УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2018 року

м. Київ
справа № 654/2517/16-к

провадження № 51-9156ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 04 липня 2018 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,
встановив:
За вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 17 липня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 146 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки та покладено обов`язки встановлені ст. 76 КК. На підставі ч. 5 ст. 72 КК ОСОБА_4 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 05 травня 2016 року по 26 травня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 146 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки та покладено обов`язки встановлені ст. 76 КК.
Цим же вироком ОСОБА_4 визнано невинуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК та виправдано у зв`язку із недоведеністю вини у вчиненні вказаного злочину; ОСОБА_5 визнано невинуватим у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК та виправдано у зв`язку із недоведеністю вини у вчиненні вказаних злочинів.
Апеляційний суд Херсонської області ухвалою від 04 липня 2018 року вирок суду першої інстанції залишив без змін.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильно надану оцінку наявним в матеріалах кримінального провадження доказам, неповноту судового розгляду,на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, просить скасувати ухвалу апеляційного суду, а кримінальне провадження призначити до нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі прокурор обмежився лише загальними фразами про допущення апеляційним судом порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, при цьому не конкретизував в чому саме полягали такі порушення та як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого цим судом судового рішення і відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 370, 404, 412, 413, 419 цього Кодексу, були б безумовною підставою для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду.
Також Верховний Суд звертає увагу прокурора, що викладені ним в касаційній скарзі доводи фактично зводяться до посилань на неповноту судового розгляду, надання власної оцінки доказам, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, касаційна скарга прокурора не містить достатнього обґрунтування щодо явної несправедливості призначеного засудженим покарання з огляду на тяжкість вчинених ними злочинів, обставин їх скоєння та даним про їх особи через м`якість, з урахуванням положень ст. 414 КПКта приписів статей 50, 65 КК.
Суд касаційної інстанції є судом права, який відповідно до ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому недотримання особою, котра звертається з касаційною скаргою положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу прокурора без руху і встановити семиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3