АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/687/18 Справа № 180/1134/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

законного представника обвинуваченого

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ,

адвокатів ОСОБА_9 ОСОБА_11 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

та виправданого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, кримінальне провадження №0000015 від 21.11.2012 року за апеляційною скаргою прокурора Орджонікідзевського відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 січня 2018 року, -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

01.07.2015 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч.3 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, 69 КК України до 8 років позбавлення волі,

засуджено за ч.1 ст.187 КК України до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, та

ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

18.09.2012 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ст.198, ч.2 ст.190, ч.1 ст.289, 69, ч.2 ст.15, ч.3 ст.289, ч.1 ст.69, ч.1 ст.70 КК України до 5 років обмеження волі, з конфіскацією майна,

якого визнано невинуватим за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187, ч.1 ст.304 КК України та виправдано на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення.

На підставі ч.4 ст.70 КК України призначено ОСОБА_9 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення даного покарання більш суворим покаранням, призначеним вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 01.07.2015 року і остаточно призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_9 строк його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження у строк відбування покарання за вироком суду з 01.11.2012 року по 04.11.2012 року включно, з 13.11.2014 року по 05.01.2018 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вироком суду ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за те, що він 01 листопада 2012 року, близько 15 год., знаходячись в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташований в АДРЕСА_3 , з метою нападу на працівника магазину для заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, напав на реалізатора магазину ОСОБА_13 і, погрожуючи застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я, направив на неї пневматичний пістолет по виду схожий на вогнепальну зброю - пістолет «Макарова», став вимагати гроші у потерпілої, після чого умисно, з корисливих мотивів, заволодів грошовими коштами в сумі 59 грн., пляшкою пива «Оболонь», вартістю 15,50 грн., після чого втік з місця скоєння злочину. В результаті чого заподіяв потерпілій ОСОБА_14 - власниці магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », матеріальну шкоду на суму 74,50 грн.

Вироком суду ОСОБА_15 визнано невинуватим за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.1 ст.304 КК України та виправдано на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин.

В апеляційній скарзі:

- прокурор вважає, що зазначений вирок підлягає скасуванню, у зв`язку, на його думку, з невідповідністю висновків суду, викладеним у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, допущеними судом першої інстанції істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що вплинуло на незаконність вирішення питання про виправдання ОСОБА_12 .

Просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винними:

- ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 187 КК України у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб і призначити йому покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднати зазначене покарання до покарання, призначеного за вироком Дергачівського районного суду від 01.07.2015 року, та остаточно призначити покарання у вигляді 9 років позбавлення волі.

Зарахувати у строк покарання час перебування під вартою ОСОБА_9 з 01.11.2012 року по 04.11.2012 року та відбуте покарання за попереднім вироком з 13.11.2014 року, згідно вимог ст.. 72ч.5 КК України.

- ОСОБА_12 , визнати винним за ч. 2 ст. 187 КК України у вчинені нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб та призначити покарання у вигляді 8 років позбавлення волі, з конфіскацією майна; а також за ч. 1 ст. 304 КК України: у вчиненні втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність та призначити покарання у вигляді 6 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити йому покарання за сукупністю злочинів шляхом повного поглинення менш суворого більш суворим, остаточно призначивши 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Зарахувати час перебування під вартою ОСОБА_12 з 01.11.2012 року по 01.02.2013 року та з 29.07.2013 року по 22.10.2013 року, відповідно до вимог ст.. 72 ч.5 КК України.

Просить стягнути з обвинувачених солідарно судові витрати в сумі 1332,8 грн.

Вважає, що суд в порушення вимог ч. 6 ст.22 КПК України обмежив сторону обвинувачення в процесуальних правах на подання до суду доказів для доведення пред`явленого обвинувачення. Зазначене призвело до неповного дослідження обставин, які мають істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого судового рішення.

На його думку, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження призвела до того, що суд прийняв рішення про невинуватість ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 304 КК України та невірно застосував до ОСОБА_9 . Закон України про кримінальну відповідальність, кваліфікувавши його дії за ч. 1 ст. 187 КК України та не вірно визначив міру покарання.

Крім цього, суд вирішуючи питання про зарахування ОСОБА_9 строк його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження, на його думку, невірно застосував положення ч. 5 ст. 72 КК України та безпідставно зарахував один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до 05.01.2018 включно.

