставлений до Артемівського МВ міліції для зясування обставин щодо мобільного телефону.

Показання вказаних свідків узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_13, який прибув за повідомленням на місце зупинки автомобіля, яким керував ОСОБА_12, матеріали щодо якого виділені в окреме провадження. Показання свідка ОСОБА_13 є послідовними та логічно продовжуваними показанням свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_17, який показав, що в період з 23.05.2015р. по 24.05.2015р. перебував на добовому чергуванні по забезпеченню безпеки дорожнього руху. Приблизно о 02:00год. від чергового Артемівського МВ він отримав повідомлення про те, що працівниками батальйону «Свята Марія» по вул. Леваневського м. Артемівська зупинено автомобіль під керуванням водія, який перебував у стані алкогольного спяніння. Прибувши на місце зупинки автомобіля він встановив, що водій спить за кермом автомобіля, обвинувачений ходить навколо автомобіля. При пошуку документів на право керування автомобіля між водієм та обвинуваченим відбувалася сварка з приводу їх відсутності, та обвинувачений, на підтвердження своєї непричетності до їх відсутності показав вміст своїх карманів, серед яких було два мобільних телефони. Один з яких викликав підозру його належності обвинуваченому.

Протокол проведення слідчого експерименту від 29.05.2015р., який було проведено з 11:45год. по 14:16год. та з вбачається, що обвинувачений у присутності захисника, понятих, спеціаліста судово-медичного експерта, на місці події пояснив, як в ніч з 23 на 24.05.2015р. в автомобілі ВАЗ 2107, у нього з потерпілим сталася сварка, та на статисті показав механізм удушення потерпілого руками та ременем безпеки автомобіля, якого після удушення він виштовхнув з автомобіля та поклав на траву біля паркану будинку № 2 по вул. П.Ангеліной м. Артемівська, та після чого поїхали з місця події разом з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, на його автомобілі досліджений судом у судовому засіданні та визнаний належним доказом. Дані, зафіксовані при проведенні вказаної слідчої дії, узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_18, ОСОБА_22 та ОСОБА_23, висновками судово-медичної експертизи трупа та висновками судово-психіатричної експертизи, протоколами огляду місця події. Вказані вище докази отримані від сторонніх по відношенню один до одного осіб, про обставини події, які відбувалися в окремі проміжки часу (до події, під час та після) та у сукупності відтворюють логічну послідовність обставин вчинення обвинуваченим злочину.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, про те, що вирок суду обґрунтований у повному обсязі неправильними доказами та висновками про його винуватість, ґрунтується на його показаннях, наданих ним при проведенні досудового слідства, оскільки він в суді неодноразово заявляв про застосування до нього заходів фізичного та психологічного впливу, є безпідставними та спростовується матеріалами кримінального провадження.

Так, колегією суддів встановлено, що слідчий експеримент за участю обвинуваченого було проведено із залученням його захисника, двох понятих, спеціаліста та статиста. Протокол слідчої дії підписано всіма учасниками слідчої, доповнень та зауважень до протоколу від учасників цієї слідчої дії не було. Заява обвинуваченого про застосування до нього недозволених методів досудового розслідування була зроблена ним більш ніж через два роки після проведення вказаної слідчої дії та завершення досудового розслідування. Відомості за фактом недозволених методів ведення слідства було внесено до ЄРДР № 0000847 від 24.10.2017р. за ознаками кримінального правопорушення ч. 2 ст. 365 КК України, та постановою старшого слідчого прокуратури від 26.11.2017р. провадження закрите не підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що він не заперечує факту події та своєї причетності до нього, проте його дії були правомірними, оскільки потерпілий до події, на протязі вечора неодноразово погрожував пістолетом, що був у нього в руці, молодим особам в кафе та в магазині, та він реально сприймала погрозу вбивством, яку виказував їм потерпілий, неодноразово наставляючи пістолет, коли він був агресивному стані, не мав можливості контролювати свої дії, тому їх у любий момент вистрілити, у зв'язку з чим він особисто з метою захисту став душити потерпілого не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження та спростовуються наведеними вище висновками колегією суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що судом безпідставно визнано обставиною, що обтяжує його покарання вчинення злочину у стані алкогольного спяніння, оскільки вказана обставина належними документами не підтверджена окрім його пояснень, отриманих на досудовому слідстві та підлягає виключенню з вироку є надуманими та спростовуються показаннями обвинуваченого, які були ним дані при проведенні слідчих експериментів. Під час вказаних слідчих дій обвинувачений неодноразово наголошував, що він, потерпілий та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, у день події вживали спиртні напої, що він також підтвердив в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України та постанови ОСОБА_24 Верховного Суду від 29.08.2018р. підлягає зарахуванню в строк відбутого покарання ОСОБА_2 строк попереднього увязнення за період з 24.05.2015р. по день набрання вироком законної сили (в редакції закону № 838-VIII від 26.11.2015р.) з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, враховуючи наведене, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим, вмотивованим та справедливим судовим рішенням.

Істотних порушень кримінального процесуального кодексу України при розгляді справи судом першої інстанції колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06.12.2017 р., яким обвинуваченого ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст. 262 КК України та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на тринадцять років, залишити без задоволення.

Вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06.12.2017 р., яким обвинуваченого ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст. 262 КК України та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на тринадцять років, залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України обвинуваченому ОСОБА_2 у строк покарання зарахувати строк попереднього увязнення з 24.05.2015р. по 24.10.2018р. з розрахунку 1 (один) день попереднього увязнення за 2 (два) дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому її копії.

Судді: