Справа № 192/1857/17
Провадження № 1-кп/192/64/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.05.2018 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне кримінальне провадження №0000452, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 червня 2017 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Дружелюбівка Солонянського району Дніпропетровської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 , має середню спеціальну освіту, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, не військовозобов`язаний, не працює, раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку АДРЕСА_1 25 червня 2017 року приблизно з 15 до 16 години 00 хвилин керуючись раптово виниклим умислом на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, побачив ОСОБА_6 , який лежав на землі у безпорадному стані, внаслідок алкогольного сп`яніння. Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 , підійшовши та схилившись над потерпілим, умисно, усвідомлюючи наслідки своїх дій, наніс ОСОБА_6 один удар металевим предметом швайкою, яка призначена для забиття худоби, в область грудної клітини потерпілого праворуч ззаду. В результаті зазначених дій ОСОБА_3 завдав ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: рубця в області 7-го міжребер`я на позадньо-пахвовій лінії праворуч, які за своїм характером відносяться до тяжкого ступеню тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Після чого з місця скоєння злочину зник.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини вчиненого ним злочину.

В судовому засіданні пояснив, що 25 червня 2017 року приблизно о 16 годині 00 хвилин в будинку АДРЕСА_1 , він з ОСОБА_6 та ще трьома чоловіками вживали спиртні напої. Сварок між ними не було, проте у нього раптово виник умисел на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , який лежав на землі внаслідок того, що був в стані алкогольного сп`яніння. Тому він знайшов , швайку та вдарив ОСОБА_6 у спину. Після цього він вибачався перед потерпілим, засуджує свою поведінку, просить не наказувати його надто суворо, у вчиненому щиро каявся.

Враховуючи те, що обвинувачений, його захисник та прокурор не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Крім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, оцінивши показання ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Вина обвинуваченого у вчиненні ним злочину в судовому засіданні доказана повністю. Він діяв прямим умислом, є суб`єктом злочину, оскільки є осудною повнолітньою особою.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття.

Обставина, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання, обвинуваченого ОСОБА_3 - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, оскільки згідно Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 24, ОСОБА_3 26 червня 2017 року перебував у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Частиною 2 статті 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства, оскільки злочин вчинено ним вперше, в скоєнні злочину обвинувачений щиро каявся, є раніше не судимим. Наявність обставини, що обтяжує покарання не виключає можливість призначення такого покарання. Тому суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до вчиненого, суд вважає, що йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.121 КК України, із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, згідно ст.76 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.75,76 КК України, ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Речові докази фрагмент дерев`яної палиці з плямами речовини бурого кольору, фрагмент рослини з плямами речовини бурого кольору, зразок крові потерпілого ОСОБА_6 , чотири швайки для забиття худоби, залишки змивів з об. №№1-5 на ниточках з контрольним зразком марлевої серветки знищити.

Речові докази майку чоловічу світло-сірого кольору, бриджі чоловічі чорного кольору, пару калош чорного кольору повернути ОСОБА_3 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Головуючий: суддя ОСОБА_1