Номер провадження: 11-сс/785/1333/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

представника потерпілого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ТОВ «Артена С.К.» на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2018 року про арешт майна ,-

ВСТАНОВИВ:
Оскарженою ухвалою клопотання слідчого СВ Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_10 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0002313 від 13.10.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 191 КК України задоволено.
Накладено арешт на ротаційну трафаретну печатну машину для виготовлення шпалер, тип PD IV-1200-NSDC, яка знаходиться на даний час у власності ТОВ «Арсена С.К.», а саме по вул. Вапняній, 93 в м. Одесі.
Майно, на яке накладено арешт, передано на зберігання відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 1104 від 19.11.2012 року.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_8 в інтересах ТОВ «Артена С.К.» подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2018 року скасувати, винести нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого СВ Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУПН в Одеській області ОСОБА_9 про накладення арешту на ротаційну печатну машину для виготовлення шпалер, тип PD IV-1200-NSDC відмовити повністю. адвокат посилається на те, що ротаційна печатна машина для шпалер на яку накладено арешт, правомірно використовується в щоденній господарській діяльності ТОВ «Артена С.К.», та, після накладення арешту та передачі його на зберігання стороні обвинувачення існує реальна загроза нормальній господарській діяльності підприємства. За кримінальним провадженням № 0001593 від 13.10.2016 року в рамках якого був накладений арешт на майно ротаційну печатну машину для шпалер посадові особи ТОВ «Артена С.К.» не є підозрюваним, обвинуваченим чи особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, тобто не підпадають під коло осіб, визначених ст. 170 КПК України. Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 191 КК України, за якими порушено кримінальне провадження не передбачає конфіскації майна. У вказаному провадженні не заявлено цивільного позову. Станом на теперішній час, досудовим розслідуванням, яке триває з жовтня 2016 року жодної підозри не пред`явлено. Ротаційна печатна машина для виготовлення шпалер, тип PD IV-1200-NSDC не є речовим доказом по справі.
Заслухавши суддю-доповідача; пояснення адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора та представника потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала скасуванню, з наступних підстав.

Положеннями ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

У відповідності до положень ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 цього Кодексу.
У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Вказаних вимог закону при розгляді клопотань про накладення арешту на майно слідчий суддя районного суду не дотримався.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя погодився з доводами слідчого та зазначив в оскаржуваній ухвалі, що вказане в клопотанні слідчого майно є предметом кримінального правопорушення, в рамках якого подане клопотання.
В ході досудового розслідування по кримінальному провадженню встановлено, що в період з жовтня 2016 року до січня 2017 року, більш точний час слідством не встановлено, посадові особи ТОВ "ФІРМА КРОКУС", розташованого за адресою: м. Одеса, Київське шосе, буд. 5, вносили до офіційних документів завідомо неправдиві відомості, вчиняли інше підроблення офіційних документів.
Крім того, посадові особи ТОВ «Крокус ЛТД», розташованого за адресою: м. Одеса, Київське шосе, буд. 5, в період часу з 2013 по 2017 роки, більш точний час слідством не встановлено, привласнили ввірене їм обладнання, а також розтратили інші матеріальні цінності та активи підприємства. Сума збитків встановлюється.
Згідно висновку судово-економічної експертизи №17-2280-2281 від 12.03.2018 встановлено, що господарські операції щодо купівлі ротаційної трафаретної печатної машини для виготовлення шпалер, здійснені ТОВ «Крокус ЛТД» відповідно до контракту купівлі-продажу №2206/16 від 22.06.2016 не відповідають вимогам п. 11.6, с) статуту ТОВ «Крокус ЛТД» та п. 3.2 контракту з директором ТОВ «Крокус ЛТД» від 01.08.2013.
Як встановлено в судовому засіданні апеляційного суду, посадові особи ТОВ «Артена С.К.» не є підозрюваним, обвинуваченим чи особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, тобто не підпадають під коло осіб, визначених ст. 170 КПК України. Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 191 КК України, за якими порушено кримінальне провадження не передбачає конфіскації майна. У вказаному провадженні не заявлено цивільного позову. Станом на теперішній час, досудовим розслідуванням, яке триває з жовтня 2016 року жодної підозри не пред`явлено.

За наведених вище обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя розглядаючи клопотання про арешт майна не дав належної оцінки його невідповідності вимогам кримінального-процесуального закону та дійшов висновків, які не відповідають фактичним обставини провадження.

Разом з тим, аналіз клопотання слідчого про накладення арешту на майно та долучені до нього матеріали кримінального провадження дають підстави для висновку, що клопотання не відповідає вимогам закону. Зокрема, в ньому не наведені підстави, якими слідчий обґрунтовує необхідність арешту майна, і які в свою чергу, не відповідають матеріалам кримінального провадження.

Зазначаючи у клопотанні про накладення арешту на майно, підстави для його накладення, слідчий послався на те, що вказане майно є предметом кримінального правопорушення. Разом з тим, на підтвердження зазначених тверджень не надав відповідних доказів.

Апеляційний суд з урахуванням встановлених в судовому засіданні фактів вважає, що такий підхід органу досудового розслідування щодо ініціювання питання про накладення арешту на майно, яке не є предметом кримінального правопорушення, не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону та практиці Європейського суду з прав людини.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна, зазначеного в резолютивній частині оскаржуваної ухвали та при винесенні ухвали про задоволення зазначеного клопотання, слідчим суддею була допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, які потягли за собою передчасне та необґрунтоване рішення слідчого судді.

З огляду на зазначене, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з прийняттям нової ухвали, у відповідності до вимог ч.1 ст.173 КПК України, про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, оскільки клопотання не відповідає вимогам ст.171 КПК України та в ньому не міститься обставин, які обґрунтовують підстави та необхідність накладення арешту на майно і повернення тимчасово вилученого майна особі, у якої воно було вилучено, як те передбачено вимогами ч.3 ст.173 КПК України.

Керуючись ст. 167-173, 376, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, Апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ТОВ «Артена С.К.» - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2018 року про арешт майна - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволені клопотання слідчого СВ Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_10 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0002313 від 13.10.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 191 КК України відмовити.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4