справа № 588/1670/18
провадження № 1-кп/588/164/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 жовтня 2018 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тростянці під час підготовчого провадження обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Тростянець Сумської області, громадянин України, з професійно-технічною освітою, непрацюючий, неодружений, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 246 КК України,

У С Т А Н О В И В :
20 вересня 2018 року в період часу з 12 по 14 години, ОСОБА_4 , порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відновлення лісу, незаконно без спеціального на те дозволу, маючи прямий умисел, направлений на незаконну порубку дерев, прийшов до лісного масиву, що знаходиться на відстані близько 10 м від вул. Гришина, у м. Тростянець, на ділянці місцевості у кварталі № 4 виділ 9 Тростянецького лісництва ДП «Веселе» та до складу Гетьманського національного природного парку, що у відповідності зі ст. 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», відноситься до природно-заповідного фонду України, а також внесений до «Державного кадастру територій та об`єктів природно-заповідного фонду України» як територія природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, де діючи всупереч вимогам ст. 54 Лісового кодексу України, п. п. 2, 3 Порядку видачі спеціальних дозволів та використання лісових ресурсів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2007 року № 761 «Про врегулювання питання щодо спеціального використання лісових ресурсів», без ордера та лісорубного квитка, в межах своїх незначних фізичних і матеріальних можливостей, з метою заготівлі деревини (в якості дров) та подальшого їх використання для опалення, використовуючи ручну пилку (ножівку) та господарську сокиру, заздалегідь підготовлені для скоєння кримінального правопорушення, вчинив самовільну рубку чотирьох сироростучих дерев породи «Клен», з яких три дерева діаметром біля шийки кореня (пня) 23 см, та одне дерево діаметром біля шийки кореня (пня) 18см.

Унаслідок незаконно порубки чотирьох сироростучих дерев породи «Клен» на території природно-заповідного фонду, ОСОБА_4 заподіяв школи навколишньому природному середовищу, в тому числі шляхом спричинення матеріальної шкоди Державі в особі користувача цієї ділянки лісу ДП «Тростянецьке лісове господарство», сума якої відповідно до розрахунку розміру шкоди заподіяної лісу, виконаному згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 541 від 24 липня 2013 року «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд» становить 4382 гривні.

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 246 КК України, тобто незаконна порубка дерев на території природно-заповідного фонду.

Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження начальником Тростянецького відділу Охтирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 укладено угоду від 27 вересня 2018 року про визнання винуватості ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 246 КК України, за змістом якої ОСОБА_4 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення у судовому провадженні, в обсязі оголошеної йому підозри та плідно співпрацювати при розслідуванні та розкриті кримінального провадження. Сторони визнали правильність правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за частиною 1 статті 246 КК України.

Сторони погодились на призначення ОСОБА_4 покарання за частиною 1 статті 246 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі.

Зважаючи на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, непрацює, неодружений, дітей не має, завдану шкоду відшкодував, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, має постійне місце проживання, сторони дійшли згоди про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства та прийняття рішення про його звільнення від відбування покарання на підставі статті 75 КК України, із встановленням обов`язків, визначених статтею 76 КК України.

В угоді передбачені як наслідки її укладення та затвердження, визначені статтею 473 КПК України, так і наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

Розглядаючи угоду про визнання винуватості, суд виходить з таких мотивів.

Відповідно до вимог пункту 1 частини четвертої статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Суд зазначає, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статтею 246 КК України, у вчиненні якого відповідно до угоди ОСОБА_4 визнав себе винуватим, ураховуючи положення статті 12 КК України належать до злочинів середньої тяжкості.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений підтримав угоду, повністю визнав свою винуватість за пред`явленим йому обвинуваченням за частиною 1 статті 246 КК України, вказав, що не оспорює пред`явлене обвинувачення, щиро розкаявся, сприяв слідству, йому зрозуміле покарання передбачене угодою і він погоджується на його призначення.

ОСОБА_4 пояснив, що повністю розуміє права, передбачені частиною 4 статті 474 КПК України, надані йому законом, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України.

Обвинуваченому судом роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені статтею 476 КПК України, а також роз`яснено, що у разі затвердження угоди обмежуються його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, зокрема, роз`яснено, що вирок обвинувачений може оскаржити лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Шляхом опитування обвинуваченого суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з частини шостої статті 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Захисник ОСОБА_5 просив затвердити угоду, оскільки вважає її такою, що відповідає вимогам закону, його підзахисний згоден на її затвердження, добровільно уклав угоду, розуміє наслідки укладення угоди, він щиро розкаявся.

Прокурор ОСОБА_3 просила затвердити угоду про визнання винуватості, вважала її такою, що відповідає вимогам закону, а покарання визначено в угоді у межах санкції частини 1 статті 246 КК України.

Представник потерпілого висловив свою згоду із затвердженням угоди.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що зміст угоди відповідає вимогам статті 472 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч.7 ст.474 КПК України.

Обставинами, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання, є щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння розкриттю злочину, выдшкодування завданоъ шкоди. Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не установлено.

Дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий в силу статті 89 КК України, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, характеризується позитивно, має постійне місце реєстрації та проживання.

Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченого.

Отже, ОСОБА_4 за частиною 1 статті 246 КК України слід призначити покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

Ураховуючи особу обвинуваченого, установлені пом`якшуючі обставини, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання та ізоляції від суспільства, а тому слід звільнити ОСОБА_4 на підставі статті 75 КК України від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому, ураховуючи його особу, характер вчиненого діяння, іспитовий строк тривалістю 1 рік. При цьому на період дії іспитового строку необхідно покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 1 статті 76 КК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості.

Наявні у справі речові докази:
- чотири зрізи верхніх частин пеньків та чотири зрізи нижніх частин стовбурів дерев, що передано до камери схову речових доказів Тростянецького ВП ОВП ГУ НП в Сумській області необхідно знищити;
- господарську сокиру та ручну пилку (ножівку), що передано до камери схову речових доказів Тростянецького ВП ОВП ГУ НП в Сумській області необхідно конфіскувати;
- чотири стовбури сироростучих дерев породи клена, передані на зберігання до ДП «Тростянецький лісгосп» вважати повернутими власнику.
Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.

Цивільний позов не подавався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 вересня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному 20.09.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000332, укладену між начальником Тростянецького відділу Охтирської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_9 , за участі захисника ОСОБА_10 .

Визнати ОСОБА_11 винним у пред`явленому обвинуваченні за частиною 1 статті 246 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_11 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:
- чотири зрізи верхніх частин пеньків та чотири зрізи нижніх частин стовбурів дерев, що передано до камери схову речових доказів Тростянецького ВП ОВП ГУ НП в Сумській області - знищити;
- господарську сокиру та ручну пилку (ножівку), що передано до камери схову речових доказів Тростянецького ВП ОВП ГУ НП в Сумській області - конфіскувати;
- чотири стовбури сироростучих дерев породи клена, передані на зберігання до ДП «Тростянецький лісгосп» вважати повернутими власнику.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченій.

Суддя ОСОБА_1