Вказав, що зазначена норма змінена Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» № 2046-VIІІ від 18/05/2017 року, що набрав чинності з 21.06.2017 року.

Попередня редакція ч. 5 ст.72 КК України передбачала зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі лише в межах того ж кримінального провадження, в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення. Однак, до ОСОБА_9 з 13.11.2014 року до 05.01.2018 року Марганецьким міським судом запобіжний захід взагалі не застосовувався, він відбуває покарання у вигляді позбавлення волі за вироком Дергачівського районного суду від 01.07.2015 року.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, ОСОБА_12 , який прохав вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, обвинуваченого ОСОБА_9 , його представника та адвокатів, які прохали пом`якшити призначене покарання, апеляційну скаргу прокурора без задоволення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Зі змісту ст. 370 КПК України вбачається, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 91 КПК України встановлено коло обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, до яких зокрема відносяться: подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення); винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, форма вини, мотив і мета його вчинення; вид і розмір шкоди, завданої злочином, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого злочину, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи помґякшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозвґязку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При цьому, у відповідності до ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою та ухвалення вироку щодо неї, суд повинен навести в мотивувальній частині ухваленого вироку докази на підтвердження доведеності обставин, визначених ст. 91 КПК України, а також мотиви їх оцінки.

Але перевіркою матеріалів справи встановлено, що даних вимог закону, районний суд не дотримався.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинуваченим було інкриміновано те, що приблизно о 15 годині 01.11.2012 року, ОСОБА_12 , будучи раніше судимим за скоєння корисних умисних злочинів, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з раніше йому знайомим неповнолітнім ОСОБА_9 знаходилися біля залізничних колій, розташованих неподалік від магазину «Джерело» по АДРЕСА_3 . У ОСОБА_12 виник злочинний намір, спрямований на заволодіння майном власника магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя і здоров`я реалізатора даного магазину, і він запропонував неповнолітньому ОСОБА_9 спільно з ним скоїти вказаний злочин, на що отримав відмову останнього.

В цей же день і час ОСОБА_12 , завідомо знаючи, що ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , будучи неповнолітнім, з метою викликати у нього рішучість взяти участь спільно з ним у вчиненні злочину, а саме скоєння розбою на магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 », став переконувати останнього взяти участь у вчиненні злочину разом з ним, при цьому переконуючи неповнолітнього ОСОБА_9 в тому, що вчинення ними розбою залишиться безкарним, а також погрожував застосуванням до неповнолітнього ОСОБА_9 фізичного насильства, у разі відмови останнього скоїти з ним злочин. Тим самим, він порушив у неповнолітнього ОСОБА_9 бажання вчинити злочин, переконав його в безкарності дій. На це неповнолітній ОСОБА_9 дав свою згоду на скоєння розбійного нападу спільно з ОСОБА_12 . Тим самим, вони вступили в злочинну змову, спрямовану на вчинення розбою, розподіливши між собою ролі, а саме неповнолітній ОСОБА_9 безпосередньо скоїть розбійний напад на реалізатора магазину «Джерело», а ОСОБА_12 надасть йому знаряддя вчинення злочину та буде чекати його після вчинення злочину з майном, здобутим злочинним шляхом. При цьому ОСОБА_12 передав належний йому пневматичний пістолет, з вигляду схожий на вогнепальну зброю - пістолет «Макарова», неповнолітньому ОСОБА_9 для вчинення злочину.

Після чого, ОСОБА_9 , реалізуючи спільний з ОСОБА_12 злочинний намір, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, і діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, згідно відведеної йому ролі в зазначений день і час для скоєння злочину попрямував до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованому по АДРЕСА_3 , а ОСОБА_12 попрямував у бік «Зони відпочинку» м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, де став чекати неповнолітнього ОСОБА_9 із здобутим злочинним шляхом майном.

