Провадження №1-кп/761/5/2018
В И Р О К
іменем України

01 червня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки см. Лозова, Харківської області, українки, громадянки України, не працюючої, заміжньої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України,

секретар судового засідання ОСОБА_3

за участі:

сторони обвинувачення - прокурор ОСОБА_4

сторони захисту адвоката ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

в с т а н о в и в :

Так, згідно Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» гральний бізнес діяльність, пов`язана з організацією, проведенням та наданням можливості доступу до азартних ігор у казино, на гральних автоматах, ком`ютерних симуляторах, у букмекерських конторах, в інтерактивних закладах, в електронному (віртуальному) казино незалежно від місця розташування сервера. Забороняється гральний бізнес діяльність з організації та проведення азартних ігор у казино, на гральних автоматах, у букмекерських конторах та в електронному (віртуальному казно, що здійснюють організатори азартних ігор з метою отримання прибутку; та участь в азартних іграх будь-яка гра, умовою участі в якій є внесення гравцем ставки, що дає змогу отримати виграш (приз), і результат якої повністю або частково залежить від випадковості.

Однак, 19 лютого 2013 року, ОСОБА_7 неофіційно працюючи касиром в приміщенні грального закладу, розташованого по АДРЕСА_2 , в порушення вимог ст. 2 Закону України «Про заборону грального бізнесу в України», займалася гральним бізнесом, з метою отримання прибутку, при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_7 повідомляла клієнтів про можливість здійснення азартних ігор за допомогою спеціальних програм, які містились на комп`ютерах клубу, роз`яснювала умови та порядок доступу до азартних ігор, отримувала від клієнтів грошові кошти та за допомогою спеціальної комп`ютерної програми надавала останнім коди доступу до азартних ігор, а по закінченню ігор, видавала клієнтам виграш у виді грошових коштів.

19 лютого 2013 року, в наслідок здійснення працівниками ВДСБЕЗ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві перевірки дотримання вимог Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні», злочинна діяльність ОСОБА_7 була припинена, та з приміщення вищевказаного інтернет клубу, вилучено 10 системних блоків персональних комп`ютерів, за допомогою яких здійснювався доступ до електронних (віртуальних) казино-програм, в результаті гри на яких виграш залежав від випадковості.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що своїми навмисними діями, які виразилися у зайнятті гральним бізнесом вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.203-2 КК України

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_2 допитана у суді, вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнала та надала показання, що пам`ятає тільки як почала праціювати в інтернет кафе, їй видали листи з кодами, які на той час коштували 1 лист - 50 гривень, коли це точно було вона не пам`ятає, але пригадує, що тоді було холодно. Це інтернет кафе знаходилось біля метро Лук`янівська та їй необхідно було проїхати трохи на маршрутці. У це інтернет кафе обвинувачена прийшла працювати за порадою своєї знайомої, вона надала номер, за яким зателефонувала обвинувачена, приїхала за вказаною адресою, де дівчинка роз`яснила як що робити.

Працювала обвинувачена з 11 ранку до 6-7 вечора, 1 день, у який був лише 1 клієнт та він сидів цілий день, він взяв 4 листи з кодами - це 200 гривень, за вийграшем він не звертався. Обвинувачена вважала, що люди сиділи у інтернеті, факти щодо притягнення до кримінальної відповідальності людей, що приймали її на роботу вона не має.

Обвинувачена повідомила, що в азартні ігри ніколи не грала, їй не було відомо, що за послуги надавали в цьому інтернет кафе, в приміщені де знаходилась обвинувачена вона не мала можливості бачити, що відбувається у залі.

