Справа № 646/4533/17
№ провадження 1-кс/646/28/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.03.18 року м.Харків
Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участі: секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 15 червня 2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000282 від 01 жовтня 2013 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеною скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, мотивуючи скаргу тим, що вважає постанову незаконною, так як слідчим досудове розслідування проведено неповно та не об`єктивно, тому просила скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Заявниця звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд скарги у її відсутність.

Слідчий і прокурор, повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження та матеріали справи за скаргою, приходить до наступного.

Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, у провадженні першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області знаходилось кримінальне провадження № 0000282 від 01 жовтня 2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.365, ч.1 ст.366, ч.2 ст.382 КК України.

Як зазначено у листі начальника відділу 06/1 прокуратури Харківської області ОСОБА_5 від 27 вересня 2013 року на ім`я начальника слідчого відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_6 , 17 квітня 2013 року до прокуратури області надійшла окрема ухвала Червонозаводського районного суду м.Харкова від 28 грудня 2012 року щодо порушень вимог кримінально-процесуального законодавства, допущених прокурором відділу прокуратури області ОСОБА_7 під час проведення перевірки звернення заявниці від 03 квітня 2011 року. Зазначеним листом на ім`я начальника слідчого відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_6 було направлено копію вказаної окремої ухвали Червонозаводського районного суду м.Харкова від 28 грудня 2012 року для внесення зазначених в ній даних до ЄРДР та проведення досудового слідства. Копія зазначеної ухвали суду після цього листа у матеріалах кримінального провадження долучена не була, замість неї долучена незавірена копія скарги заявниці ОСОБА_3 від 27 вересня 2013 року щодо порушень працівниками прокуратури норм кримінально-процесуального законодавства.

У повідомленні слідчого з ОВС слідчого відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_8 про початок досудового розслідування зазначено, що відомості внесено до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 , а не за даними окремої ухвали Червонозаводського районного суду м.Харкова від 28 грудня 2012 року.

Згідно листа начальника відділу 04/2/2 прокуратури Харківської області ОСОБА_9 копія зазначеної окремої ухвали Червонозаводського районного суду м.Харкова від 28 грудня 2012 року надійшла до прокуратури Харківської області 17 квітня 2013 року, але розглянута лише 03 червня 2013 року на оперативній нараді при заступникові прокурора області.

Протоколом огляду документів із матеріалів кримінального провадження зазначено про виготовлення копій низки документів із матеріалів кримінального провадження № 0000157, але зазначені документи долучено у незавірених копіях, при цьому а.с.16, де, нібито є заява ОСОБА_3 від 13 травня 2013 року, є практично чистим аркушем і прочитати, що на ньому знаходиться та яка інформація, не є можливим.

Відповідно до протоколу огляду наглядового провадження слідчим виготовлено ксерокопії постанови та окремої постанови Червонозаводського районного суду м.Харкова від 28 грудня 2012 року по справі № 2035/10114/2012, при тому, що копії судових рішень належить отримати із суду належним чином завіреними, також долучені ксерокопії взагалі неналежної якості.

Таким чином, копії постанови та окремої постанови від 28 грудня 2011 року у незавіреному вигляді ксерокопії було долучено до матеріалів кримінального провадження вже після початку розслідування та дані окремої постанови не було внесено до ЄРДР, не внесено їх і на момент розгляду даної скарги, незважаючи на те, що саме в зазначеній окремій постанові від 28.12.2011 викладено обставини порушення кримінально-процесуального законодавства працівником прокуратури ОСОБА_7 , а саме, невиконання ним судового рішення, викладення у рапорті керівництву недостовірної інформації щодо судових рішень, на що неодноразово вказували суди у рішеннях, якими скасовували постанови про закриття кримінального провадження № 0000282 від 01 жовтня 2013 року, так, ці обставини детально викладено в ухвалах Червонозаводського районного суду м.Харкова, якими скасовано постанови про закриття провадження.

Як зазначає допитаний під час досудового слідства ОСОБА_7 , йому не було відомо про існування двох рішень суду першої інстанції з одного питання, але цьому доводу суперечить зазначене у постанові Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23 листопада 2011 року по справі №4/886/11, що ОСОБА_7 брав участь у судовому засіданні при розгляді скарги ОСОБА_3 про бездіяльність прокуратури, в матеріалах кримінального провадження знаходиться ксерокопія цього судового рішення, зворотну сторону якої неможливо прочитати.

