УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого слідчого управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000468 від 11 серпня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.239-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий слідчого управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 , згідно якого просить накласти арешт на бульдозер МК-21 № 4132 1989 ТУ224408-79; бульдозер Talleks ЕКЦ-206 № 138 1987 ТУ 22-48-80; земснаряд «Балаклея», які належать ТОВ «Собі», (місцезнаходження юридичної особи: 04071, м. Київ, вул. Електриків, 4).

Як зазначає слідчий у клопотанні, під час здійснення огляду соціальної мережі «Фейсбук», а саме сторінки https://m.fasebook.com/357239/posts/492277/, виявлено повідомлення громадської організації «Стоп корупції» від 03.08.2018 про те, що невстановлені особи здійснюють видобування та вивіз піску з території селища Зазимья Броварського району Київської області за допомогою земельного снаряду та вантажної техніки, без відповідних дозвільних документів.

Далі, відповідно до клопотання, в ході огляду місця події від 15.08.2018 по 18.08.2018 на території піщаного кар`єру кадастровий номер :02:002:0040), було виявлено та вилучено наступні транспортні засоби, за допомогою яких здійснювалось незаконне заволодіння ґрунтовим покровом, а саме піском, який є корисною копалиною, які мають доказове значення у провадженні, а саме: бульдозер МК-21 № НОМЕР_1 ; бульдозер Talleks ЕКЦ-206 № НОМЕР_2 ; земснаряд «Балаклея».

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав з мотивів наведених у ньому та просив його задовольнити.

Представник власника майна заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки тимчасово вилучене майно не має жодного відношення до вказаного кримінального провадження.

Дослідивши доводи клопотання й додані до нього матеріали, заслухавши пояснення слідчого та представника власника майна, приходжу до висновку про необхідність відмови в його задоволенні, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має також обов`язково переконатись на підтвердження вчинення кримінального правопорушення в наявності доказів, які мають давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування таких заходів забезпечення кримінального провадження.

В той же час, слідчий суддя не виявив обґрунтованих та переконливих даних, які б давали підстави вважати, що майно, арешт на яке просить накласти слідчий, може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

Так, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Що стосується постанови слідчого слідчого управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 від 18 серпня 2018 року, якою бульдозер МК-21 № 4132 1989 ТУ224408-79; бульдозер Talleks ЕКЦ-206 № 138 1987 ТУ 22-48-80; земснаряд «Балаклея» визнано речовими доказами, то слід зазначити, що в цій постанові слідчий не навів обґрунтованих даних, які б безсумнівно вказували, що вилучене майно, відповідно до ст. 98 КПК України, мають реальні ознаки речового доказу. Дана постанова містить лише виклад фактичних обставин справи та вказівку на ст. 98 КПК України, критеріям якої («предмет кримінального правопорушення…»), на думку слідчого, відповідають бульдозер МК-21 № 4132 1989 ТУ224408-79; бульдозер Talleks ЕКЦ-206 № 138 1987 ТУ 22-48-80; земснаряд «Балаклея», які належать ТОВ «Собі».

В той же час, слідчим в судовому засіданні не доведено, що майно, яке перебуває у власності ТОВ «Собі» (місцезнаходження юридичної особи: 04071, м. Київ, вул. Електриків, 4), є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, або іншим чином підпадає під чітко визначені правові ознаки, передбачені ст. 170 КПК України.

Таким чином, на переконання слідчого судді, правових підстав для задоволення клопотання немає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 170, 171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого слідчого управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000468 від 11 серпня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.239-2 КК України відмовити.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1