У цей же день і час, неповнолітній ОСОБА_9 прибувши в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташований по АДРЕСА_3 , з метою заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, напав на реалізатора магазину ОСОБА_13 , та погрожуючи останній застосуванням насильства небезпечного для життя і здоров`я, що виразилося в направленні на неї пневматичного пістолета по виду схожого на вогнепальну зброю - пістолет «Макарова», став вимагати від ОСОБА_16 передачі йому всіх грошових коштів, що знаходяться в касі магазину. ОСОБА_13 реально сприймаючи погрози неповнолітнього ОСОБА_9 як небезпечні для життя і здоров`я передала останньому гроші в сумі 59 гривень, і ОСОБА_9 заволодів вказаними грошима, після чого відкрито заволодів пляшкою пива «Оболонь Живе» вартістю 15 гривень 50 копійок, що знаходилася в холодильнику' магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по АДРЕСА_3 . Разом з викраденим майном ОСОБА_9 втік у бік «Зони відпочинку» м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, де його чекав ОСОБА_12 , передавши викрадене майно останньому. Після чого, ОСОБА_9 і ОСОБА_12 з місця скоєння злочину разом втекли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_14 - власниці магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », матеріальний збиток на загальну суму 74 гривні 50 копійок.

Однак, судом першої інстанції було перекваліфіковано дії неповнолітнього ОСОБА_9 з ч.2 ст.187 КК України на ч.1 ст.187 КК України, оскільки вказана кваліфікація, щодо скоєння злочину групою осіб, не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.
Районний суд прийшов до висновку, що ОСОБА_12 непричетний до вчинення розбою неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_9 , та не схиляв його до вчинення злочину.
Однак, на переконання колегії суддів, вказані висновки суду першої інстанції є передчасними та належним чином не дослідженими та не вмотивованими.
Доводи прокурора про те, що судом не допитано законного представника неповнолітнього ОСОБА_9 для з`ясування його умов життя та виховання, незважаючи навіть на письмове клопотання прокурора від 26.12.2017 року, заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.487 КПК України, при дослідженні умов життя та виховання неповнолітнього підозрюваного чи обвинуваченого належить зґясувати:

1) склад сім`ї неповнолітнього, обстановку в ній, взаємини між дорослими членами сім`ї та дорослими і дітьми, ставлення батьків до виховання неповнолітнього, форми контролю за його поведінкою, морально-побутові умови сім`ї;
2) обстановку в школі чи іншому навчальному закладі або на виробництві, де навчається або працює неповнолітній, його ставлення до навчання чи роботи, взаємини з вихователями, учителями, однолітками, характер і ефективність виховних заходів, які раніше застосовувалися до нього;
3) зв`язки і поведінку неповнолітнього поза домом, навчальним закладом та роботою.
Однак, судом першої інстанції вказані вимоги кримінального процесуального закону виконані в неповному обсязі.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що суд першої інстанції в порушення ч.3 ст.97 КПК України, визнав неможливим допит свідка обвинуваченого ОСОБА_17 , що призвело до неповноти судового розгляду.

У своїх висновках, викладених у вироку, суд першої інстанції зазначив, що прокурор не забезпечив явку свідка ОСОБА_17 і надав документи (т.6 а.с. а.с.128, 137) відповідно до яких, даний свідок вже тривалий час проживає в іншій країні.

Відповідно до ч.1 ст.135 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції неодноразово постановлялися ухвали про здійснення приводу ОСОБА_17 в судові засідання (т.6 а.с.а.с.104, 136 ), однак вони не були виконані.

Районним судом належно не перевірено, а чи дійсно ОСОБА_17 перебуває за межами України. В апеляційному суді прокурор наголошувала, що ОСОБА_17 перебуває в Україні, та його можливо та необхідно допитати.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що під час судового розгляду в суді першої інстанції неповнолітній ОСОБА_9 надав пояснення відмінні від показів наданих ним під час досудового розслідування та під час розгляду в Орджонікідзевському міському суді, а також відмовився відповідати на уточнюючі питання прокурора, після чого у сторони обвинувачення виникла необхідність в допиті осіб, яким він пояснював обставини вчинення кримінального правопорушення: законного представника неповнолітнього ОСОБА_10 , експертів КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , що проводили судову-психіатричну експертизу неповнолітнього ОСОБА_9 , та яким він пояснював обставини вчинення кримінального правопорушення групою осіб, а також те, що судом безпідставно відмовлено в дослідженні протоколу одночасного допиту ОСОБА_9 та ОСОБА_17 (т. 1 а.с. 161), ОСОБА_9 та ОСОБА_12 (т. 1 а.с. 164), що на думку колегії суддів є обґрунтованими доводами. Вказане призвело до неповного дослідження обставин, які мають істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого судового рішення.

Районний суд з цього приводу безпідставно не задовольнив відповідні клопотання прокурора та не надав обґрунтованої оцінки вказаним доказам.

