Справа № 359/2978/18
Провадження № 1-в/359/249/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2018 Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю представника БВК №119 ОСОБА_4 ,
за участю засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бориспіль з технічною фіксацією в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сотніківка, Яготинського р-ну, Київської обл., українця, громадянина України, з базовою вищою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27.03.2013 за ч.1 ст. 396 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 27, п.п. 6. 12 ч. 2 ст. 115 КК України виправдано. Вироком колегії суддів Апеляційного суду Київської області від 02.07.2013, вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27.03.2013 скасовано, визнано винним за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України і призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі,

В С Т А Н О В И В :

19.04.2018 засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду на підставі ст. 539 КПК України із клопотанням про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

У судовому засіданні засуджений своє клопотання підтримав у повному обсязі, зазначив, що він 80% часу утримується під вартою та відбув без порушень. На даний час вважає, що своєю поведінкою довів виправлення, дотримується здорового способу життя. Має батьків які хворіють та потребують його допомоги. У зв`язку з вищенаведеним просив клопотання задовольнити.

Представник Бориспільської виправної колонії №119 в судовому засіданні просив в задоволенні клопотання засудженого відмовити.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечувала, оскільки засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення, не працевлаштований, заохочень немає, а тому відсутні підстави, передбачені ст.81 КК України.

Ознайомившись із позицією учасників провадження, матеріалами клопотання та особовою справою засудженого, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання з наступних підстав.

Згідно ст. 1 Кримінально-виконавчого кодексу України кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Пункт 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26.04.2002 Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Для застосування звільнення, згідно п.2 ч. 3 ст. 81 КК України необхідно щоб засуджений фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Сумлінна поведінка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання, гарною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Ця поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Судом встановлено, що згідно вироку Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27.03.2013 ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст. 396 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 27, п.п. 6. 12 ч. 2 ст. 115 КК України виправдано (а.с.7-21). Вироком колегії суддів Апеляційного суду Київської області від 02.07.2013, вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27.03.2013 скасовано, та ОСОБА_5 визнано винним за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України і призначено покарання 8 років позбавлення волі (а.с.22-35). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16.03.2016 до ОСОБА_5 застосовано ч. 5 ст. 72 КК України, згідно Закону України «Про внесення змін до Кримінального Кодексу України, щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» за №838 VІІІ від 26.11.2015, зараховано з 28.08.2012 по 02.07.2013.

Відповідно до вимог ст.12 КК України вчинений засудженим ОСОБА_5 злочин є особливо тяжким.

Початок строку відбуття покарання засудженого ОСОБА_5 починається 28.08.2012 року, а закінчення 23.10.2019.

З матеріалів особової справи слідує, що засуджений ОСОБА_5 міру кримінального покарання в місцях позбавлення волі відбуває з 28.08.2012.

Під час знаходження в Київському СІЗО зарекомендував себе з посередньої сторони, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.

В Бориспільській виправній колонії № 119 відбуває покарання з 07.10.2014. Відповідно до характеристики від 14.08.2018, затверджену начальником ДУ «Бориспільська виправна колонія №119» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 (а.с.36-37). За час відбування покарання засуджений характеризується посередньо, стягнень та заохочень немає. У відношенні до засуджених не конфліктний, підтримує рівні дружні стосунки із засудженими, як позитивної так і негативної спрямованості. Засудженому було запропоновано бути працевлаштованим на виробництві установи, але засуджений відмовився.

Намагається дотримуватися правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Вимоги адміністрації встановленні законодавством виконує, але під контролем. За характером спокійний та врівноважений. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки. Намагається утримувати спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Підтримує зв`язки з рідними шляхом побачень та отримує від них передачі. Згідно вироку позову немає. Вину у скоєному злочині визнав повністю. Приймає участь у житті самодіяльності та фізичного розвитку колонії згідно вимог ст. 123 КВК України однак участь у роботі самодіяльних організацій, не бере, не проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи відповідно до ст. 127 КВК України.

Згідно висновку установи засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від покарання.

Даючи аналіз вищевикладеному, суд приходить до переконання, що дійсно засуджений ОСОБА_5 не довів своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, що став на шлях виправлення.

Тому суд вважає за доцільне у задоволенні клопотання засудженого відмовити.

Враховуючи зазначене, на підставі ст.ст. 57, 81 КК України та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сотніківка, Яготинського р-ну, Київської обл., українця, громадянина України, з базовою вищою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27.03.2013 за ч.1 ст. 396 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 27, п.п. 6. 12 ч. 2 ст. 115 КК України виправдано. Вироком колегії суддів Апеляційного суду Київської області від 02.07.2013, вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27.03.2013 скасовано, визнано винним за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України і призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі, про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання - відмовити.

Повний текст ухвали буде виготовлено протягом трьох днів.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя: ОСОБА_1