Єдиний унікальний номер 243/13/17-к
Номер провадження 11-кп/775/534/2018

УХВАЛА

Іменем України

11 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області матеріали кримінального провадження № 0000842 відносно ОСОБА_9 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 лютого 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 лютого 2018 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Майдан Слов`янського району Донецької області, громадянина України, з середньо освітою, не одруженого, дітей на утриманні не має, офіційно не працює, раніше в силу ст.89 КК України не судимого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 лютого 2018 року, 02 квітня 2016 року приблизно о 16.00 годині, ОСОБА_9 знаходячись у приміщенні кафе «Рандеву» за адресою: місто Слов`янськ вулиця Карла Маркса, 47, з раніше знайомими йому ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вживали спиртні напої. Близько 19.00 годині ОСОБА_12 направився за місцем свого проживання, а ОСОБА_11 та ОСОБА_9 залишились в зазначеному кафе. 02 квітня 2016 року близько 21.00 годині ОСОБА_11 та ОСОБА_9 вийшли з кафе та продовжили розпивати спиртні напої на вищевказаній вулиці біля будівельного магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташований поряд з кафе «Рандеву», де між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин трапилась сварка. В ході сварки ОСОБА_9 діючи зі злочинною недбалістю, розуміючи небезпечність своїх дій та суспільну небезпеку, не передбачаючи можливості настання суспільно - небезпечних наслідків свого діяння - завдання смерті ОСОБА_11 , хоча за даних конкретних обставин ОСОБА_9 повинен був та міг їх передбачити наніс щонайменше один удар кулаком правої руки в область підборіддя та ротової порожнини потерпілого ОСОБА_11 , від якого останній не устоявши на ногах впав на землю та вдарився об асфальтне покриття тім`яною областю голови.

Таким чином противоправними діями ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_11 було спричинено наступні тілесні ушкодження: забійна рана на шкірі нижньої губи зліва, крововиливи під слизову оболонку верхньої губи в центрі та нижньої губи на всьому протязі, садна тильної поверхні лівої кісті утворились від дії тупих предметів не задовго до настання смерті, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Закрита черепно-мозкова травма: забійна рана тім`яної області зліва, забій м`яких тканин волосистої частини голови, крововилив в білу речовину головного мозку великих півкуль, в стовбур головного мозку, крововилив під тверду мозкову оболонку утворились від дії тупих предметів не задовго до настання смерті, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя. В результаті отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у період часу з 01.00 годин до 03.00 годин на місці скоєння злочину. Отримані тілесні ушкодження та настання смерті ОСОБА_11 знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку.

На вказаний вирок суду захисником ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , було подано апеляційну скаргу, в якій він просить змінити вирок в частині призначеного покарання, зменшити призначений ОСОБА_9 строк покарання, враховуючи його щире каяття.

В запереченнях на апеляційну скаргу, потерпіла ОСОБА_6 зазначає, що вирок суду першої інстанції є законними та постановленим з урахуванням тяжкості злочину смерті її сина та скасуванню не підлягає. Просить вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали доводи своєї апеляційної скарги, просили її задовольнити, думку прокурора, потерпілу ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7 , які заперечували проти доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки фактичні обставини справи та доведеність вини ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення ніким не оспорюється, колегія суддів перевіряє законність вироку тільки в межах апеляційної скарги.

Призначаючи покарання суд врахував ряд обставин, зокрема й ті, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, а саме: тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, обставини й дані про особу ОСОБА_9 , зокрема, те, що він на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, в силу ст. 89 КК України не судимий, враховані обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття обвинуваченого ОСОБА_9 , обставину, що обтяжує покарання: вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Колегія суддів бере до уваги таку правову позицію, зазначену в постанові ВСУ від 14.04.2016 року. Україна є правовою державою (стаття 1 Конституції України). Відповідно до частини першої статті 8 Основного Закону України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у Рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора та від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі про призначення судом більш м`якого покарання. Так, у Рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.»

На думку колегії суддів міра покарання ОСОБА_9 призначена у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості злочину, смерть потерпілого, конкретних обставин справи, а саме скоєння кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, даних про його особу, який раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, не працює, задовільно характеризується за місцем мешкання, також пом`якшуючи обставини - провину визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_9 призначено в межах санкції.

Оскільки за вимогами ст. 65 КК України покарання повинно бути необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання у виді 4 років позбавлення волі є саме таким.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 обґрунтовано прийняті до уваги зазначені обставини, в тому числі пом`якшуючі. Всі обставини, зазначені в апеляційній скарзі захисника, повно та обґрунтовано викладені у вироку судом першої інстанції та враховані при обранні міри покарання.

Визнання своєї провини та розкаяння у скоєному самі по собі, не є безумовним обов`язком суду для пом`якшення покарання.

Доводи захисника про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_9 більш м`якого покарання, на думку колегії суддів, задоволенню не підлягають, з тих підстав, що обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник, ні в своєї апеляційної скарзі, ні в суді апеляційної інстанції, не навели жодної підстави для зміни вироку в частині призначеного покарання.

При цьому, судова колегія враховує, що обвинуваченим ОСОБА_9 не відшкодовано заподіяної шкоди потерпілій при вирішенні поданих нею у даному кримінальному провадженні цивільного позову.

Крім того, судова колегія, врахуває позицію потерпілої ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, яка висловила під час апеляційного розгляду та просила, вирок суду залишити без змін, крім того, зазначила, що саме від дій обвинуваченого ОСОБА_9 , наступила смерть її єдиного сина, після скоєного ОСОБА_9 , не вжив заходи, для надання медичної допомоги її сину,а також на теперішній час не вибачився перед нею, та не відшкодував матеріальну та моральну шкоди висловила під час апеляційного розгляду кримінального провадження.

За таких обставин, визнати призначене обвинуваченому ОСОБА_9 , покарання явно несправедливим та для заміни виду покарання на більш м`яке, як про це зазначає апелянт, колегія суддів не має підстав.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів достовірність доказів та були б підставами для скасування або зміни вироку, не встановлено.

Тому, колегія суддів, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 не вбачає.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що по даному кримінальному провадженню досягти мети покарання у розумінні ч.2 ст.50 КК України можливо лише шляхом реального відбування покарання обвинуваченим у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 .

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 лютого 2018 року відносно ОСОБА_9 - залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що тримається під вартою в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді