Справа № 308/3974/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

27.03.2018 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №11-кп/777/222/2018 за апеляційними скаргами обвинуваченого і прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.12.2017.
Цим вироком ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Виноградів Закарпатської області, мешканець АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, неодружений, непрацюючий, судимий 13.05.2014 за ч.2 ст. 185 та ч.3 ст. 185 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі і звільнений від відбування покарання на підставі п. «б» ст. 4 Закону України «Про амністію у 2014 році», засуджений, з урахування внесеного ухвалою цього суду від 18.12.2017 виправлення, за ч. 2 ст. 186 КК України на чотири роки позбавлення волі.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 703 грн.68 коп. процесуальних витрат, речові докази мобільний телефон, гаманець, два фотознімки, талон і аркуш паперу повернути потерпілому ОСОБА_10 ..
ОСОБА_6 визнаний винним в тому, що о 22:20 17.03.2017 на вул. О. Кошового, 6 у м. Ужгород, з корисливих мотивів, повторно, утримуючи потерпілого ОСОБА_10 за верхній одяг наніс йому удари долонею по обличчю та відкрито викрав у нього майно загальною вартістю 4948 грн.: з руки - мобільний телефон «iPhone 5 S» ІМЕІ НОМЕР_1 вартістю 4295 грн. і з внутрішньої кишені куртки гаманець вартістю 59 грн. з готівкою 10 євро, 2 долари США і 250 грн..
Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати вирок в частині призначення покарання через його невідповідність тяжкості злочину і особі обвинуваченого внаслідок м`якості, і ухвалити новий вирок, за яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Вважає, що суд не врахував характеру і ступеня суспільної небезпечності злочину та відомостей про особу ОСОБА_6 .. Зазначив, що ОСОБА_6 вчинив злочин не вперше, у 2014 році був звільнений від відбування покарання, призначеного йому за злочини, передбачені частинами 2 та 3 ст. 185 КК України, на підставі амністії, у даному кримінальному провадженні ухилявся від суду, притягується до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України ще й в іншому кримінальному провадженні.
Обвинувачений в апеляційній скарзі просить вирок скасувати або змінити і пом`якшити покарання, шляхом застосування ст. 75 КК України. Посилається на те, що визнав вину, щиро розкаявся, повернув потерпілому викрадене, від досудового розслідування не ухилявся, належним чином виконував свої процесуальні обов`язки. Вважає, що, враховуючи всі ці обставини і те, що захисник просив суворо його не карати, суд не мав права призначати йому настільки суворе покарання, а отже його вирок є незаконним.
Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст вироку і апеляційних скарг, пояснення захисника і обвинуваченого, які підтримали апеляційні вимоги обвинуваченого і заперечили проти апеляційної скарги прокурора, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційні вимоги прокурора Ужгородської місцевої прокуратури і заперечила проти апеляційної скарги обвинуваченого, провів судові дебати, заслухав останнє слово обвинуваченого, перевірив матеріали кримінального провадження, обговорив доводи сторін і знаходить, що апеляційні скарги обвинуваченого і прокурора не підлягають до задоволення з таких підстав.
ОСОБА_6 в судовому засіданні дав показання про обставини кримінального правопорушення, які повністю узгоджуються з його фактичними обставинами, викладеними в обвинувальному акті і встановленими судом.
Правова кваліфікація діяння ОСОБА_6 за ч.2 ст. 186 КК України, як відкритого викрадення чужого майна поєднаного з насильством, яке не було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, установленим судом фактичним обставинам відповідає, є правильною. В апеляційних скаргах її правильність не оспорюється.
Відповідно до засад, визначених у ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Статтею 67 КК України визначено вичерпний перелік обставин, які обтяжують покарання. Згідно з частиною четвертою цієї статті, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання, як таку, що його обтяжує.
Звільнення від відбування покарання з випробуванням, про яке просить в апеляційній скарзі обвинувачений, згідно з ч.1 ст. 75 КК України, є можливим за умов, якщо тяжкість злочину, особа винного та інші обставини справи в сукупності приведуть суд до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання.
Вчинення ОСОБА_6 злочину повторно, в даному випадку, є обставиною, яка вплинула на його кваліфікацію, отже враховувати її ще раз, як таку, що обтяжує покарання, суд не вправі. Те, що ОСОБА_6 вчинив злочин не вперше, у 2014 році був звільнений від відбування покарання, призначеного йому за злочини, передбачені частинами 2 та 3 ст. 185 КК України, на підставі амністії, у даному кримінальному провадженні ухилявся від суду, притягується до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України ще й в іншому кримінальному провадженні, на що посилається в апеляційній скарзі прокурор, під перелік, зазначений у ст. 67 КК України, не підпадає, отже жодна з цих обставинам не є такою, яка обтяжує покарання. Тому вони не складають і підстави для визнання призначеного ОСОБА_6 покарання невідповідним тяжкості даного злочину і особі обвинуваченого внаслідок надмірної м`якості. З цих міркувань доводи апеляційної скарги прокурора про вищий, ніж встановив суд першої інстанції, ступінь суспільної небезпечності ОСОБА_6 та тяжкості вчиненого ним злочину Апеляційний суд до уваги не приймає.
З іншого боку, ці самі обставини, враховані судом першої інстанції, як такі, що характеризують особу ОСОБА_6 , свідчать про неможливість його виправлення без відбування покарання.
Суд першої інстанції правильно визначив ступінь тяжкості вчиненого злочину, врахував визнання ОСОБА_6 своєї вини, його розкаяння, сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обставин, які обтяжували б його покарання. Обставин або даних про особу обвинуваченого, які свідчили б про менший, ніж визначив суд, ступінь його суспільної небезпечності, у кримінальному провадженні не встановлено і в апеляційних скаргах не наведено. Не є такою обставиною і виконання ОСОБА_6 своїх процесуальних обов`язків.
Отже, призначене ОСОБА_6 найм`якіше з передбачених санкцією ч.2 ст. 186 КК України, але реальне покарання повністю відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого в цьому кримінальному провадженні не обирався, клопотання про його застосування немає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, Апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
апеляційні скарги обвинуваченого і прокурора залишити без задоволення, вирок Ужгородського міськрайонного суду від 12.12.2017 щодо ОСОБА_6 , з урахування внесеного ухвалою цього суду від 18.12.2017 виправлення, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді: