Справа № 363/3385/15-к
Провадження №1-кп/367/355/2018
УХВАЛА
Іменем України
11 травня 2018 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданнів приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ст.ст. 307 ч. 2; 309 ч. 2; 185 ч.ч. 2, 3 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 23.01.2015 року за № 0000401, -

встановив:

13.04.2018 року до Ірпінського міського суду Київської області з Апеляційного суду Київської області після визначення підсудності надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст.ст. 307 ч. 2; 309 ч. 2; 185 ч.ч. 2, 3 КК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку про те, що даний обвинувальний акт необхідне призначити до слухання.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти призначення обвинувального акту до слухання, вважала, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Також, у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.2012 р. № 223-1430/0/4-12 зазначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, до нього не долучено передбачені законом додатки.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, в тому числі, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом.

Частиною першою ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).

В рішенні від 25.07.2000 р., у справі «Маттоціа проти Італії» зазначено: «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «В» ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01.03.2001р. по справі «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «в» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).

Вивчивши обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 23.01.2015 року за № 0000401 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 307 ч. 2; 309 ч. 2; 185 ч.ч. 2, 3 КК України, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону з наступних підстав.
Так, у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, слідчий ОСОБА_6 зазначила, що ОСОБА_5 засуджений Вишгородським районним судом за ч. 2 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строкам на 2 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин.
Так, 06.04.2016 року о 18 год. 00 хв. у ОСОБА_5 , який перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 виник прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів для особистого матеріального збагачення. Реалізуючи свій злочинний умисел, того ж дня, а саме о 18 год. 00 хв. він з тильної сторони зайшов на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та яка на праві власності належить ОСОБА_7 . Скориставшись тим, що ОСОБА_7 немає вдома, та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з тильної сторони будинку ОСОБА_5 викрав восьмихвильовий азбестовий шифер в кількості 5 листів. Викрадене майно ОСОБА_5 поклав на візок, який заздалегідь взяв з собою з дому, та через господарську ділянку поїхав його реалізувати.
Цього ж саме дня, з метою реалізації викраденого ОСОБА_5 продав викрадене майно своїй односельчанці ОСОБА_8 .
Зазначені дії обвинуваченого слідчий кваліфікує, як вчинення злочину, передбаченого частиною 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно. Однак, в подальшому, а саме у формулюванні обвинувачення кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно (а. п. 11 12). Таким чином, неможливо зрозуміти за якою статтею КК України слідчий кваліфікує дії обвинуваченого за вказаним епізодом.
Також, у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення зазначено, що восени 2015 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 перебуваючи в с. Рикунь Вишгородського району Київської області, поблизу колишньої ферми, помітив живі рослини зовні схожі на «Канабіс». В цей час у ОСОБА_5 виник прямий умисел па незаконне придбання наркотичного засобу - канабісу. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 повторно незаконно придбав, а саме зірвав рослини конопель зеленого кольору, що містять наркотичний засіб - канабіс. Дані рослини ОСОБА_5 , діючи умисно, переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшого зберігання наркотичного засобу за вказаною адресою, з метою власного вжитку, без мети збуту. З метою отримання сухої речовини для куріння ОСОБА_5 поклав рослини до горища підсобного приміщення на території свого домоволодіння з метою їх висушування, тим самим вчинив дії спрямовані на виготовлення наркотичного засобу - канабісу.
13.04.2016 року під час огляду підсобного приміщення (в якому знаходилась суха речовина рослинного походження зеленого кольору) за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції було виявлено та вилучено полімерний пакет жовтого кольору з надписом «Виола» в котрому знаходилась речовина рослинного походження зеленого кольору зовні схожа на «Канабіс».
Згідно висновку судово-хімічної експертизи № 7-02/380 від 20.04.2015 року встановлено, що речовина рослинного походження в поліетиленовому пакеті є особливо-небезпечним наркотичним засобом канабісом, загальною масою в перерахунку на суху речовину 46,20 г. (а. п. 12 13).
Однак, з наведеного вище вбачається, що судово-хімічна експертиза № 7-02/380 була проведена 20.04.2015 року, тобто до скоєння обвинуваченим незаконного придбання ним конопель восени 2015 р., що виходить за межі здорового глузду.
Отже, у зв`язку із наведеним обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України і підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 суд залишає без змін - тримання під вартою.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 376 КПК України суд, -

ухвалив:

Повернути прокурору обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 23.01.2015 року за № 0000401 по обвинуваченню ОСОБА_5 за ст.ст. 307 ч. 2; 309 ч. 2; 185 ч.ч. 2, 3 КК України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 суд залишає без змін - тримання під вартою до 11.06.2018 р. включно.

Зазначені в ухвалі недоліки обвинувального акту прокурору усунути протягом 10 днів.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд на протязі семи днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали буде складено у строк до п`яти днів і проголошено 16.05.2018 р. о 08 год. 40 хв.

Суддя: ОСОБА_1