У вказаному рапорті ОСОБА_7 зазначає, що 23 листопада 2011 року по справі № 4/886/11 судом зобов`язано прокуратуру Харківської області розглянути в порядку ст. 97 КПК України (1960) заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_10 від 03 квітня 2011 року № 1168.

У тому ж рапорті ОСОБА_7 зазначає, що постановою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 11 жовтня 2011 року було направлено до прокуратури Харківської області матеріали СВБ УБОЗ МВС України в Харківські області для прийняття рішення в порядку ст. 97 КПК України.

Проте, згідно зазначеної постанови від 11 жовтня 2011 року по справі № 4/804/11 до прокуратури Харківської області для перевірки у порядку ст. 97 КПК України (1960 р.) було направлено заяву ОСОБА_3 від 20 червня 2011 року.

Тобто, у зазначеному рапорті ОСОБА_7 приховав, що вказані ним рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23 листопада 2011 року по справі №4/886/11 та від 11 жовтня 2011 року по справі № 4/804/11 стосувалися двох різних заяв: перше заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_10 від 03 квітня 2011 року № 1168, а друге заяви ОСОБА_3 від 20 червня 2011 року, тобто ці рішення були не з одного питання.

Попри наявність зазначених обставин, 21 жовтня 2013 року слідчий відмовив заявниці у визнанні її потерпілою та 22 жовтня 2013 року виніс постанову про закриття кримінального провадження.

Постанова про закриття кримінального провадження була скасована ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 01 квітня 2014 року із посиланням на встановлені обставини зазначеною окремою ухвалою суду від 28 грудня 2011 року.

Але, ігноруючи цю ухвалу, слідчим без жодних слідчих дій знов 11 квітня 2014 року винесено постанову про закриття кримінального провадження, яка була скасована ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 07 липня 2014 року.

16 липня 2014 року до ЄРДР було внесено правову кваліфікацію за статтею 366 КК України щодо службового підроблення, та за статтею 382 КК України.

При цьому інформація, викладена в зазначеній окремій ухвалі Червонозаводського районного суду м.Харкова від 28 грудня 2011 року, до ЄРДР не внесена.

29 липня 2014 року слідчий ОСОБА_11 знов виніс постанову про закриття кримінального провадження, яка була скасована ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 28 серпня 2014 року, при цьому суд зазначив, що досудове розслідування проведено неповно, не об`єктивно та поверхнево, слідчий не дав правової оцінки діям ОСОБА_7 з огляду на окрему постанову від 28 грудня 2011 року, посилання слідчого на проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000157 є неправомірним, правова кваліфікація у преамбулі постанови не співпадає із правовою кваліфікацією у резолютивній частині, слідчий коментує рішення суду замість його виконання.

15 вересня 2014 року у рамках кримінального провадження заявницею подано заяву про визнання її потерпілою із детальним викладенням обставин нанесення їй шкоди, та клопотання щодо проведення судово-психологічної експертизи із додатками, але це клопотання не було розглянуте із посиланням на статус заявниці як свідка.

24 вересня 2014 року слідчим ОСОБА_11 винесено ідентичну попередній постанову про закриття кримінального провадження № 0000282, яка була скасована ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 20 жовтня 2014 року із зазначенням тих же недоліків, про які було вказано у попередній ухвалі суду від 28 серпня 2014 року. На виконання ухвали суду від 20 жовтня 2014 року слідчим дещо виправлено фабулу за правовою кваліфікацією, зазначено щодо внесення до рапорту недостовірних відомостей, але не допитано ОСОБА_12 по питаннях з огляду обставин, викладених в окремій ухвалі Червонозаводського районного суду м.Харкова від 28 грудня 2011 року. Також до фабул ЄРДР не внесено короткий виклад обставин, зазначених у цій окремій ухвалі.

30 жовтня 2014 року слідчим ОСОБА_11 знов винесено постанову про закриття кримінального провадження, яка була скасована ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 27 лютого 2015 року, як зазначив суд, що 30 жовтня 2014 року слідчий прийняв рішення про закриття кримінального провадження, не прийнявши мір для усунення недоліків вказаних в ухвалах слідчого судді щодо наведення у постанові кримінально-правової оцінки за кожним кримінальним правопорушенням, відомості за якими внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування, в діянні якої особи відсутні ознаки кримінального правопорушення, замість усунення встановлених слідчим суддею недоліків, слідчий у постанові про закриття кримінального провадження надав оцінку правомірності на обґрунтованості прийнятого слідчим суддею рішення, що не входить до його повноважень у даному кримінальному провадженні. Скасовуючи постанову про закриття кримінального провадження, суд зазначив про необхідність врахувати вказівки суду, викладені в ухвалах від 19 серпня 2014 року та від 20 жовтня 2014 року.

