Справа № 589/1732/18
Провадження № 1-кс/589/795/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 травня 2018 року слідчий суддя Шосткинського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка клопотання слідчого СВ Шосткинського відділу поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Шосткинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
01 травня 2018 року до провадження слідчого судді надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюються у вчиненні вищезазначеного злочину та в межах даного кримінального провадження вбачається наявність ризиків неналежної процесуальної поведінки з боку підозрюваного, яким не зможе запобігти більш м`який запобіжний захід.
В судовому засіданні прокурор, посилаючись на зазначені обставини, вважає наявними достатні підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного, оскільки існують ризики, що він буде переховуватись від суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення або незаконно впливати на потерпілого та свідків, і стверджує, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки останнього.
Захисник та підозрюваний заперечували проти задоволення клопотання з мотивів необґрунтованості підозри та недоведеності наявності ризиків у кримінальному провадженні. Просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зазначивши, що підозрюваний буде сумлінно виконувати покладені на нього обов`язки.
Заслухавши прокурора, захисника, підозрюваного, вивчивши матеріали за клопотанням слідчого, перевіривши його доводи, суд приходить до наступного висновку.
В провадженні Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000609 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
29 квітня 2018 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 30 квітня 2018 року, в межах зазначеного кримінального провадження, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
01 травня 2018 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вирішуючи питання про наявність правових підстав та доцільність застосування щодо ОСОБА_4 найсуворішого запобіжного заходу, слідчий суддя бере до уваги наступне.
Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (ст.5) втілює основоположне право людини на захист від свавільного втручання держави у її право на свободу. Тому, у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
З цього правила випливають два природних наслідки: тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою, завжди несе сторона обвинувачення, а будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою або звільнення, залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення особи.
Роль слідчого судді при оцінці вказаних обставин полягає в перевірці істинних намірів та цілей, що стоять за позбавленням особи свободи, відповідності цих цілей та намірів вимогам закону, та, у випадку встановлення відсутності законних підстав для тримання особи під вартою, - прийняття рішення про звільнення особи з-під варти.
Така перевірка відбувається за правилами національного законодавства, які міститься в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Так, виходячи з вищенаведених норм закону, насамперед слідчий суддя, вирішуючи питання про законність тримання особи під вартою, має вирішити питання, чи існують підстави для "розумної підозри" щодо причетності підозрюваного до вчинення злочину. А згідно ст. 177, 178 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину повинна бути підтверджена вагомими доказами.
При цьому слід зазначити, що у випадку, якщо відносно особи ставиться питання про застосування винятково суворого запобіжного заходу, то слідчий суддя повинен приділити особливу увагу оцінці вагомості доказів вчинення нею злочину.
Як було вище зазначено, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Згідно тексту підозри, 8 квітня 2018 року, ОСОБА_4 , маючи умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , домовились вчинити напад на ОСОБА_8 , з метою заволодіння його майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я останнього.
На виконання задуманого 29 квітня 2018 року ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 будучи обізнаними про місце проживання ОСОБА_8 , взявши з собою, заздалегідь приготовану ними для нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, дерев`яну палицю, зайшли до 5-го під`їзду буд. АДРЕСА_1 , де піднявшись на майданчик між першим та другим поверхами стали чекати потерпілого. Побачивши, що потерпілий ОСОБА_8 заходить до під`їзду, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинну діяльність, маючи умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала напад, діючи попередньою змовою групою осіб, дочекались поки потерпілий проходитиме повз них, де близько 14-40 годин 29 квітня 2018 року, ОСОБА_7 , діючи в інтересах групи, раптово, тримаючи в руках дерев`яну палицю наніс нею удар потерпілому по голові з метою подолання будь-якого опору останнього та заволодіння його барсеткою з грошовими коштами в сумі 20000грн. Після нанесеного удару потерпілий ОСОБА_8 розвернувся та схопив руками ОСОБА_4 , а ОСОБА_7 з палицею в руках втік з місця вчинення злочину.
