Справа № 473/3658/18
Номер провадження 1-в/473/273/2018

УХВАЛА
іменем України

"12" жовтня 2018 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, не маючого судимостей відповідно до ст.89 КК України, засудженого 22 лютого 2017 року Центральним районним судом міста Миколаєва за ч.4 ст.187, п.п. 6, 12 ч.2 ст.115 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього його майна /справа №1423/17967/2012/, який відбуває строк основного покарання в державній установі «Вознесенська ВК №72»

про умовно дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України,

Учасники процесу

прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представники Державної установи «Вознесенська ВК №72» ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

засуджений ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В:
Вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 22 лютого 2017 року ОСОБА_10 був визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.п. 6, 12 ч.2 ст.115 КК України та із застосуванням ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів його засуджено до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього його майна /справа №1423/17967/2012/, який відбуває строк основного покарання в державній установі «Вознесенська ВК №72».

За вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 22 лютого 2017 року, у відповідності до ч.5 п.г/ ст.72 КК України засудженому ОСОБА_10 зараховано у строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 26 травня 2012 року до 22 лютого 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок Центрального районного суду міста Миколаєва від 22 лютого 2017 року відносно засудженого ОСОБА_10 набрав законної сили 26 січня 2018 року, відповідно до ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Миколаївської області від 26 січня 2018 року /провадження № 11/784/2/18/.

За ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Миколаївської області від 26 січня 2018 року /провадження № 11/784/2/18/, вирок Центрального районного суду міста Миколаєва від 22 лютого 2017 року залишено без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зараховано у строк покарання засудженому ОСОБА_10 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 23 лютого 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року по 26 січня 2018 року з розрахунку, один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Після набрання вироком законної сили засудженого ОСОБА_10 було етаповано для відбування основного покарання в виді позбавлення волі із Державної установи «Миколаївський СІЗО» в Державну установу «Вознесенська ВК №72» на території Вознесенського району Миколаївської області.

До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області засудженим ОСОБА_10 , який відбуває строк основного покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72» подано клопотання про умовно дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України.

Початок строку 26 травня 2012 року. Кінець строку 03 травня 2022 року.

В клопотанні, поданому до суду, засуджений ОСОБА_10 просить звільнити його умовно достроково від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_10 та його захисники адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 клопотання підтримали.

Прокурори ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, вказуючи, що поведінка засудженого ОСОБА_10 протягом строку відбування покарання не свідчить про його сумлінне ставлення до праці та виправлення, тобто не доводить, що останній став на шлях виправлення.

Згідно з ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Засуджений ОСОБА_10 , відбуває основне покарання в виді позбавлення волі, призначене судом за умисні особливо тяжкі злочини, він відбув більше трьох чвертей строку основного покарання в виді позбавлення волі.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким та умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Однак, дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_10 та матеріали клопотання, в судовому засіданні встановлено, що засуджений в місцях позбавлення волі знаходиться з 06 червня 2012 року. Під час тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський СІЗО» характеризувався негативно, мав 06 /шість/ стягнень, заохочень не мав.
З 16 березня 2018 року відбував строк основного покарання в виді позбавлення волі в Державній установі «Вознесенська ВК №72». За період відбування покарання характеризується посередньо. Стягнень та заохочень не мав.
З 22 червня 2018 року відбував строк основного покарання в виді позбавлення волі в Державній установі «Миколаївський СІЗО». За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.
З 25 липня 2018 року відбуває строк основного покарання в виді позбавлення волі в Державній установі «Вознесенська ВК №72». За період відбування покарання характеризується посередньо. Стягнень та заохочень не мав.
21 серпня 2018 року засуджений ОСОБА_10 розглядався на комісії відповідно до вимог статті 81 КК України. Рішенням комісії було відмовлено, у зв`язку з тим. що засуджений ОСОБА_10 не довів свого виправлення. Після розгляду комісією в порядку статті 81 КК України, засуджений ОСОБА_10 заохочень та стягнень не мав.
За період відбування основного покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72» засуджений ОСОБА_10 зарекомендував себе наступним чином, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядку дня установи, порушень вимог режиму утримання не допускає.
У майстерні установи не працевлаштований, бажання працювати не виявляє. Участі в суспільно корисному житті відділення та програмах диференційованого виховного впливу на зауджених не приймає. За характером спокійний, легко збудливий та самовпевнений. Потребує контролю з боку персоналу установи.
У відношенні до представників адміністрації установи ввічливий та коректний, грубих висловів не допускає. У взаємовідносинах з засудженими не конфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки з різними категоріями засуджених.
Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, санітарно гігієнічних норм дотримується, має охайний зовнішній вигляд. Підтримує зв`язок з рідними шляхом листування та побачень, отримує від них посилки та передачі. Позову за виконавчими листами та аліментами не має. У скоєних злочинах розкаюється.
За весь період відбування покарання засуджений ОСОБА_10 заохочень не мав, має 06 /шість/ стягнень, які хоча і погашені, проте не свідчать про його виправлення.

Вищевказані обставини свідчать про неуспішність процесу виправлення і про відсутність можливості ефективного продовження його за умови застосування до засудженого ОСОБА_10 умовно дострокового звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України.

Відмовляючи в задоволенні даного клопотання, суд також виходить з вимог ч.1 ст.6 КВК України, у відповідності з якою виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно з ч.2 ст.6 КВК України, ресоціалізацією є свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Відповідно до ч.3 ст.6 КВК України, основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання /режим/, пробація, суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

В судовому засіданні судом не встановлено процесу позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого ОСОБА_10 , які б, на думку суду, створювали у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Тобто, конкретних переконливих даних про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, учасниками процесу суду не надано, а факт погашення накладених на засудженого ОСОБА_10 за весь період відбуття покарання 06 /шести/ стягнень та відсутність жодного заохочення не доводить успішність процесу його виправлення.
Посилання сторони захисту на незадовільний стан доров`я засудженого ОСОБА_10 , не створюють правових підстав на застосування судом вимог статті 81 КК України, а лише в певних випадках можуть давати правові підстави для звільнення засудженого ОСОБА_10 від покарання за хворобою відповідно до вимог статті 84 КК України.
Наявність даних обставин у сукупності, приводять суд до переконання про відсутність правових підстав для застосування статті 81 КК України, а тому, в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_10 про умовно дострокове звільнення від відбування основного покарання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_10 про умовно - дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України за вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 22 лютого 2017 року відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 /семи/ діб з дня її оголошення до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1