Допитаний у суді свідок ОСОБА_8 надав показання, що події 19 лютого 2013 року пам`ятає, його відділу на дослідження надавались системні блоки, і він можливо долучався в якості спеціаліста. 16 квітня ОСОБА_8 допитували в якості свідка слідчим Камінським, в своїх показах він вказав, що на комп`ютерах наданих для огляду була установлена програма «Чемпіон». Касир отримує від гравця кошти, та надає гравцю код, після цього касир зараховує на рахунок гравця кошти. В програмі «Чемпіон» є велика кількість ігор та декілька полів. Гравець обирає ставку та натискає кнопку пуск. Гравець може отримати віртуальний виграш віртуальні грошові кошти. ОСОБА_8 не може пояснити, як вони виплачуються, але програма яка була установлена на комп`ютері дає можливість провести гру. Доступ до програми без коду неможливий. ОСОБА_8 не пам`єтає чи надавався 26.02.2013 року системний блок з програмою «Чемпіон», але якщо є протокол огляду такого блоку то надавався. Показання надані раніше ОСОБА_8 підтримує. У нього вища економічна освіта, також є допуск на проведення комп`ютерно-технічної експертизи. ОСОБА_8 не пам`ятає хто був присутнім при огляді системних блоків та чи були поняті. Також ОСОБА_8 невідомо звідки касир бере код, але він вважає що код доступу адміністратор бере з мережі інтернет, оскільки комп`ютер адміністратора підключений до інтернету. ОСОБА_9 не знає специфіку роботи касира та як видається код. Передбачає, що скоріше за все це спеціалізоване програмне забезпечення та користувач має свій логін та пароль. ОСОБА_9 не знає звідки береться програма «Чемпіон». Зі слів ОСОБА_9 після ввімкнення системного блоку, було завантажено операційну систему «Windows», а після огляду інформаційного вмісту системного блоку персонального комп`ютеру було виявлено програму «Чемпіон». В підсумку його роботи, він склав звіт, про те, які програмні продукти інстальовані. Загалом в ході його дослідження він встановив, що програма «Чемпіон» є і що вона працює, також ОСОБА_9 встановив, що без коду провести подальший запуск гри неможливо. Також зі слів ОСОБА_9 відомо, що для повноцінного функціонування гри необхідно відтворити локальну мережу, тобто, підключитись до інтернету, та об`єднати всі комп`ютери в одну мережу, при огляді було 10 системних блоків.

Допитаний у суді свідок ОСОБА_10 надав показання, що бачив обвинувачену в залі для ігрових автоматів. Зі слів ОСОБА_10 в залі стояли рядами комп`ютери на столах. Касир знаходився в окремому приміщенні. ОСОБА_10 заплатив касиру за гру 200 гривень, касир дав йому код для запуски гри, гра мала назву «Чемпіон». ОСОБА_10 сам запустив гру, гроші висвітлилися на комп`ютері, скільки ком`ютерів знаходилося в ігровому залі йому не відомо. ОСОБА_10 прийшов до закладу, для того щоб виграти грошей, але він в той день виграш не отримав. Касир зі свого приміщення виходила та просто ходила по залу. ОСОБА_10 не пам`ятає скільки часу знаходився в ігровому клубі. Через деякий час до залу зайшли співробітники міліції. Окрім касира та ОСОБА_10 в закладі більше нікого не було. Зі слів ОСОБА_10 працівників міліції зайшло 4-5 чоловік, вони показали посвідчення та сказали ОСОБА_10 сидіти на місці. Співробіники міліції , на місці, в один і той же час відібрали пояснення у ОСОБА_10 та касира. ОСОБА_10 в міліцію не їздив. ОСОБА_10 не пам`ятає куди дів папірець з кодом для гри, з його слів, мабуть залишив папірець на столі. ОСОБА_10 пішов з залу раніше, ніж закінчилася перевірка, при ньому нічого не вилучалося.

