Справа № 525/591/18
Провадження № 1-кп/525/69/2018

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.07.2018 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Велика Багачка Полтавської області кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за № 0000057 1 березня 2018 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця смт. Чутове Полтавської області, зареєстрованого в

АДРЕСА_1 , жителя

АДРЕСА_2 , громадянина України, з базовою вищою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше

не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15,

ч.1 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

1 березня 2018 року близько 04 години обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи на узбіччі автодороги Київ-Харків-Довжанський навпроти АЗС БРСМ в с. Коноплянка Великобагачанського району Полтавської області, де на той час знаходився автомобіль марки Renault Magnum 460.18 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_5 , скориставшись тим, що останній спав, діючи з корисливих мотивів, таємно, протиправно, шляхом відкриття кришки баку за допомогою заздалегідь заготовленого знаряддя вчинення злочину, а саме: шлангу та бочок (каністр) в кількості 5 шт., злив 90 л. дизельного палива, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 2340 грн.

Після цього обвинувачений ОСОБА_4 , побачивши що до нього на автомобілі наближаються сторонні особи, залишив викрадене майно та місце вчинення злочину, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе за обставин, зазначених в обвинувальному акті, визнав повністю і суду пояснив, що 1 березня 2018 року він, перебуваючи на узбіччі автодороги Київ-Харків-Довжанський навпроти АЗС БРСМ, в с. Коноплянка Великобагачанського району Полтавської області, підійшов до автомобіля марки Renault Magnum та, відкривши кришку баку автомобіля, звідки злив 90 л. дизельного палива. Побачивши, що до нього наближаються сторонні особи, він залишив викрадене майно, а сам зник з місця пригоди. У вчиненому щиро кається, просив суд не позбавляти його волі.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_5 не з`явився, до суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, в заяві вказав, що обвинуваченим ОСОБА_4 завдані збитки йому відшкодовані в повному обсязі, просив суд покарання обвинуваченому призначити на розсуд суду.

Суд, за згодою всіх учасників судового провадження, обмежився допитом обвинуваченого, оголошенням документів, які характеризують особу обвинуваченого, докази по справі не досліджувалися, в звязку з тим, що суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, які ніким не оспорюються.
Суд, дослідивши та проаналізувавши надані документи, приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), 90 л. дизельного палива, що належать ОСОБА_5 , але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), яке суд кваліфікує за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України.

У пункті 1 Постанови Пленуму ВС України " Про судову практику про призначення покарання" від 24.10.2003 року № 7 (iз змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

З досудової доповіді, наданої за ухвалою суду Великобагачанським районним сектором з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації вбачається, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб).
При обранні виду і міри покарання суд враховує тяжкість вчинення злочину, згідно ст.12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, обставини вчинення злочину, вартість викраденого, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його молодий вік, те, що раніше він не судимий, по місцю проживання в даний час характеризується посередньо, до адміністративної відповідальності на протязі року не притягувався, стан його здоров`я, він є здоровим та працездатним, обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття, добровільне відшкодування заподіяних збитків, відсутність обставин, що обтяжують покарання, визнання ним вини, його поведінку після вчинення правопорушення, заяву потерпілого ОСОБА_5 , в якій він покарання обвинуваченому просить призначити на розсуд суду та зазначив, що завдані збитки відшкодовані йому в повному обсязі, приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства і є підстави для призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, оскільки вважає, що таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

По даному кримінальному провадженню процесуальні витрати відсутні.

Речові докази: дизельне паливо об`ємом 90 л., що передано на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , необхідно залишити йому як власнику, автомобіль марки Деу Ланос реєстраційний номер НОМЕР_2 , що переданий на зберігання ОСОБА_6 , необхідно залишити йому як власнику, п`ять бочок (каністр) та резиновий шланг, що зберігаються у камері зберігання речових доказів Великобагачанського відділення поліції Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області та належать ОСОБА_4 , які були у використанні, необхідно знищити як такі, що не мають ніякої цінності.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України у виді штрафу у розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян ( 1020 грн.).

Речові докази: дизельне паливо об`ємом 90 л., що передано на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити йому як власнику, автомобіль марки Деу Ланос, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що передано на зберігання ОСОБА_6 залишити йому як власнику, п`ять бочок (каністр) та резиновий шланг, що зберігаються у камері зберігання речових доказів Великобагачанського відділення поліції Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області та належать ОСОБА_4 , які були у використанні, знищити як такі, що не мають ніякої цінності.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Великобагачанський районний суд Полтавської області.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя -