1 із 5 Провадження №1-кп/303/641/18
Справа №303/5810/18
Номер рядка статистичного звіту-4
ВИРОК
26 вересня 2018 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево кримінальне провадження №0000439 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого порядку статті 89 КК України, громадянина України,
- обвинуваченого за частиною 2 статті 121 КК України;
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
24 червня 2018 року близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, затіяв сварку з сестрою ОСОБА_6 .
У ході сварки ОСОБА_3 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність на настання суспільно - небезпечних наслідків, з метою спричинення тілесних ушкоджень, руками та ногами, наніс їй множинні удари в область голови та тулуба, після чого взяв її під руки та заніс до спальної кімнати будинку де поставив на диван.
Подовжуючи свої злочинні дії спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , ОСОБА_3 взяв в руки дерев`яне руків`я сокири, яке перед цим приніс з подвір`я та цим руків`ям, наніс лежачій на дивані ОСОБА_6 множинні удари по всіх частинах тіла тобто в область голови, тулуба, руках та ногах.
У результаті нанесення не менше 22 ударів ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у виді: синців та гематом в обох орбітальних ділянках, на правій щоці, з переходом на підочну та виличну ділянки, на підборідді зліва; на спинці носа, по окружності правого плеча у середній та верхній третинах, на задньо-зовнішній поверхні правого передпліччя, з переходом на ділянку ліктьового суглобу, на зовнішній поверхні ліктьового плеча у верхній та середніх третинах, на задній та зовнішній поверхні грудної клітки зправа, на рівні реберної дуги зліва, на рівні обох лопаток та в підлопаткових ділянках, на рівні поперекового та нижньогрудного відділу хребта, на зовнішній поверхні правого стегна, на передньо-зовнішній поверхні обох колінних суглобів, задньо- зовнішній поверхні лівого стегна, на передній та боковій стінках черева; саден в надбрівній ділянці обох сторін, на нижній повіці лівого ока, в скроневій ділянці зправа, на задній поверхні правого плеча, на рівні нижньогрудного відділу хребта, переломів ребер зліва, з 3-го до 6-го по лопатковій лінії, з 7-го до 9-го по біляхребтовій лінії, множинних розривів костальної плеври та

2 із 5
крововиливів у навколишні тканини, переломів ребра зправа 10-го та 11-го по біляхребтовій лінії, забою легенів, лівобічного гемотораксу, множинних розривів печінки, гемоперитоніуму, заочеревинної гематоми зправа, забою правої нирки, які відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, як такі що небезпечні для життя в момент їх спричинення і знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті, та які виникли внаслідок дії твердих тупих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, якими можуть бути затиснуті в кулак руки та дерев`яне руків`я сокири. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_6 в цьому будинку померла.
Такі дії ОСОБА_3 кваліфіковані за частиною 2 статті 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю. При цьому ствердив, що дійсно 24 червня 2018 року в першій половині дня перебуваючи за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 трохи випив і заснув. Коли прокинувся близько 19 години, побачив, що його сестра ОСОБА_6 лежить на подвір`ї п`яна. Така поведінка сестри його обурила і він почав наносити їй удари руками та ногами, в область голови та тулуба, після чого взяв її під руки та заніс до будинку.
Також обвинувачений ствердив, що після цього, вийшов на подвір`я, взяв в руки дерев`яне руків`я сокири повернувся в будинок і у спальній кімнаті наніс лежачій на дивані сестрі множинні удари по всіх частинах тіла, тобто в область голови, тулуба, руках та ногах.
Обвинувачений зазначив, що не мав наміру позбавляти життя потерпілу, оскільки остання була його сестрою. Про вчинене жалкує, щиро розкаюється.
При цьому, суд враховує позицію потерпілої ОСОБА_7 , яка не зверталася до суду з цивільним позовом, міру покарання, яку необхідно обрати обвинуваченому, за вчинений злочин, залишила на розсуд суду.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненому, його вина у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 121 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами. Так, відповідно до протоколу від 26 червня 2018 року в ході огляду місця події (домоволодіння АДРЕСА_1 ) виявлено та вилучено речі зі слідами бурого кольору, а саме: виріз з доріжки 40х20, дерев`яне руків`я сокири, об`єкт схожий на волосся. Також, в ході огляду місця події виявлено та вилучено з поверхні дверей спальної кімнати п`ять слідів папілярних узорів, трикотажну сорочку з сірим візерунком, з поверхні руків`я сокири вилучені одорологічні сліди.
Під час проведення слідчого експерименту 18 вересня 2018 року на території домоволодіння АДРЕСА_1 обвинувачений ОСОБА_3 , показав місце де почався сам конфлікт та механізм спричинення тілесних ушкоджень своїй сестрі ОСОБА_6 .
За результатами судово-медичної експертизи №203/18 від 26 червня 2018 року у потерпілої ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у виді: синців та гематом в обох орбітальних ділянках, на правій щоці, з переходом на підочну та виличну ділянки, на підборідді зліва; на спинці носа, по окружності правого плеча у середній та верхній третинах, на задньо-зовнішній поверхні правого передпліччя, з переходом на ділянку ліктьового суглобу, на зовнішній поверхні ліктьового плеча у верхній та середніх третинах, на задній та зовнішній поверхні грудної клітки зправа, на рівні реберної дуги зліва, на рівні обох лопаток та в підлопаткових ділянках, на рівні поперекового та нижньогрудного відділу хребта, на зовнішній поверхні правого стегна, на передньо-зовнішній поверхні обох колінних суглобів, задньо- зовнішній поверхні лівого стегна, на передній та боковій стінках черева; саден в надбрівній ділянці обох сторін, на нижній повіці лівого ока, в скроневій ділянці зправа, на задній поверхні правого плеча, на рівні нижньогрудного відділу хребта, переломів ребер зліва, з 3-го до 6-го по лопатковій лінії, з 7-го до 9-го по біляхребтовій лінії, множинних розривів костальної плеври та