Допитаний у суді свідок ОСОБА_11 надав показання, що він. тимчасово працював у цьому клубі. Він просто сидів 2 години на стільці, як охоронець. В гральному залі знаходився один чоловік. Зі слів ОСОБА_12 знайомий товариш, який працює охоронцем в цьому гральному залі, попросив тимчасово підмінити його. Товариш сказав йому, що це інтернет клуб. ОСОБА_11 не знав різниці між інтернет клубом та інтерактивним клубом. З персоналу в закладі знаходився лише адміністратор ОСОБА_13 . За 2 години в клубі був лише один клієнт, як він виглядає ОСОБА_11 не пам`ятає. Доступ до інтернету був у адміністратора, він надавався через «Вай Фай», ОСОБА_11 також сидів за ком`ютером, у нього був відкритий доступ до Інтернету. Система працює так, платиш гроші - отримуєш код, вводиш код до комп`ютеру і граєш. Через деякий час до залу зайшов оперативний працівник у штатському одязі, потім ще двоє, вони казали погані речі про хазяїна закладу. Оперативні працівники посадили ОСОБА_11 та ОСОБА_13 поруч та почали їх допитувати. Потім прийшли поняті, 2 чоловіка, як зрозумів ОСОБА_11 , це були знайомі оперативних працівників. Через деякий час приїхала оперативна група 4 чоловіки, після цього ОСОБА_11 відпустили. ОСОБА_11 бачив, що обшук приміщення проводили дівчата, працівники міліції, 2 дівчини та 2 чоловіки все описували. Хто складав документи ОСОБА_14 точно не пам`ятає. Зі слів ОСОБА_11 співробітники міліції у формі не контролювали співробітників у цивільному одязі. Люди в цивільному одязі знаходилися у приміщенні до приїзду працівників поліції десь хвилин 30-40., а люди у формі знаходились у приміщенні ще десь годину. Поняті розписалися та пішли за пів години до того, як пішла міліція, поняті не були присутні до закінчення. До приїзду співробітників міліції ОСОБА_13 сиділа за своїм комп`ютером у закритому приміщенні. ОСОБА_11 не пам`ятає чи виходила ОСОБА_13 в зал.

Допитаний у суді свідок ОСОБА_15 надав показання, що пам`ятає дане кримінальне провадження. Це був факт незаконного зайняття гральним бізнесом. В той день ОСОБА_15 знаходилася на чергуванні, і її викликали на місце злочину. Зі слів ОСОБА_15 вона з іншими працівниками поліції доїхали до місця події з районного управління хвилин за 15. Коли вони зайшли в приміщення грального клубу, там були працівники УБОЗ та ОСОБА_13 . ОСОБА_15 запросила двох понятих для проведення слідчої дії огляд місця події. На місці події пояснення у ОСОБА_16 відбирали працівники відділу по боротьбі з організованою злочинністю. ОСОБА_15 чула від ОСОБА_13 , що вона приймала гроші від клієнтів і давала код для гри. ОСОБА_15 з ОСОБА_13 детальної розмови не мала, бачила її лише один раз, далі справу розглядав інший слідчий. На скільки пам`ятає ОСОБА_15 , ОСОБА_13 відмовилася давати показання на місці. З ОСОБА_15 був експерт ОСОБА_17 , яка фотографувала. ОСОБА_15 був складений протокол огляду місця події, вони опечатали системні блоки, співробітники УБОЗ донесли блоки до машини, вони опечатали блоки після того як їх демонтували. Проводи з системних блоків витягували співробітники УБОЗ. ОСОБА_15 не записала співробітників УБОЗ в протокол огляду місця події, тому що, на її думку вони не приймали участі в огляді місця події, ОСОБА_13 вона також не записала тому, що не вважала це за потрібне. ОСОБА_15 не внесла експерта в протокол огляду місця події через свою помилку.

На підтвердження події злочину та вини ОСОБА_7 у його вчиненні прокурором надані суду та безпосередньо у судовому засіданні дослідженні документи, а саме: протокол огляду речей від 13.03.2013 року; договір №04104 відповідального зберігання від 15.04.2013 року між Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві та ТОВ «ВБ-Груп»; постанова про визнання речових доказів та залишення їх на зберіганні від 15.04.2013 року; корешок квитанції про зберігання речових доказів від 18.03.2013 року; постанова про приєднання до справи речових доказів від 13.03.2013 року з фото таблицею; протокол огляду місця події від 26.02.2013 року; супровідний лист про надання експерта для огляду комп`ютерних пристроїв; протокол огляду місця події від 19.02.2013 року з фото таблицею та характеризуючи документи.

Суд, допитавши обвинувачену, заслухавши показання свідків, експертів, дослідивши надані сторонами документи, оцінивши їх у сукупності дійшов до наступних висновків.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Згідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 86 КПК України зазначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Так у відповідності до ч.ч.1,2 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

В даному випадку з протоколу огляду місця події від 19.02.2013 року вбачається, що було проведено огляду приміщення за адресою АДРЕСА_2 в якому відповідно матеріалів провадження знаходився заклад де проводилися азартні ігри. Натомість в матеріалах провадження відсутні, а стороною обвинувачення не надано ухвала слідчого судді в якій би зазначалося кому належить дане приміщення, з якою метою проводиться огляд даного приміщення та які речі повинні бути відшукані в результаті проведення огляду або обшуку, що відповідало би вимогам ст.ст. 234 237 КПК України, а тому даний доказ суд вважає не належним та не допустимим.

