Справа № 514/1082/18
Провадження № 1-кп/492/134/18
УХВАЛА

25 жовтня 2018 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Весела Долина, Тарутинського району, Одеської області, українця, громадянин України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адрессою: АДРЕСА_1 ,
проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,
раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

З клопотання вбачається, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 121 КК України при наступних обставинах.

27.05.2018 року приблизно о 16 год. 10 хв., ОСОБА_5 знаходячись за столом в коридорі домоволодіння АДРЕСА_1 , разом із братом ОСОБА_7 , матір`ю ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , розпивали алкогольні напої, а саме вино домашнього виготовлення.

В ході розпиття алкогольних напоїв між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 за столом відбулася розмова про хатні справи по дому, в ході якої ОСОБА_5 зробив зауваження ОСОБА_9 щодо неналежного ведення господарства та стану житлового будинку АДРЕСА_1 , де фактично проживав ОСОБА_9 на що ОСОБА_9 почав висловлюватися ненормативною лексикою на адресу ОСОБА_5 , в результаті чого між сторонами виник конфлікт.

В ході розпиття алкогольних напоїв між ОСОБА_6 і ОСОБА_9 за столом відбулася розмова про хатні справи по дому, в ході якої ОСОБА_6 зробив зауваження ОСОБА_9 щодо неналежного ведення господарства та стану житлового будинку АДРЕСА_1 , де фактично проживав ОСОБА_9 , на що останній почав висловлюватися ненормативною лексикою в адресу ОСОБА_6 , в результаті чого між останніми виник конфлікт.

В цей час ОСОБА_10 та ОСОБА_11 намагались відтягнути ОСОБА_6 від ОСОБА_9 у зв`язку з чим останній вибіг до сусідньої кімнати домоволодіння, звідки через вікно втік до території подвір`я суміжного домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після чого, приблизно через 10 хвилин, ОСОБА_9 , повернувшись до кімнати домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , тим же способом через вікно, як і покинув житловий будинок, приліг на диван, розташований в одній з кімнат вказаного будинку, що почув ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні коридору, після чого останній зайшов до кімнати, де лежав ОСОБА_9 , та 27.05.2018 приблизно о 16:20, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, продовжуючи діяти з прямим умислом, з метою спричинення тілесних ушкоджень, продовжив наносити ОСОБА_9 чисельні удари (точну кількість ударів в ході досудового розслідування встановити не вдалось можливим) руками, зжатими в кулаки, та ногами по всім частинам тіла ОСОБА_9 , а саме по голові, тулубу та кінцівкам.

За наслідками побиття ОСОБА_6 завдав ОСОБА_9 не менше 50 ударів обома руками, зжатими в кулак, та обома ногами, внаслідок чого останньому були спричинені наступні тілесні ушкодження: закрита внутрішньочерепна травма у формі забою головного мозку, 2 садна і синець до зовні від зовнішнього краю лівої надбрівної дуги; в ділянці лоба зліва 10 дрібних, переважно смугастих саден; 12 смугастих саден на лівій щоці; синець по зовнішньо-верхньому краю, лівої надбрівної дуги; синець у зовнішнього кінця лівої верхньої повіки: в вушній ділянці зліва, група дрібних синців, на площі 3,5x4,5 см; синець верхньої та нижньої повіці правого ока; садно на переніссі; синець і 6 саден, на спинці та кінчику носа; синець на підборідді; 7 саден в ділянці лоба з права, у зовнішнього краю правої надбрівної дуги, і на правій щоці; 2 садна під підборіддям зправа; синець по нижньому краю нижньої щелепи зправа; 3 садна і синець по середньо-ключичній лінії з права, на рівні 4 ребра; синець передньо-пахвовій лінії зправа, на рівні 5 правого ребра; 2 синця по задньо-пахвовій лінії зправа, на рівні 6 та 7 правих ребер; садно по зовнішній поверхні нижньої третини правого плеча; синець по задньо-зовнішній поверхні середньої третини лівого передпліччя; 7 саден і синець, по бічній поверхні грудної клітки зліва; 10 саден і синець по зовнішній поверхні правого колінного суглобу; крововилив у м`які тканини голови, грудної клітки; перелом 5-6 правих ребер з пошкодженням пристінкової плеври, які в сукупності спричинили сполучну травму голови і тулуба та призвели до травматичного шоку, та які згідно пп.«о» п.2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17.01.1995, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

ОСОБА_9 був запрошений співробітниками Тарутинського ВП Арцизького ВП ГУ НП в Одеській області проїхати з останніми до комунальної установи «Тарутинська центральна районна лікарня», розташованої за адресою: Одеська область, Тарутинський район, смт. Тарутине, вул. Красна, 75, для надання йому медичної допомоги, куди і був доставлений працівниками поліції 27.05.2018 о 20:30 годині.