В результаті розбійного нападу ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження та намагався заволодіти барсеткою потерпілого, в якій знаходились грошові кошти в сумі 20000 грн., однак з незалежних від його волі причин, заволодіти вказаним майном їм не вдалося, оскільки їхні дії були припинені потерпілим, після чого ОСОБА_4 було затримано на місці вчинення злочину, а ОСОБА_7 вдалося втекти.
Вищезазначену підозру слідчий суддя вважає обґрунтованою частково, оскільки в матеріалах клопотання відсутні дані про те, що ОСОБА_4 вчиняв будь-які дії, направлені на нанесення потерпілому тілесних ушкоджень чи про те, що він взагалі був обізнаний, що такі ушкодження планувалося нанести під час вчинення злочину.
Серед доказів підозри, наявних в матеріалах клопотання, є лише протокол допиту підозрюваного та протокол допиту потерпілого, який пояснив, що один із хлопців наніс йому удар битою та втік. Іншого він затримав, при цьому хлопець не пручався, пішов до квартири та розповів про обставини вчинення злочину.
В судовому засіданні підозрюваний не заперечував, що він разом з спільником ОСОБА_7 , планував викрасти у потерпілого грошові кошти, однак пояснив, що йому не було відомо, що ОСОБА_7 взяв із собою биту з метою нанесення потерпілому тілесних ушкоджень. Те, що він не чинив перешкод для затримання себе потерпілим, свідчить про те, що він не очікував такого розвитку подій, а саме те, що ОСОБА_7 буде бити потерпілого.
З урахуванням викладеного слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження орган досудового розслідування не зібрав достатньо вагомих доказів, які б формулювали елементи підозри злочину, настільки переконливо, що це дозволяло б застосувати щодо підозрюваного найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Наступними обов`язковими, передбаченими ст. 177, 183, КПК України, підставами застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність ризиків неналежної процесуальної поведінки, яким не може запобігти більш м`який запобіжний захід.
Виходячи зі змісту вказаних норм закону, а також практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Висновки слідчого та прокурора у клопотанні щодо наявності ризиків мають бути належно обґрунтовані, зроблені за результатами сукупного аналізу характеру злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців, стану здоров`я, матеріального стану), поведінки під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), способу життя взагалі, способу самозабезпечення.
Обґрунтування неможливості запобігти ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, також повинна бути обумовлена достатніми даними. Достатні дані при цьому повинні бути не уявними або ж припустимими, а конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими відповідними доказами.
Проте, вказані вимоги закону залишилися поза увагою слідчого та прокурора.
Як зазначив прокурор у судовому засіданні, а слідчий у клопотанні, у даному кримінальному провадженні наявні ризики того, що ОСОБА_4 може: вчинити інший злочин чи продовжити злочин, у якому він підозрюється; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших осіб, причетних до вчинення злочину; ухилятися органу досудового розслідування та суду, і цим ризикам, на переконання слідчого і прокурора, не зможуть запобігти більш м`які запобіжні заходи.
Разом з тим, такі висновки залишись належним чином не обґрунтовані, а тому слідчий суддя не може у повному обсязі з ними погодитися.
Так, наявність ризику, що підозрюваний може впливати на свідків, потерпілих, іншого підозрюваного у кримінальному провадженні завжди повинна бути підтверджена даними, що чітко вказують на психологічний чи то фізичний тиск і джерело такого доказу повинно бути безумовним.
Це випливає з висновку, який міститься у рішенні «Москаленко проти України», в якому Європейський суд з прав людини вказав, що ризик того, що заявник примушуватиме свідків, потерпілих давати неправдиві показання, має вимірюватися наявністю достатніх підтверджуючих даних.
Твердження ж у клопотанні щодо можливого впливу підозрюваного на свідків та потерпілих, інших осіб у даному кримінальному провадженні жодним чином не вмотивовані.
