Справа № 660/1104/15-к
Номер провадження 1-в/660/16/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2018 року

Нововоронцовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Нововоронцовка клопотання ОСОБА_3 про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Нововоронцовського районного суду Херсонської області з клопотанням про зняття арешту з майна, в порядку ст. 539 КПК України. В обґрунтування клопотання зазначила, що 06.02.2014 року рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області по справі №660/1632/13-ц поділено спільне майно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яким визнано за ОСОБА_3 право приватної власності на частину житлового будинку з магазином, СТО, складом та туалетом, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Печерським районним судом м.Києва 09.10.2015 року по справі №757/37442/15-к винесено ухвалу про арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_4 , на праві особистої приватної власності, розташованого за вищевказаною адресою. Вироком Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 25.11.2015 року затверджено угоду про визнання винуватості від 19.11.2015 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_5 , ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.332-1, ч.1 ст. 263 КК України та засуджено до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. 30.11.2015 року державним реєстратором управління державної реєстрації ГТУЮ в м.Київ ОСОБА_6 внесено запис про накладення арешту на вказане майно до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. При спробі заявниці реєстрації в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області по справі №660/1632/13-ц, було отримано відмову в зв`язку з накладенням арешту на майно з перелічених питань. Тому, просить суд зняти арешт та заборону відчуження майна, належного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та виключити майно з Єдиного реєстру заборон та відчужень нерухомого майна.

ОСОБА_3 надала до канцелярії суду заяву про розгляд заяви про зняття арешту без її участі, вимоги, зазначені в клопотанні підтримує у повному обсязі.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали в їх сукупності, вважаю необхідним відмовити в задоволенні клопотання про зняття арешту з майна з огляду на наступне.

Як вбачається із рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 06.02.2014 року, ОСОБА_3 виділено у власність частину житлового будинку з магазином, СТО, складом та туалетом, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також визнано за ОСОБА_3 право приватної власності на частину житлового будинку з магазином, СТО, складом та туалетом, який розташований за зазначеною адресою.

Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №96956096 від 12.09.2017 року з параметром пошуку житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано 09.08.2013 року на підставі свідоцтва про право власності від 24.02.2012 року за ОСОБА_4 ; відомості про зміну власника відсутні.

Відповідно до вимог ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням прокурора, засудженого, його захисника,законного представника, а також інших осіб, установ, або органів, у випадках, встановлених законом.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, що відповідає п.7 ч.2 ст. 131 КПК України.

В той же час, чинним законодавством передбачено порядок скасування такого забезпечення кримінального провадження як арешт, що відповідає ст. 174 КПК України.

Так, положення ч. ч. 1, 2 статті 174 КПК України, передбачає, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Разом з тим, у пункті 1 Постанови №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» Пленум ВССУ роз`яснив, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Отже, ст. 174 КПК України має виключний перелік осіб, яким дозволено звертатись з відповідним клопотанням. Таким чином, для ініціювання питання про скасування/зняття арешту з майна заявниці необхідно виступати в статусі особи, які перелічені в ч.1 даної статті. Аналізуючи клопотання, яке надійшло до суду, а також, додані до нього документи, вбачається, що заявниця намагається скасувати арешт на житловий будинок з магазином, СТО, складом та туалетом, проте доказів законних правових підстав належності їй вказаного майна судді не надано, право власності на 1/2 частину вказаного майна заявниця не зареєструвала.

Одночасно, судом приймаються до уваги й положення ЦК України у редакції від 16 січня 2003 року, що діяв на момент ухвалення рішення по справі, а саме ч.ч.1, 4 ст. 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом, та ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку про те, що заявниця не входить до кола осіб, визначених ст. 174 КПК України, а отже не належить до суб`єктів, яким надано право подання відповідних клопотань, в зв`язку із чим в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 174, 539 КПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зняття арешту з майна.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Херсонської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1