ЄУН № 331/5611/18
Провадження № 1-кс/331/4732/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання слідчого Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002205 від 05.10.2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянки України, освіта базова загальна середня, сімейний стан заміжня, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 по кримінальному провадженню № 0002205 від 05.10.2018 року, за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що 05 жовтня 2018 року, в період часу з 12 години 10 хвилин до 12 години 20 хвилин, ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи у першому під`їзді будинку АДРЕСА_3 , підійшла до квартири АДРЕСА_4 , з якої в цей час виходив власник житла ОСОБА_9 , у своїх справах.

Далі ОСОБА_8 свідомо скориставшись похилим віком потерпілого, під приводом надання соціальної допомоги пенсіонерам, зловживаючи довірою, яка була лише способом проникнення до житла ОСОБА_9 , з дозволу власника, незаконно вторглася до його квартири, з метою подальшого заволодіння грошовими коштами останнього.

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 знаходячись у квартирі, під приводом, надання соціальної допомоги ветеранам та обміну ніби-то старих купюр грошових коштів на нові, дізналась від ОСОБА_9 , де останній зберігає власні грошові кошти, а саме на кухні в коробці, яка в свою чергу знаходиться під кухонним столом, та їх загальну суму, а саме 29 000 гривень.

Далі, ОСОБА_6 зайшла в квартиру АДРЕСА_4 вищезазначеного будинку, без дозволу на те власника, представилась працівником соціальної служби та почала відволікати увагу ОСОБА_9 , від коробки, в якій знаходились грошові кошти у розмірі 29 000 гривень, в результаті чого, потерпілий вийшов з кухні та направився до спальної кімнати для пошуку власної трудової книжки, яка зі слів ОСОБА_8 була необхідна для оформлення соціальної допомоги.

Надалі, ОСОБА_8 , знаходячись на кухні квартири АДРЕСА_5 , скориставшись відсутністю ОСОБА_9 на кухні, діючи таємно, шляхом вільного доступу, викрала з коробки грошові кошти в розмірі 29000 гривень, сховавши їх у наявну у ОСОБА_6 жіночу сумку, в цей час ОСОБА_6 спостерігала за тим, щоб ОСОБА_9 не завадив таємному викраденню майна, чим спричинили матеріальну шкоду потерпілому у розмірі 29000 гривень.

Після цього, ОСОБА_6 , тримаючи при собі жіночу сумку з грошовими коштами ОСОБА_9 у розмірі 29000 гривень, зникла з місця вчинення злочину, разом з ОСОБА_8 .

Органом досудового розслідування встановлена наявність достатніх доказів для обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Таким чином, слідство приходить до висновку, що для забезпечення належної поведінки підозрюваної ОСОБА_6 , в слідчі органи і суд, з метою уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, необхідно обрати їй запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тому слідчий звернувся до суду із вказаним клопотанням.

Прокурор в судовому засіданні внесене клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечував, посилаючись на те що, ризики, на які посилається прокурор нічим не підтверджені та носять характер припущення. Дії його підзахисної органом досудового розслідування кваліфіковані невірно. Підозрювана раніше не судима, має постійне місце проживання, має стійкі соціальні зв`язки, не має наміру переховуватись від суду та якимось чином впливати на свідків, на підставі викладеного, просить суд у задоволенні клопотання відмовити та застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрювана ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю підтримала позицію свого захисника, просила суд застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та надані матеріали, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, дійшов наступного висновку.

05.10.2018 року 16 годині 20 хвилин ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

06.10.2018 року о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України.

06.10.2018 року о 16 годині 05 хвилин підозрюваній ОСОБА_6 вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та матеріали, якими обґрунтовується необхідність запобіжного заходу.

Слідчий суддя приходить до висновку, що матеріалами, зібраними в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні та долученими до клопотання підтверджується на даній стадії слідства обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Murrey v. the United Kingdom»). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»).

Клопотання слідчого вмотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлена причетність підозрюваної до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та наявні ризики того, що підозрювана ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При вирішенні питання запропонованого запобіжного заходу належить оцінити в сукупності всі інші обставини, що відповідно до положень ст. 178 КПК України враховуються судом при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Частина ч. 2 ст. 194 КПК України, передбачає обов`язок слідчого судді, суду постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи із приписів ст. 184 КПК України слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у ст. 177 КПК України, послатися на обставин, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Проте, в порушення наведеної норми процесуального права, прокурором в судовому засіданні не доведено існування тих ризиків, на які слідчий посилається в клопотанні в обґрунтування обрання відносно підозрюваної найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня («Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися факторами, пов`язаними з характером особи, її моральністю, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).

Враховуючи те, що під час розгляду клопотання прокурором також не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), то слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрювану обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Матеріалами, доданими до клопотання встановлено, що ОСОБА_6 не має судимості і раніше до кримінальної відповідальності не притягалась, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, має постійне місце проживання, працює реалізатором на ринку, у зв`язку з чим має джерело доходу, заміжня, має на утриманні неповнолітню дитину, на її утриманні знаходиться двоє онуків, яка також потребують сторонньої допомоги, що свідчить про міцність соціальних зв`язків та виключає її можливість переховуватись від органу досудового розслідування, при цьому прокурором не наведено суду жодних прикладів поведінки підозрюваної, які могли б свідчити про існування такого ризику, як незаконний вплив на свідків у цьому кримінальному провадженні або перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки як встановлено в судовому засіданні, в даному кримінальному провадженні немає жодного очевидця злочинної діяльності ОСОБА_6 , окрім потерпілого. Разом з тим, судом встановлено, що грошові кошти потерпілого, якими заволоділа ОСОБА_6 , вилучені органом досудового розслідування під час проведення огляду місця події.

Аналізуючи обставини справи, дані про особу підозрюваної, запропоновані законодавцем запобіжні заходи, слідчий суддя приходить до висновку, що в даній конкретній справі, найбільш дієвим заходом процесуального примусу попереджувального характеру, застосованим до підозрюваної ОСОБА_6 може бути домашній арешт із покладенням на підозрювану обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 184, 194 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 по кримінальному провадженню № 0002205 від 05.10.2018 року, за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Звільнити підозрювану ОСОБА_6 негайно з під-варти в залі суду.

Покласти на підозрювану ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- не залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період з 21-00 години до 06-00 години без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- носити електронний засіб контролю;

- з`являтися до органів досудового розслідування та суду, за першим викликом та у призначений час;

- не відлучатися за територію м. Золотоноша, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на відповідний структурний підрозділ ГУ НП у Черкаській області.

Роз`яснити органу Національної поліції, що вони повинні негайно поставити на облік ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і повідомити про це слідчому судді.

Строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відносно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити на два місяці, тобто до 07 грудня 2018 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1