Справа № 175/152/18-к
Провадження № 1-кп/175/14/18
Ухвала

Іменем України

05 травня 2018 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0001168 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився у м. Чернігів, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого у тому ж населеному пункті по АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

встановив:

Під час дослідження доказів за письмовим клопотанням прокурора, захисник ОСОБА_4 заявила письмове клопотання про визнання недопустимими доказами компакт-диску біло-синього кольору RIDATA DVD-R 4.7/120min і протоколів перегляду відеозапису з цього диска за участю ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , оскільки заява потерпілого про прийняття вказаного цифрового носія була адресована слідчій ОСОБА_12 , яка не мала повноважень проводити досудове розслідування, оскільки на той час матеріали кримінального провадження перебували у провадженні Дніпровського ВП.

Вислухавши думку прокурора, який вважав клопотання необґрунтованим, думку захисника ОСОБА_5 і обвинувачених ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , які підтримали клопотання, думку обвинувачених ОСОБА_11 і ОСОБА_10 , які покладалися на розсуд суду, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Частина 2 цієї статті передбачає, що недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

За приписом ч.1 ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате (ч.2 ст.89 КПК України).

Виходячи з цих вимог закону та враховуючи, що зазначені захисником ОСОБА_4 обставини не свідчать про очевидну недопустимість доказів, суд не вбачає правових підстав для визнання недопустимими цих доказів на підставі ч.2 ст.89 КПК України і вважає необхідним вирішити питання їх допустимості у загальному порядку, передбаченому ч.1 ст.89 КПК України.

Керуючись ст.ст.86, 89, 350, 369 КПК України, суд -
ухвалив:

Клопотання захисника ОСОБА_4 про недопустимість доказів - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1