УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 року м. Київ
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши матеріали клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0014098 від 17.12.2014, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 209, ч. 2 ст. 2015, ст.. 356, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України -
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту з майна, накладеного 28 листопада 2017 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва.
Клопотання обгрунтовано тим, що 28 листопада 2017 року суддя Шевченківського районного суду м. Київ ОСОБА_5 , розглянувши клопотання про накладання арешту, виніс ухвалу, якою клопотання задовольнив та наклав арешт на нерухоме майно ОСОБА_4 , а саме : садовий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05.04.2018 накладено арешт на майно вилучене під час проведення обшуку 27 березня 2018 року.
Крім того, заявник зазначає, що ПАТ «БГ БАНК» надав довідку від 01.08.2018 року про те, що заборгованість за кредитним договором № ВСВ-С-290705-1 від 25.07.2005 року, укладений між ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства», правонаступником якого є ПАТ «БГ БАНК» та ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) погашено повністю, зобов`язання перед банком виконано в повному обсязі.
У зв`язку з цим, підстав для подальшого обмеження права володіння майном немає.
Скаржник у судове засідання не з`явився, у клопотанні просив розглянути скаргу без її участі.
Слідчий у судове засідання не з`явився, однак надав заяву щодо підтримання вимог скарги.

Слідчий суддя, заслухавши сторін, вивчивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про таке.
Як вбачається з матеріалів провадження, ГСУ СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0014098 від 17.12.2014, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 209, ч. 2 ст. 2015, ст.. 356, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28.11.2017 накладено арешт на садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України, з метою забезпечення спеціальної конфіскації, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Крім того, вилучені при обшуку речі не можуть бути предметом спеціальної конфіскації в розумінні ст. 96-1 КК України, так як не належить та не належали особі, що безпосередньо притягується до кримінальної відповідальності. Також, такі речі не підпадають під випадки застосування спеціальної конфіскації, передбаченої ч. З ч. 1 ст.96 КК України, так як їх отримано у передбачений законом спосіб, та за відсутності обмежень.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у правомірне володіння ОСОБА_4 належним їй майном на підставі зазначених обставин, оскільки власником майна доведено, що в подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешті майна, відпала потреба.
У зв`язку з чим, вважає доцільним скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2017 року, не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а відтак клопотання ОСОБА_4 підлягає задоволенню.
Враховуючи наведене, керуючись ст. 2, 8, 9, 16, 85, 98, 132, 170, 174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0014098 від 17.12.2014, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 209, ч. 2 ст. 2015, ст.. 356, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України - задовольнити.

Арешт накладений 28 листопада 2017 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва у кримінальному провадженні № 0014098 від 17.12.2014 року скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1