Не є мотивованими посилання слідчого і прокурора на те, що у кримінальному провадженні існує такий ризик можливого ухилення підозрюваного від слідства та суду, якому не зможе запобігти жодний запобіжний захід, крім як тримання під вартою.
При цьому слідчий суддя бере до уваги те, що ознаками наявності такого ризику можуть бути: неявка за викликами до органів досудового розслідування; відсутність постійного місця проживання; підбурювання співучасників до втечі; висловлювання самого підозрюваного про намір втечі; факти втечі від органів досудового розслідування та суду в минулому у справах про раніше вчинені злочини тощо.
В свою чергу під час судового засідання прокурором не було наведено даних, які б свідчили про існування таких обставин.
Навпаки, у судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_4 з моменту набуття статусу підозрюваного у кримінальному провадженні будь-яких заходів для ухилення від слідства не вчиняв, намірів такої поведінки не виявляв, після вчинення злочину з місця його вчинення не втікав, добровільно дав показання.
Крім того, при оцінці критеріїв ризику втечі, суд бере до уваги дані про особу підозрюваного, а саме його молодий вік (19 років), те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, має стійкі соціальні зв`язки, успішно закінчив навчальний заклад, даних про негативну характеристику не має. У підозрюваного відсутні дані про відповідний рівень матеріального забезпечення, який би дозволяв йому залишити постійне місце проживання та утримувати себе самостійно. Як пояснила в судовому засіданні мати підозрюваного ОСОБА_9 , ОСОБА_4 після закінчення навчання намагається знайти роботу, вона в цьому йому допомагає, однак поки що безуспішно. Також свідок зазначила, що батько ОСОБА_4 помер в 2005 році, син є єдиною її підтримкою та підтримкою дідуся з бабусею, які тяжко хворіють, за характером він добрий, позитивний, що могло спонукати його на вчинення злочину, вона не знає.
Таким чином, ризик ухилення підозрюваного від слідства та суду є зовсім незначним.
Тяжкість злочину, на яку посилається слідчий та прокурор, не є достатньою підставою, яка б свідчила про наміри підозрюваного ухилитися від слідства та суду і давала б підстави вважати наявними виключні підстави для обмеження свободи підозрюваного, оскільки ступінь ризиків має оцінюватися в сукупності з іншими конкретними, необхідними, підтвердженими даними про спроби підозрюваного вчиняти дії, спрямовані на протидію досудовому розслідуванню.
Таких даних у судовому засіданні не встановлено, прокурором не наведено.
Слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення (слідчого та прокурора), що у кримінальному провадженні існує ризик можливого вчинення підозрюваним нового злочину, однак такий ризик є абсолютно не значним і йому дієво зможе запобігти інший більш м`який запобіжний захід, який не є виключним за своєю суворістю, проте який за своїм характером обмежить можливість підозрюваного вільно пересуватися та контактувати з суспільством.
На переконання суду адекватним та ефективним механізмом у цій справі буде запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Відповідно, виходячи з вищезазначеного, клопотання слідчого підлягає задоволенню частково: у застосуванні щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити та застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Керуючись ст. 176-178, 183, 181,376 КПК України слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити частково.
Відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати місце проживання, а саме: АДРЕСА_2 .
Зобов`язати підозрюваного з`являтися за кожною вимогою слідчого, прокурора, слідчого судді, суду протягом дії запобіжного заходу.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного наступні обов`язки: здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон у разі наявності; утримуватися від спілкування з свідками, потерпілим, іншим підозрюваним у кримінальному провадженні.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти звільнити в залі суду.
Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після звільнення з-під варти негайно прибути до місця свого проживання.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.
Строк дії ухвали визначити до 30 червня 2018 року.
Копію ухвали для виконання передати до органу поліції за місцем проживання підозрюваного
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області протягом 5 днів дня її оголошення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1