Аналізуючи та оцінюючи у сукупності докази та показання надані сторонами, свідками кримінального провадження, суд приходить до відповідного висновку. Так, в обвинувальному акті зазначається, що ОСОБА_2 , була затримана за адресою АДРЕСА_2 в приміщенні грального закладу під час здійснення нею обов`язків касира і нібито займалася гральним бізнесом в порушення вимог ст..2 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні». Зазначахється, що вона повідомляла клієнтам про можливість здійснення азартних ігор за допомогою спеціальної програми, які містились на комп`ютерах клубу, роз`яснювала умови та порядок доступу до азартних ігор, отримувала від клієнтів грошові кошти та за допомогою спеціальної програми надавала останнім коди доступу до азартних ігор, а по закінченню ігор, видавала клієнтам виграші у виді грошових коштів. Між тим, дані обставини зазначенні у обвинувальному висновку взагалі нічим не підтвердженні. Жодна з осіб допитана в якості свідка не зазначила, що обвинувачена будь-кому щось роз`яснювала та видавала будь-які виграші. Свідок ОСОБА_10 який безпосередньо був присутній в даному закладі зазначив тільки, що він заплатив касиру 200 гривень, отримав код для гри та почав грати в комп`ютерну гру. Однак, в матеріалах провадження відсутні будь-які докази того, що гра в яку грав даний свідок відноситься до азартних і дана особа отримала якийсь виграш який би йому видала б обвинувачена. З показів свідка ОСОБА_8 вбачається, що на вилучених з даного приміщення системних блоках інстальована програма «Чемпіон». Загалом в ході його дослідження він встановив, що програма «Чемпіон» є і що вона працює, також ОСОБА_9 встановив, що без коду провести подальший запуск гри неможливо. Також зі слів ОСОБА_9 відомо, що для повноцінного функціонування гри необхідно відтворити локальну мережу, тобто, підключитись до інтернету, та об`єднати всі комп`ютери в одну мережу, при огляді було 10 системних блоків. Судом неодноразово виносилися ухвали про призначення комп`ютерно-технічної експертизи в даному провадженні. Однак усі вони залишилися без виконанні у зв`язку з ненаданням стороною обвинувачення речових доказів у вигляді вилучених комп`ютерів для проведення експертизи. Також, слід зазначити, що огляд був проведений з порушенням встановлених норм КПК України. Тобто, в матеріалах провадження відсутні докази того, що в день вчинення правопорушення, за адресою де проводилися слідчі дії, будь-хто займався гральним бізнесом, надав послуги з цього приводу та отримував виграші. Також, в матеріалах кримінального провадження відсутні докази того, що ОСОБА_2 , знала що в даному закладі в якому вона працювала перший день проводяться азартні ігри, а так само що у неї був умисел на зайняття гральним бізнесом, а отже у даному випадку відсутні докази суб`єктивної сторона злочину який характеризується прямим умислом.

Згідно з ч.2, 3 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

У відповідності до положень ч.4 ст.17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи. Обов`язок доказування у кримінальному провадженні покладається на сторону обвинувачення.

Відповідно до Постанову Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя суди при розгляді кримінальних справ мають суворо додержуватись закріпленого у ст. 62 конституції України принципу презумпції невинуватості, згідно з яким ніхто не зобов`язаний доводити невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Якщо сумніви у винуватості обвинуваченого не були усунуті в ході судового слідства, суд, виходячи із презумпції невинуватості та необхідності тлумачення всіх сумнівів на користь обвинуваченого, виносить виправдовувальний вирок.

У відповідності до ст. 373 КПК України, виправдовувальний вирок постановляється за наявності однієї з таких підстав: не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.373 КПК України виправдовувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Речові докази по справі необхідно повернути власникам та дозволити використовувати на власний розсуд.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 , визнати невинуватою та виправдати за пред`явленим обвинуваченням за ч.1 ст.203-2 КК України.

Речові докази по справі необхідно повернути власникам та дозволити використовувати на власний розсуд.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк із моменту отримання його копії. Якщо вирок ухвалено без виклику особу, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_18