Справа №463/1112/18
Провадження №1-кс/463/316/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР, -

встановив:
Скаржник ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР за її заявою від 13.01.2018 року.
Скаргу мотивує тим, що 13.01.2018 року нею подано до Львівської місцевої прокуратури №1 заяву про вчинення суддею Господарського суду Львівської області ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст..365 КК України. Прокурор свого обов`язку, передбаченого ст.214 КПК України щодо внесення відомостей до ЄРДР протягом 24 годин після подання заяви, не виконав. У зв`язку з чим скаржник звернулася до суду з відповідною скаргою, яку просить задоволити.
Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримала в повному обсязі з підстав, передбачених в ній, та просила таку задоволити. Додатково пояснила, що перевищення службових повноважень суддею Господарського суду Львівської області ОСОБА_4 проявилось в тому, що прийняла до розгляду справу за позовом ОСОБА_5 до ЗАТ «ІРОКС», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору-зобов`язання від 01.03.1998 року, по якому прийняла відповідн рішення, яке скаржником у встановленому законом порядку до вищих судових інстанцій не оскаржувалось.

Прокурор Львівської місцевої прокуратури №1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив. В силу ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши думку скаржника, дослідивши матеріали скарги вважаю, що в задоволенні такої слід відмовити виходячи з наступних підстав.
Згідно з п.1 ч.1 ст.303 КПК України бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення може бути оскаржена заявником, представником заявника, потерпілим або його представником.
Відповідно до вимог ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
У відповідності до вимог п.п. 4 п. 2.1 наказу Генерального прокурора України від 17 серпня 2012 року № 69 «Про Єдиний реєстр досудових розслідувань» до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим кодексом. З вищевказаної норми закону вбачається, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.
Відповідно до п.п.10, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади»визначає, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження судових рішень допускається у випадках, порядку та з підстав, визначених законом. Прийняття до розгляду будь-якими особами чи органами, крім відповідного апеляційного або касаційного суду, заяв, у яких оскаржуються судові рішення, їх розгляд, витребування від судів інформації про судові справи у зв`язку з такими заявами, направлення заяв судам, вимоги до суддів про встановлення контролю за розглядом справи судом чи суддею є порушенням незалежності та самостійності суду.
Таким чином, наведення заявником власних міркувань та припущень щодо вчинення на його думку, злочину, без наявності об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки вказаного злочину, не є підставою для реєстрації заяви в ЄРДР.
Крім того, покликання скаржника на перевищення суддею своїх повноважень, яке проявилось у прийняттяі до розгляду та безпосередньому розгляді справи є хибними, так як розгляд такої є його безпосереднім та прямим обов`язком. А от незгода з винесеним рішення є підставою для його оскарження у вищестоящих судових інстанціях. Однак дій по апеляційному чи касаційному оскарженню рішення Госопдарського суду скаржник не вживала, про що особисто зазначила в своїх поясненнях, даних в судовому засіданні.
Заявлення такого роду скарги, на думку суду, є прямим тиском на суд, втручанням у здійснення правосуддя та прямо порушує норми Конституції України, суперечить Основним принципам незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29.11.1985 року та 13.12.1985 року щодо гарантування засад незалежності судових органів.
У зв`язку з вищенаведеним суд у скарзі відмовляє.
Керуючись вимогами статей 214, 303, 306, 307, 372 КПК України, -

ухвалив:
В скарзі відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1