Зазначена неповнота судового розгляду призвела до невідповідності висновку суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Також колегія суддів зазначає, що пояснення обвинуваченого ОСОБА_12 про те, що він на пляжі зустрів ОСОБА_9 та ОСОБА_17 і відразу вони були затримані працівниками міліції, не відповідають технічному запису судового засідання від 08.11.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_12 пояснював, що він зустрів ОСОБА_17 з ОСОБА_9 на вул.Матросова в м.Покров.

Так само, у вироку суду наведені пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 , що він з ОСОБА_17 на пляжі зустрів ОСОБА_12 , що не відповідає технічному запису судового засідання від 08.11.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_9 пояснював, що після вчинення злочину він з ОСОБА_17 із «Зони відпочинку» пішли до другого селища в м. Покров, де зустріли ОСОБА_12 і їх зразу затримали працівника міліції.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 пояснював, що він продав пневматичний пістолет ОСОБА_17 , а через деякий час, ідучи по своїм справам на вул. Матросова у м.Покров зустрів ОСОБА_17 з ОСОБА_9 , що він нічого у ОСОБА_17 та ОСОБА_9 не брав, а в цей час до них під`їхали працівники міліції і затримали їх.

Допитаний ОСОБА_9 змінив попередні покази та пояснював, що він вчинив злочин сам, ніхто його не примушував, пістолет він взяв у ОСОБА_17 , після розбійного нападу побіг в бік «Зони відпочинку», а по дорозі наздогнав ОСОБА_17 , із «Зони відпочинку» вони пішли до другого селища в м. Покров, де зустріли ОСОБА_12 і їх затримала міліція.

Доводи прокурора про те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що відповідно до протоколу особистого обшуку у затриманого ОСОБА_12 вилучено кулі та обойму (магазин) до пневматичного пістолета, який він нібито продав ОСОБА_17 , суд не надав критичну оцінку цим поясненням обвинувачених. ОСОБА_12 під час досудового розслідування стверджував, що це магазин від пневматичного пістолету, який знаходиться у нього вдома. Однак під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_12 пневматичний пістолет не було знайдено. Після цього ОСОБА_12 висунув версію, що продав пістолет ОСОБА_9 , однак ці покази спростовувались поясненнями ОСОБА_9 та його матері ОСОБА_10 , а в судовому засіданні ОСОБА_12 зазначив, що продав пістолет ОСОБА_17 .

Крім цього районним судом передчасно зроблено необґрунтовані висновки з приводу рукописної записки виправданого ОСОБА_12 на адресу ОСОБА_9 , в якій той надавав останньому вказівки щодо надання необхідних пояснень та погрожував на його адресу. Районним судом вказане також ретельно не з`ясовано.

Отже є слушною думка прокурора про те, що має місце значна кількість суперечностей, обставини справи судом першої інстанції не були досліджені належним чином, та передчасно прийнято рішення про виправдання ОСОБА_12 .. Тому в цій частині апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Що стосується доводів прокурора щодо обґрунтованості призначення покарання та строку зарахування попереднього ув`язнення в строк покарання, згідно вимог ч.5 ст.72 КК України, то враховуючи підстави скасування даного вироку, колегія суддів не входить в обговорення даних матеріалів, оскільки вирок скасовується з процесуальних підстав. В той же час, при новому розгляді вказаний довід прокурора підлягає перевірці.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 409 КПК України, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, адже залишилися недослідженими обставини, зґясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, правильно встановити всі обставини справи, з`ясувати роль ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , інших учасників, перевірити та проаналізувати зібрані докази у кримінальному провадженні відповідно до вимог ст.91 КПК України, дати їм правильну юридичну оцінку з огляду на їх достовірність, допустимість та достатність, перевірити інші доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, та в доводах інших учасників судового розгляду, та відповідно до вимог ст. 370 КПК України ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Також колегія суддів вважає за необхідне продовжити ОСОБА_9 запобіжний захід, тримання під вартою до 23.08.2018р., оскільки існують ризики про те, що обвинувачений може переховуватись від суду, може знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може незаконно впливати на потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Орджонікідзевського відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 січня 2018 рокущодо ОСОБА_9 , та ОСОБА_12 , скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_9 , у вигляді тримання під вартою, -продовжити до 23 вересня 2018 року.

Ухвала в Касаційному проядку оскарженню не підлягає.

Судді: