Провадження № 1-кс/520/3883/18
УХВАЛА
07.09.2018 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, в провадженні СВ Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування внесені 04.08.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002946 про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 ч.4 КК України, щодо заволодіння шахрайським шляхом грошових коштів ОСОБА_5 .

Як вбачається з клопотання, під час досудового розслідування, було встановлено, що на підставі договору між ОСОБА_6 з однієї сторони та ОСОБА_7 з іншої, про укладання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , остання передала ОСОБА_6 в рахунок майбутнього продажу квартири грошові кошти у розмірі 1068578, 99 гривень. Проте, в порушення вказаного договору, ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу було відчужено вказану квартиру ОСОБА_8 .

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладання арешту на вказану квартиру, обґрунтовуючи клопотання необхідністю забезпечення збереження предмету кримінального правопорушення та запобігання можливості її відчуження. Та просила розглянути клопотання у її відсутність, а також у відсутність власника майна з метою забезпечення дієвості арешту майна.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню наступних підстав.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно до ст.170 ч.3 КПК України, у випадку передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Згідно до ч.2 п.1 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Вказана квартира є предметом кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям зазначеним в ст.98 КПК України.

Приймаючи до уваги правову підставу для арешту майна тобто необхідність збереження предмету кримінального правопорушення, виключенні ризиків подальшої реалізації нерухомого майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для третіх осіб, вважаю доведеним у судовому засіданні слідчим наявність обґрунтованих підстав для арешту зазначеної у клопотанні квартири.

Керуючись ст. ст. 98, 172, 173, 309, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 реєстраційний номер 01, шляхом заборони її відчуження, розпорядження, вчинення нотаріальних та реєстраційних дій власником та іншими особами.

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1