Номер провадження:1-кс/521/6172/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2018 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , захисник ОСОБА_3 , особи, яка тримається під вартою ОСОБА_4 розглянувши заяву ОСОБА_3 щодо звільнення ОСОБА_4 з-під варти,-

В С Т А Н О В И В:

Зі скарги вбачається, що 22.09.2018 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси щодо ОСОБА_4 обрано запобіжний заход у вигляді тримання під вартою, стоком до 20.11.2018 року.

Сторона захисту у своїй заяві та в судовому засіданні ставить питання про незаконне позбавлення вол,і наводячи підстави на підтримку своєї думки. Свої доводи у відношенні незаконного позбавлення волі ОСОБА_4 сторона захисту мотивує тим, що в рішенні суду, вказана інша дата народження ОСОБА_4 , а саме замість « ІНФОРМАЦІЯ_1 » вказано « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Вказане на думку сторони захисту свідчить про відсутність відповідного судового рішення,.

В даному випадку слідчий суддя не встановив підстав для звільнення ОСОБА_4 з-під варти на підставі ч.3 ст. 206 КПК України з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи та згідно ч.3 ст. 206 КПК України - слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили для позбавлення особи свободи.

Орган державної влади, під вартою якого тримається ОСОБА_4 надав до суду відповідні відомості щодо наявності судового рішення Ухвали суду, відповідно до якого ОСОБА_4 був обраний запобіжний заход у вигляді тримання під вартою.

КПК України вимагає від слідчого судді при виконанні загальних обов`язків щодо захисту прав людини з`ясуванням наявності або відсутності відповідного судового рішення, яке набрало законної сили.

Таким чином, слідчий суддя повинен з`ясувати саме наявність або відсутність рішення, яке набрало законної сили.

Законодавець визначає в Розділі IV КПК України питання щодо обрання, зміни або скасування заходів забезпечення кримінального провадження під час судового розгляду, до яких на підставі Розділу II відносяться і запобіжні заходи.

Можливість розгляду питання щодо запобіжного заходу, під час підготовчого судового передбачено ст. 315 КПК України.

Відповідно до ст. 205 КПК України ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчим судією під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_4 є обвинуваченим у скоєні злочинів, передбачених ст.ст. 190 ч.4, 257, 187 ч.4; 14 ч.1, 197 ч.4 КК України за кримінальним провадженням, внесеним до ЄРДР за № 008887.

Суворовський районний суд м. Одеси 22.09.2018 року розглянувши клопотання сторони обвинувачення за провадженням № 008887 обрав у відношенні ОСОБА_4 запобіжний заход у вигляді тримання під вартою, вказавши дату народження ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Слідчий суддя вважає, що описка, яка допущена судом в судовому рішенні від 22.09.2018 року, щодо дати народження не може свідчити про відсутність судового рішення, яке набрало законної сили, на підставі якого ОСОБА_4 позбавлений свободи, в розумінні ст. 206 КПК України.

Крім того, законодавець передбачив механізм та правові підстави виправлення вказаної описки, зазначивши його в ст. 379 КПК України.

Викладаючи мотиви прийнятого рішення суддя, в томі числі приймає до уваги рішення ЄСПЛ від 10.02.2010 року по справі «Серявін та інші проти України», відповідно до якого суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, проте обсяг мотивування може бути різним залежно від характеру рішення. та Висновок Консультаційної ради європейських судів № 11 (2008) відповідно до якої виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення. Згідно з пунктом 41 зазначеного Висновку обов`язок судів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент сторін на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до практики ЄСПЛ очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може надавати кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Таким чином, керуючись ст. 206 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_4 , яка подана в його інтересах захисником ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1