В И Р О К
Іменем України

11.10.2018 року м.Мостиська
єун 448/820/18
провадження №1-кп/448/117/18
Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська матеріали кримінального провадження за №0000158, внесені до ЄРДР 02.04.2018 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мостиська Другі Мостиського району Львівської області, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, непрацюючого, раніше не судимого згідно ст.89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

учасники справи:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
та потерпіла ОСОБА_5
в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , згідно рішення Мостиського районного суду Львівської області від 02.10.2012 року зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки с.Підгать Мостиського району Львівської області на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 750 гривень (по 375 гривень на кожну дитину) щомісячно, починаючи із 10.09.2012 року і до досягнення дітьми повноліття.

ОСОБА_3 , маючи умисел направлений на злісне ухилення від сплати аліментів, достовірно знаючи про покладений на нього судовим рішенням обов`язок щодо сплати аліментів, будучи належним чином повідомлений про вказане судове рішення, впродовж 2012-2018 років безпідставно не забезпечив сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що у подальшому призвело до виникнення заборгованості на загальну суму 48 525 гривень.

Продовжуючи свої дії спрямовані на злісне ухилення від сплати аліментів, встановлених судовим рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 02.10.2012 року на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на виклики і попередження державного виконавця про обов`язковість сплати аліментів не реагував, заборгованість зі сплати аліментів умисно не погашав.

В подальшому, з метою злісного ухилення від сплати аліментів, ОСОБА_3 , будучи офіційно працевлаштованим в період часу із 05.02.2016 року по 26.07.2016 року у ТзОВ «Аграрна Перспектива», що за адресою: с.Волиця, вул. Елеваторна, 1, Мостиського району Львівської області про своє працевлаштування Мостиський РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області не повідомив та отримуючи заробітну плату, жодної матеріальної допомоги своїм дітям не надавав, участі у їх вихованні не приймав. Після звільнення з роботи 26.07.2016 року в центр зайнятості населення для постановки на облік з метою свого працевлаштування не звертався. Внаслідок злісного ухилення від сплати аліментів за період часу із 10.09.2012 року по 02.04.2018 року ОСОБА_3 утворилась заборгованість перед ОСОБА_5 у розмірі 48 525 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, цілковито погодився з обставинами, викладеними в обвинувальному акті та оголошеними прокурором. Пояснив, що був одружений із ОСОБА_5 . Від даного шлюбу із такою у них є двоє дітей: сини ОСОБА_8 і ОСОБА_9 . В подальшому шлюб було розірвано. Окрім цього, ОСОБА_5 звернулась до суду про стягнення з нього, обвинуваченого аліментів на утримання дітей. Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 02.10.2012 року постановлено стягувати з нього аліменти на утримання дітей в розмірі 750 грн. щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Впродовж 2012-2018 років він, обвинувачений не сплачував аліменти, присуджені судовим рішенням. Зазначив, що легковажно поставився до рішення суду про стягнення з нього, обвинуваченого аліментів на утримання дітей. Також вказав, що у 2016 році офіційно працевлаштувався, однак не повідомив Мостиський РВ ДВС про своє працевлаштування. За вказаний період часу обвинувачений неодноразово викликався державним виконавцем у ДВС, де попереджався про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, однак належних висновків не робив, а надалі злісно продовжував ухилятись від сплати аліментів, хоча працював та отримував заробітну плату. У вчиненому щиро розкаюється, просив суд не застосовувати щодо нього суворої міри покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, він та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 , доведеною та вважає, що його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.164 КК України, оскільки він злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року із змінами та доповненнями "Про практику призначення судами кримінального покарання", досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, який згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Враховується також, що обвинувачений ОСОБА_3 , раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак згідно ст.89 КК України не судимий, посередньо характеризується за місцем свого проживання, є особою молодого віку, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, ніде не працює, його сімейний та матеріальний стан, роль у скоєному злочині та поведінку до і після вчинення злочину.

Беручи до уваги наведені обставини в сукупності, керуючись принципом законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе шляхом застосування до нього покарання у виді обмеження волі, але без відбування такого, надавши йому випробувальний термін та покладенням на нього обов`язків - періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти про зміну місця проживання, що є необхідним і достатнім для його перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено.

Питання речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ: матеріали виконавчого провадження відносно ОСОБА_3 , котрі знаходяться при матеріалах кримінального провадження №0000158, - повернути у Мостиський РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області.
На вирок протягом 30-ти діб з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд Львівської області.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1

Вирок набрав законної сили: «___» ______________ 20 __ р.

Суддя ОСОБА_1