Справа № 643/1707/13-к
н/п 1-кп/640/212/18

"07" листопада 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
судді - ОСОБА_2 ,
присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 ,
обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
захисників - адвокатів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, зареєстрованого АДРЕСА_1
за ч. 3 ст. 15, п.п. 6,12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України,-
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Харкова, мешкаючого АДРЕСА_2 ,
за ч. 3 ст. 15, п.п. 6,12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,-
встановив:
У провадженні суду знаходиться вказане кримінальне провадження.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_8 заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_10 , враховуючи ризики, передбачені п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України та те, що застосування жодного із більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого не може запобігти ризикам, які існують, а також просила суд врахувати ступень тяжкості інкримінованих злочинів та прийняти до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під варту не відпали, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, обвинувачний не працює, раніше судимий, не має постійних соціальних зв`язків, в період розгляду кримінального провадження, за ч.3 ст. 15, п.п. 6,12 ч. 2 ст. 115, ч.4 ст.187 КК України, скоїв кримінальне правопорушення та обвинувачується за ст.187 ч.2 КК України.
Прокурор ОСОБА_7 та представник потерпілого ОСОБА_9 клопотання прокурора ОСОБА_8 підтримали.
Обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник проти клопотання прокурора заперечували.
Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник проти задоволення клопотання прокурора заперечували, вважаючи його необґрунтованим, вважали, що існування ризиків, які зазначені прокурором не доведені, тому вважають що відсутні підстави для продовження обвинуваченому даного запобіжного заходу, просили змінити на інший запобіжний захід, зазначили, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку.
Відповідно до ст. 331 ч.3 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м.Харкова від 22.08.2017 р. відносно ОСОБА_10 застосовано запобіжний зхахід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 20.10.2017 р.
Ухвалами суду міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою продовжено та останньою ухвалою від 11.09.2018 р. визначено та продовжено на 60 днів, тобто до 09 листопада 2018 р. включно.
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_10 , суд враховує наявність ризиків, передбачених п.1, п.5. ч. 1 ст. 177 КПК України: можливість ОСОБА_10 переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також оцінюючи сукупність обставин передбачених в ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у скоєні кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується, враховуючи, що дії у вчиненні яких він обвинувачується носять характер тяжкого кримінального правопорушення, ті обставини, що обвинувачений не працює та не має офіційних джерел існування, застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливе, а тому, суд продовжує строк тримання під вартою ОСОБА_10 до 60 днів, тобто до 5 січня 2019 р.
Крім вказаного, судом приймається до уваги, що ОСОБА_10 в період розгляду кримінального провадження, за ч. ст. 15, п.п. 6,12 ч. 2 ст. 115, ч.4 ст.187 КК України, скоїв кримінальне правопорушення та обвинувачується за ст.187 ч.2 КК України.
При цьому, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченим злочину, можливість незаконного впливу на свідків, які ще судом не допитані, ухилення від явки до суду, вчинення іншого злочину.
Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Водночас, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Так, згідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Керуючись ст. 183 ч.3,4 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_10 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обвинувачується, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, тобто злочину, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.
Керуючись ст. 177, 178, 182, 331, 372 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін - у вигляді тримання під вартою, продовживши строк цього запобіжного заходу до 60 днів, тобто до 5 січня 2019 р. включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Присяжні: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5