3 із 5
крововиливів у навколишні тканини, переломів ребра зправа 10-го та 11-го по біляхребтовій лінії, забою легенів, лівобічного гемотораксу, множинних розривів печінки, гемоперитоніуму, заочеревинної гематоми зправа, забою правої нирки, які відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, як такі що небезпечні для життя в момент їх спричинення і знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті, та які виникли внаслідок дії твердих тупих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, якими можуть бути затиснуті в кулак руки та дерев`яне руків`я сокири. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_6 в цьому будинку померла.
Також, доведеною є вина обвинуваченого висновками судово-імунологічних експертиз за №427 від 08 серпня 2018 року, №455 від 23 серпня 2018 року, №443 від 20 серпня 2018 року, №444 від 20 серпня 2018 року та висновком судово-медичної цитологічної експертизи №80 від 12 вересня 2018 року.
Висновком судово-психіатричної експертизи № 104 від 19 липня 2018 року підтверджується, що ОСОБА_3 психічним захворюванням не страждав на момент скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення і не страждає ним в теперішній час. Під час вчинення кримінального правопорушення міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Ознак алкогольної та наркотичної залежності не виявляє, лікування не потребує.
Відповідно до частини 2 статті 22 КПК України сторони мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.
Згідно вимог частини 1 статті 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до статті 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Судом встановлено, що обвинувачений та потерпіла, будучи братом та сестрою мешкали будинку АДРЕСА_1 . Конфлікт між ними виник на ґрунті систематичного зловживання ОСОБА_6 спиртними напоями. Спричинивши ОСОБА_6 тілесні ушкодження, обвинувачений налякався і повідомив правоохоронні органи щодо скоєного ним тільки на наступний день, при цьому щиро розкаювався у вчиненому.
Вирішуючи питання щодо правильності кваліфікації дії обвинуваченого суд враховує позицію, викладену в пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» відповідно до якої для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (частина 2 статті 121 КК України, суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю. Якщо винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 31 січня

4 із 5
2013 року по справі №5-32кс12, при цьому, відповідно до вимог частини 2 статі 455 та частини 1 статті 488 КПК України, висновки Верховного суду України є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму закону, та для всіх судів України.
З урахуванням зібраних у кримінальному провадженні доказів, які є належними і допустимими, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 121 КК України, тобто - умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, що стали причиною смерті потерпілої ОСОБА_6 .
У відповідності до вимог статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Санкцією частини 2 статті 121 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується статтями 65-67 КК України.
Також судом беруться до уваги, роз`яснення, які містяться у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» із змінами, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, тощо).
У ході судового розгляду сторона обвинувачення висловила свою позицію щодо врахування при призначенні покарання такої обставини, що обтяжує покарання обвинуваченому, - як вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Суд не може погодитись з такою думкою прокурора, проте вважає обґрунтованою позицію сторони захисту щодо недоведеності зазначеної вище обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченому.
Суд зазначає, що обстеження особи щодо факту вживання алкогольних напоїв органом досудового розслідування не здійснювалося. Зізнання обвинуваченого в тому, що в першій половині дня 24 червня 2018 року він вживав алкогольні напої (після чого заснув) не підтверджує факт вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно статті 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриття злочину.
Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_3 згідно статті 67 КК України, суд не знаходить.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує данні про особу, характер та ступінь суспільної небезпеки ним вчиненого, а також те що вчинене ним кримінальне правопорушення в силу статті 12 КК України є тяжким.
Обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий в порядку статті 89 КК України, проте вчинив умисний злочин суд приходить до висновку про неможливість виправлення його без ізоляції від суспільства.
Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який визнав вину, жалкує про вчинене, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем свого проживання, суд вважає, що необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання скоєнню нових злочинів призначити йому покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі та вважає, що його виправлення можливе виключно в ізоляції від суспільства.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог статті 100 КПК України.
З цивільним позовом потерпіла не зверталася. Процесуальні витрати відсутні.

5 із 5
Враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин, раніше притягався до кримінальної відповідальності, що вказує на наявність обґрунтованого ризику вчинення ним інших кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним до вступу вироку в законну силу залишити без змін запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст. ст. 100, 373, 374 КПК України, ст. ст. 63, 65- 68 КК України, суд, У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 відчислювати з 27 червня 2018 року.
Речові докази, які знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області., а саме: дерев`яне руків`я сокири, об`єкт схожий на волосся, виріз коврової доріжки розміром 40х50 см, сорочку трикотажну з сірим візерунком знищити.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана через Мукачівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1