ІНФОРМАЦІЯ_3 о 06:10 годині ОСОБА_9 помер в комунальній установі «Тарутинська центральна районна лікарня».

Причиною смерті ОСОБА_9 стала сполучна травма голови та тулуба і розвинутий травматичний шок.

Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 25 липня 2018 року відносно ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 13 вересня 2018 року відносно ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Прокурор 25.10.2018 року надав до суду клопотання про продовження відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив суд його задовольнити, пояснивши, що ОСОБА_6 обвинувачується в вчиненні тяжкого злочину, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення (злочин) чи продовжити кримінальне правопорушення, а також може переховуватися від суду та може вчиняти тиск на свідків, у зв`язку з чим відносно нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Захисник адвокат обвинуваченого ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив обрати більш м`який запобіжний захід, посилаючись на недоведеність ризиків зазначених у клопотанні.
Обвинувачений ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечував, просив обрати більш м`який запобіжний захід.
Суд, вислухавши обґрунтування прокурора, який підтримав клопотання, думку захисника-адвоката та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення клопотання, вивчивши матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК Українизапобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, судом враховується, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком більш ніж на три роки. До взяття під варту ніде не працював, перебуваючи на волі, з урахуванням суворості покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винуватим, буде мати реальну можливість переховуватись від суду. З цих підстав суд приходить до висновку, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що були підставою для застосування відносно ОСОБА_6 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не зменшилися та не перестали існувати, обставини, що були враховані при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою також існувати не перестали, тому суд у відповідності до вимог ст. ст. 177, 178, 183, 197 КПК України вважає за необхідне продовжити обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , суд також враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Суд також враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії судового розгляду та тяжкості можливого покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі доведеності його вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за рішенням суду, суд, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого, а тому вважає за можливе та необхідне продовження строку його тримання під вартою.
З урахуванням вищенаведеного, оцінивши обставини визначені ст. 178 КПК України, суд дійшов висновку, що доводи прокурора, які викладені у клопотанні знайшли своє підтвердження у суді та є переконливими для суду і, прокурором доведено, що перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може переховуватися від суду та вчиняти тиск на свідків які ще не були допитані судом, тому клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
Щодо заперечень захисник адвокат обвинуваченого ОСОБА_4 суд зазначає наступне.
На теперішній час справа знаходитися на стадії дослідження доказів, а саме допиту свідків, та усі свідки на теперішній час ще не допитані, а також допитані свідки можуть бути допитані повторно, тому ризик незаконного впливу на свідків на теперішній час не відпав, крім того зважаючи на тяжкість можливого покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі доведеності його вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за рішенням суду, ризик переховування від суду також не відпав.
Крім того з доводів захисника адвоката ОСОБА_4 вбачається, що на теперішній час невідомо хто є власником будинку де до затримання мешкав обвинувачений та відповідної згоди власника на теперішній час немає.
Також раніше у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що власного житла він немає, будинок у якому він був зареєстрований фактично зруйнований, а попереднє місце його мешкання належить іншій особі.
Відповідно до положень ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Суд під час вирішення клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 , враховує права власника майна відповідно до положень ЦК України та приходить до висновку, що суд позбавлений можливості обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки обвинувачений власного житла немає, а від власника будинку де мешкав обвинувачений суду не були надані жодні документи підтверджуючі право обвинуваченого на проживання за вказаною у клопотанні адресою.
Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.
Суд, задовольняючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , вважає за можливе не визначати обвинуваченому розмір застави, так як ОСОБА_6 обвинувачений у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства, що є небезпечним для життя і здоров`я особи.
Керуючись ст. ст. 177-178, 183, 186, 314, 315, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням його в Ізмаїльській установі виконання покарань Управління державної пенітенціарної служби України (№ 22).

Строк дії ухвали суду становить 60 (шістдесят) днів. Ухвала суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 24 грудня 2018 року.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до апеляційного суду Одеської області. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя
Арцизького районного суду ОСОБА_1