На виконання зазначеної ухвали суду від 27 лютого 2015 року слідчий ОСОБА_13 25 березня 2015 року уточнив фабулу за правовою кваліфікацією ст. 366 КК України, виклавши її таким чином: «Прокурор відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_7 вніс в рапорт недостовірні відомості», проте суд зазначає, що фабула і у такому вигляді викладена із порушенням ч.5 ст.214 КПК України та Положення про ведення ЄРДР, оскільки у фабулі не зазначено дату рапорту та які недостовірні відомості внесено до рапорту (спосіб скоєння правопорушення), хоча про це було викладено в зазначеній окремій постанові Червонозаводського районного суду м.Харкова від 28 грудня 2011 року. Ті ж порушення допущені і за іншими правовими кваліфікаціями, про що свідчить витяг від 25 березня 2015 року.

Не виконуючи попередніх рішень судів щодо необхідності дати правову оцінку діям ОСОБА_7 з огляду на окрему постанову від 28 грудня 2011 року 26 березня 2015 року, слідчий ОСОБА_13 26 березня 2015 року виніс постанову про закриття кримінального провадження, яка була скасована ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14 травня 2015 року, як зазначив суд, слідчий не виконав ухвалу суду від 27 лютого 2015 року. Також цією ухвалою було скасовано постанову від 21 жовтня 2013 року про відмову заявниці у визнанні її потерпілою, як зазначив суд, у постанові не наведено, на підставі яких обставин у кримінальному провадженні він прийшов до такого висновку. Крім того, суд зобов`язав розглянути клопотання заявниці, викладене у її заяві від 15 вересня 2014 року.

Не виконуючи зазначеного судового рішення щодо розгляду клопотання заявниці, викладеного в її заяві від 15 вересня 2014 року, не проводячи слідчих дій, у тому числі допиту заявниці та проведення експертиз відповідно до п.6 ч.2 ст.242 КПК України, слідчий 26 травня 2015 року виносить постанову про відмову заявниці у визнанні її потерпілою, у зазначеній постанові слідчий зазначає, що заявниця не надала доказів спричинення їй шкоди, у той час у п.3 ч.1 ст. 91 КПК України зазначено, що на досудовому слідстві доказується виду та розміру шкоди, також обов`язок доказування згідно ч.1 ст.92 КПК України покладається на слідчого. Після цього 27 травня слідчий виніс постанову про закриття кримінального провадження, яка була скасована ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 18 серпня 2015 року, при цьому слідчий суддя зазначив певні недоліки слідства, також процитував окрему постанову від 28 грудня 2012 року, виклавши обставини, за якими необхідно проводити досудове розслідування.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2015 року заявниці відмовлено у скасуванні постанови слідчого від 26 травня 2015 року про відмову у визнанні заявниці потерпілою, як зазначив суд, заявниця не надала доказів спричинення їй шкоди.

28 жовтня 2015 року слідчий ОСОБА_14 виносить постанову про закриття кримінального провадження, проте в матеріалах кримінального провадження відсутнє доручення слідчому ОСОБА_14 щодо проведення розслідування у кримінальному провадженні № 0000282 від 01 жовтня 2013 року. Постанова про закриття провадження від 28 жовтня 2015 року була скасована ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 03 грудня 2015 року, при цьому суд зазначив, що слідчий не усуну недоліки та не виконав слідчих дій, вказаних в ухвалі суду від 18 серпня 2015 року.

22 грудня 2015 року досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000282 від 01 жовтня 2013 року доручено старшому слідчому першого слідчого відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_4 .

Слідчий в черговий раз виклав обставини щодо розгляду заяви від 15 вересня 2014 року, у той час як ця заява розглянута та по ній винесено постанову від 26 травня 2015 року.

