Справа № 755/8502/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" червня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005023 від 23 травня 2018 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комсомольское, Зінківського району, Полтавської області, громадянина України, непрацюючого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
встановив:

Під час досудового розслідування, на підставі положень ст. 468 КПК України, 30 травня 2018 року між підозрюваним ОСОБА_5 та представником потерпілого КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, у рамках даного кримінального провадження, у зв`язку з чим прокурором, на виконання вимог ч. 1 ст. 474 КПК України, направлено до суду обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою.

Ухвалою суду, згідно ч. 1 ст. 314 КПК України, призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст.ст. 314-316, 474 КПК України та безпосередньо можливості затвердження укладеної угоди.

Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні, розуміючи наслідки затвердження угоди та права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, просив суд затвердити угоду про примирення і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначив, що в повній мірі розуміє наслідки невиконання останньої, визначені ст. 476 КПК України.

Представник потерпілого ОСОБА_4 , розуміючи наслідки укладання та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 ч.1 п.2 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, вважав за необхідне угоду затвердити.

Прокурор, в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені заходи.

Суд заслухавши думку сторін угоди та прокурора, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України (далі - КПК України) та закону приходить до наступного.

Статтею 468 КПК України регламентовано, що в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно з даною угодою, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України, визнаючи шляхом її укладення доведеним, що ОСОБА_5 22 травня 2018 року приблизно о 18 год. 00 хв перебував в будинку АДРЕСА_2 , де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме опалювального обладнання у вказаному будинку.

З цією метою, ОСОБА_5 піднявся на тринадцятий поверх будинку АДРЕСА_2 та перебуваючи на сходовому майданчику коридору загального користування, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 шляхом вільного доступу, діючи з корисливих мотивів, відламав від кріплення на стіні прилад опалення, який перебуває на балансі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», вартістю 350 грн. 00 коп., після чого поклав його у візок, який мав при собі.

В подальшому, продовжуючи реалізовувати свої злочинні наміри, маючи єдиний умисел на викрадення майна, ОСОБА_5 спустився на дванадцятий поверх вказаного будинку, де на сходовому майданчику коридору загального користування, шляхом вільного доступу, діючи з корисливих мотивів, відламав від кріплення на стіні ще один прилад опалення, який перебуває на балансі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», вартістю 350 грн. 00 коп., який поклав на візок та направився на перший поверх для виходу із вказаного будинку.

Після чого, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та мав реальну можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Ініціювання та укладення угоди було здійснено у відповідності до положень ст. 469 КПК України та порушень норм останньої, у підготовчому судовому засіданні, судом не встановлено.

Безпосередньо в самій угоді про примирення викладено усі імперативні реквізити останньої, визначені ст.471 КПК України, та доведено до відома її сторін наслідки укладення та затвердження, регламентовані ст. 473 КПК України, наслідки невиконання, визначені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за ст. 12 КК України, особливостей обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє.

Підстав регламентованих п.п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України для відмови у затвердженні угоди прокурором не було доведено та судом не виявлено.

Таким чином, судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що умови даної угоди в повній мірі відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та закону.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 та ч. 1 ст. 475 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання слід залишити без змін до набрання вироку законної сили.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.

Процесуальні витрати у провадженні, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, відсутні.

Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373-374, 468-469, 471, 473-475 КПК України, суд,

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення, укладену 30 травня 2018 року між підозрюваним ОСОБА_5 та представником потерпілого КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» ОСОБА_4 , у рамках кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0005023 від 23 травня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження обраний обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін.

Речові докази два металевих прилади опалення, сірого кольору, які були вилучені 22 травня 2018 року в ході огляду місця події біля гаражного кооперативу, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, буд. 13 у громадянина ОСОБА_5 , які передані під зберігальну розписку представнику потерпілого ОСОБА_4 залишити у володінні потерпілого КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва».

Речові докази металевий візок, ковдру червоного кольору та мотузку з двома металевими гаками, які були вилучені 22 травня 2018 року в ході огляду місця події біля гаражного кооперативу, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, буд. 13 у громадянина ОСОБА_5 , які передані під зберігальну розписку ОСОБА_5 залишити у його володінні.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених ч. 1 ст. 473 КПК України до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1