Справа №: 630/641/17
У Х В А Л А
Іменем України
24 вересня 2018 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю

прокурорів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

захисників неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_5

ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

законних представників ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10

неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Люботин, Харківської області обвинувальний акт за кримінальним провадженням №0000687 відносно неповнолітніх ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України, ОСОБА_13 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_12 , ОСОБА_13 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України. ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України.

В судове засідання з`явилися прокурор, законні представники та захисники неповнолітніх обвинувачених, неповнолітні обвинувачені.

Відповідно до ухвали Люботинського міського суду Харківської області від 30 липня 2018 року ОСОБА_12 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28 вересня 2018 року.

Від неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12 надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`яку. Неповнолітній обвинувачений посилається на те, що прокурором не доведено ризиків, на які він посилається як на підставу для подовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та посилається на відповідні норми закону. Крім того, неповнолітній обвинувачений зазначає про відсутність взагалі підстав для тримання його під вартою.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_12 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Неповнолітньому ОСОБА_12 замінено запобіжний захід із домашнього арешту на тримання під вартою відповідно до ухвали від 20 лютого 2018 року через порушення покладених на нього зобов`язань.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_12 підтримав своє клопотання та заперечував проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Неповнолітній ОСОБА_12 зазначає, що ризики, зазначені прокурором мають лише формальний характер і жодним чином не доведені. Він має житло та стійкі соціальні зв`язки, на свідків, потерпілих тиску не чинив.

Захисник неповнолітнього ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання свого підзахисного та просив відмовити прокурору в задоволенні клопотання про продовження міри запобіжного заходу. Захисник зазначає, що прокурором не доведено існування ризиків, на які вона посилається.

Неповнолітні обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , їх законні представники і захисники підтримали клопотання неповнолітнього ОСОБА_12 і його захисника, просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно зі ст.ст. 7-9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованими посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 Кримінально-процесуального кодексу України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Суд, враховуючи, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого ОСОБА_12 більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження, аналізуючи дані про особу обвинуваченого, а саме: те, що він обвинувачуються в скоєнні зокрема тяжкого кримінального злочину, в період дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді арешту обвинувачується у вчиненні нового злочину, відсутні належні гарантії та підтвердження соціальних зв`язків, які б переважали наявні ризики їх ухилення від суду, запобігання тиску на потерпілих та свідків, які не були допитані судом, доцільно вирішувати питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважаючи його таким, що відповідає характеру та тяжкості діяння, що інкримінується обвинуваченому, відповідності особи обвинуваченого та запобіганню можливості перешкоджати інтересам правосуддя, зокрема і ухиленню від суду, а тому, суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для обрання обвинуваченому інших більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою. На теперішній час не встановлено осіб - родичів, які б змогли здійснювати нагляд за неповнолітнім ОСОБА_12 та допомагали йому у вирішені соціально побутових питань, зокрема не відомо за які кошти може бути забезпечене його існування.

Строк дії ухвали суду про обрання запобіжного заходу закінчується 28 вересня 2018 року, однак, судове провадження по даному кримінальному провадженню не закінчено і потребує часу для розгляду, тому строк дії запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого необхідно продовжити.

Суд приймає до уваги клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на більш м`яку, але зазначає, що на теперішній час це не можливо, зокрема і через те, що обвинувачений сам порушив правила перебування під домашнім арештом та не виконав покладені на нього обов`язки.

Згідно зі змістом ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали суду. Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання неповнолітнім обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу суд враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 181, 194, 199 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12 задовольнити.

В задоволенні клопотання неповнолітнього ОСОБА_12 - відмовити.Міру запобіжного заходу відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань №27 Державної пенітенціарної служби України продовжити на 60 днів до 22 листопада 2018 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя(підпис) ОСОБА_1