Але заява ОСОБА_3 від 28 грудня 2015 року про залучення до кримінального провадження у якості потерпілої досі не розглянута, при цьому хибними є доводи слідчого щодо відсутності у заявниці прав потерпілої, оскільки відповідно до ч.2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають, зокрема, в особи з моменту подання заяви про залучення її до провадження як потерпілого, тому заявниця з моменту подання такої заяви має право потерпілої на подання клопотання.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат. Відповідно до ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора.

Таким чином саме слідчий повинен доказувати відповідно до ч.5 ст. 55 КПК України наявність матеріалів про те, що заявниці не завдано шкоди, зазначеної у ч.1 ст. 55 КПК України.

Таким доказом може вважатися висновок експерта, але слідчий не звертався до експерта для встановлення матеріальної (моральної) шкоди, завданої заявниці діями ОСОБА_7 , у той час як складанням зазначеного рапорту ОСОБА_7 перешкодив виконанню судового рішення від 23 листопада 2011 року, про яке йдеться в окремій ухвалі Червонозаводського районного суду м.Харкова від 28 грудня 2012 року, і це невиконання судового рішення тривало більше ніж рік з моменту надходження копії постанови від 23 листопада 2011 року до прокуратури Харківської області і до моменту внесення відомостей до ЄРДР у травні 2013 року, чим увесь цей час було порушено право заявниці на виконання судового рішення, що набуло чинності. Крім того, слід зазначити, що весь цей час не проводилося розслідування за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_10 від 03 квітня 2011 року, а для внесення відомостей до ЄРДР знадобилось винесення судом ще двох судових рішень постанови від 28 грудня 2012 року та окремої постанови від 28 грудня 2012 року.

Таким чином, вбачається можливість спричинення шкоди законним та конституційним правам та інтересам ОСОБА_3 та ОСОБА_10 .

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Постанова слідчого має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій прав та законних інтересів учасників процесу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вищезазначених судом недоліків слідства, цим вимогам постанова слідчого про закриття кримінального провадження не відповідає.

Щодо неявки заявниці на допит, то суд зазначає, що повістки на допит було отримано заявницею вже після дати проведення допиту, що не є належним сповіщенням. Крім того, у повістках зазначено статус заявниці як свідка, незважаючи на отримання нею прав потерпілої згідно поданої заяви від 28 грудня 2015 року про визнання її потерпілою та права на перший допит у якості потерпілої. Також суд зазначає про необхідність розглянути клопотання заявниці про проведення експертизи шкоди, викладене у її заяві від 28 грудня 2015 року про визнання у якості потерпілої, адже слідчий не є фахівцем щодо визначення виду та розміру шкоди, тому зобов`язаний згідно п.6 ч.2 ст. 242 КПК України звернутися до експерта за визначенням наявності, або відсутності шкоди.

Вказані обставини свідчать про суттєву неповноту досудового розслідування.

З огляду на наведене, постанова слідчого про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню з метою відновлення досудового розслідування та виконання вказівок суду.

Що стосується постанови про відмову у визнанні потерпілою, то суд зазначає, що після подання заявницею заяви від 28 грудня 2015 року про визнання її потерпілою, вона має права потерпілої у даному кримінальному провадженні, постанова 28 грудня 2015 року заявницею у межах кримінального провадження № 0000282 від 01 жовтня 2013 року подано на ім`я слідчого заяву про визнання її потерпілою у цьому кримінальному провадженні із докладним викладенням підстав виникнення моральної шкоди та клопотанням про проведення експертизи встановлення моральної шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають, зокрема, в особи з моменту подання заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч.1 ст.55 КПК України, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

01 лютого 2016 року слідчий виніс чергову постанову про закриття кримінального провадження, ідентичну попереднім постановам, яка була скасована ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 02 грудня 2016 року, як зазначено судом, слідчим не усунуто недоліки, вказані в ухвалах суду від 18 серпня 2015 року та 03 грудня 2015 року.

Не виконуючи зазначених судових рішень, слідчий 15 червня 2017 року виніс чергову постанову про закриття кримінального провадження, не усунувши всі вище наведені недоліки.

Виходячи з викладеного, керуючись статтями 303-307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 15 червня 2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000282 від 01 жовтня 2013 року, - скасувати.

Матеріали кримінального провадження повернути до прокуратури Харківської області для продовження досудового розслідування, в ході якого необхідно усунути неповноту досудового розслідування та недоліки, викладені у мотивувальній частині даної ухвали та попередніх ухвалах слідчих суддів.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1