Справа № 502/825/18
УХВАЛА

22 травня 2018 року м. Кілія

Слідчий суддя Кілійського районного суду Одеської області ОСОБА_1
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши в судовому засіданні клопотання

слідчого СВ Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 ,

погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3

про арешт майна

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся 21.05.2018 року до слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області з клопотанням, погодженим з прокурором про накладення арешту на майно, вилучене в ході досудового слідства у кримінальному провадженні № 0000296, внесеному 20.05.2018 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

На обґрунтування вказаного клопотання слідчий у ньому зазначив та прокурор, який погодив клопотання, в судовому засіданні пояснив, що 19.05.2018 р. приблизно о 21:30 ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в одній з кімнат житлового будинку за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , будучи обуреним на образу, яка виникла на ґрунті побутового конфлікту після спільного розпиття із своєю дружиною ОСОБА_6 , реалізовуючи злочинний умисел, направлений на протиправне позбавлення життя потерпілої, взяв зі столу кухонний ніж, яким завдав ОСОБА_6 , що в цей час лежала на ліжку, один удар ножем в передню поверхню грудей, від чого ОСОБА_6 померла на місці.
Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000296 від 20.05.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та слідчим ОСОБА_4 у складі групи слідчих здійснюється досудове розслідування.
20.05.2018 р. в ході проведення огляду місця події було виявлено та вилучено: кухонний ніж з руків`ям чорного кольору, загальною довжиною 30 см; зрізи ковдри з плямами бурого кольору; зрізи з матрацу з плямами бурого кольору; штани чоловічі темно-синього кольору; майку чорного кольору; ганчірку жовтого кольору з плямами бурого кольору.
Вказані речі постановою слідчого від 20.05.2018 р. визнано речовими доказами у відповідному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та зважаючи на те, що відповідні речі вважаються тимчасово вилученим майном, яке зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, слідчий у клопотанні та прокурор в судовому засіданні просили слідчого суддю задовольнити клопотання та накласти арешт на відповідне майно, заборонивши користуватись та розпоряджатись ним.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник на розгляд клопотання не прибули. Їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши додані до клопотання матеріали та проаналізувавши відповідні положення законодавства, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Як зазначено в ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим, серед іншого, згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди .

Як зазначено в ч.ч. 1-2 ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
А згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 даної статті арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що майно стосовно якого порушено клопотання про арешт, відповідає вимогам, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, що узгоджується з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Встановлені обставини свідчать, що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може призвести до того, що відповідне майно буде втрачено, в зв`язку з чим є необхідність у його застосуванні і це не суперечитиме п. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Додатково слідчий суддя зауважує, що згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції згідно із Законом № 772-VIII від 10.11.2015 р., арешт може бути накладено не лише на майно підозрюваного, а на майно будь-яких осіб, що узгоджується з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

На підставі викладеного приходжу до висновку про обґрунтованість клопотання слідчого та необхідність його задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 170-173 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити .

Накласти арешт на вилучене 20.05.2018 р. під час проведення огляду місця події у кримінальному провадженні, внесеному 20.05.2018 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000296 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, майно: кухонний ніж з руків`ям чорного кольору, загальною довжиною 30 см; зрізи ковдри з плямами бурого кольору; зрізи з матрацу з плямами бурого кольору; штани чоловічі темно-синього кольору; майку чорного кольору; ганчірку жовтого кольору з плямами бурого кольору.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборонити користуватись та розпоряджатись майном, на яке накладено арешт.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1