Дата документу Справа № 320/3143/17
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №11-кп/778/1188/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №320/3143/17Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 квітня 2018 року про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою суду засудженому ОСОБА_7 повернуто його заяву про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Запорізького обласного суду від 10.12.1999 року та ухвали Верховного Суду України від 10.08.2000 року.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Свої вимоги мотивує тим, що суддя ОСОБА_1 двічі брала участь у цьому провадженні та ухвалені нею судові рішення були скасовані, а тому суддя ОСОБА_1 не мала права повторно брати участь у даному провадженні. Крім того, суддя на стадії вирішення питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами вдалася до оцінки зазначених у заяві доводів щодо їх належності до нововиявлених, тим самим фактично прийняла рішення по суті заяві, що є недопустимим на цій стадії кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, засудженого та його захисника, які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити; прокурора, яка заперечила проти апеляційної скарги та вважала за необхідне ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з заявою про перегляд судових рішень щодо нього за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 березня 2018 року заява засудженого була залишена без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст.462 КПК та заявнику було надано п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків.

На виконання даної ухвали засуджений подав нову заяву про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.

Проте суд дійшов висновку, що засуджений не усунув недоліки заяви, зазначені в ухвалі від 05 березня 2018 року, оскільки не зазначив обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, а також не навів обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, у зв`язку з чим повернув заяву засудженому.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Статтею 462 КПК визначені вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Зокрема відповідно до п.4 ч.2 ст.462 КПК у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами повинні бути зазначені, в тому числі, обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.

Засуджений ОСОБА_7 , звертаючись до суду із заявою про перегляд судових рішень щодо нього за нововиявленими обставинами, посилався на наявність у нього алібі, оскільки на час скоєного злочину він перебував у приймальнику-розподільнику, де він нібито відбував покарання за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Між тим, з дослідженого апеляційним судом протоколу кримінальної справи щодо ОСОБА_7 вбачається, що під час розгляду справи засуджений свою вину не визнавав з підстав його непричетності до вчинення вбивства ОСОБА_9 , яке, на його переконання, було вчинено ОСОБА_10 , з яким він того вечора разом розпивав алкогольні напої. Про обставини вчиненого вбивства ОСОБА_7 було відомо саме зі слів ОСОБА_10 , з яким він розмовляв через декілька годин після вбивства ОСОБА_9 .

При цьому зі змісту показів самого ОСОБА_7 , а також підсудних ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та свідків, вбачається, що в день вчиненого вбивства ОСОБА_9 . ОСОБА_7 перебував у гуртожитку, де розпивав алкогольні напої з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

Сам ОСОБА_7 про його перебування на час скоєного злочину в приймальнику-розподільнику судам першої і касаційної (на той час) інстанції не повідомляв.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 погодився, що про обставини свого алібі йому повинно було бути відомо ще під час судового розгляду. Проте засуджений заявив, що він не повідомив про своє алібі суду, через те, що на нього чинився тиск співробітниками міліції.

Між тим, до таких пояснень судова колегія ставиться критично, оскільки під час судового розгляду ОСОБА_7 не визнавав своєї вини, але абсолютно з інших підстав, ніж ті, що наведені ним в заяві про скасування вироку суду за нововиявленими обставинами. На обставини, відмінні від тих, що зазначені ним в даній заяві, засуджений також посилався і в своїй касаційній скарзі. Цим доводам судами дана оцінка в ухвалених ними рішеннях.

Під час розгляду справи Запорізьким обласним судом свої покази ОСОБА_7 давав в добровільній формі. Невизнання ним своєї вини під час судового розгляду і, тим більше, при написанні касаційної скарги свідчить про відсутність будь-якого тиску на ОСОБА_7 з боку третіх осіб, які б перешкоджали засудженому повідомити суду про факт його перебування на момент вчинення злочину в приймальнику-розподільнику.

Зазначене свідчить про те, що обставини, на які посилався засуджений в своїй заяві про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, повинні були бути йому відомі на час судового розгляду. Поважних підстав неповідомлення ОСОБА_7 про ці обставини суду в заяві про скасування вироку суду не наведено і під час апеляційного розгляду даної скарги не встановлено.

Відтак ОСОБА_7 дійсно в порушення вимог п.4 ч.2 ст.462 КПК у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не було зазначено обставин, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та самому ОСОБА_7 .
Посилаючись в своїй заяві на незаконність складу суду касаційної інстанції через нескладання суддями присяги з моменту проголошення незалежності держави України, засуджений ОСОБА_7 не врахував положення пункту 12 розділу XI «Перехідні положення» Конституції України 1996 року, яким визначено, що судді всіх судів в Україні, обрані чи призначені до дня набуття чинності цією Конституцією, продовжують здійснювати свої повноваження згідно з чинним законодавством до закінчення строку, на який вони обрані чи призначені. Судді, повноваження яких закінчилися в день набуття чинності цією Конституцією, продовжують здійснювати свої повноваження протягом одного року.

Відтак, на переконання колегії суддів, міськрайонний суд обґрунтовано залишив заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами без руху, оскільки засуджений не зазначив обставин, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.

В наново поданій заяві засуджений ОСОБА_7 недоліки, зазначені в ухвалі Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 березня 2018 року, не усунув, оскільки його повторна заява усупереч положенням ст.462 КПК не містила посилань на наявність нововиявлених обставин, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду. Обставини, на які ОСОБА_7 посилається у своїй заяві, не є нововиявленими в розумінні ст.459 КПК.

До заперечень апеляційної скарги засудженого про те, що суддя вдалася до оцінки зазначених у заяві доводів щодо їх належності до ново виявлених і, тим самим, фактично прийняла рішення по суті заяви, апеляційний суд ставиться критично. Адже ч.2 ст.464 КПК вимагає від суду перевірити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами на її відповідність вимогам ст.462 КПК, в тому числі і на наявність в ній обставин, які не були відомі та не могли бути відомі суду та особі під час судового розгляду.

Безпідставними є і доводи апеляційної скарги засудженого про те, що оскаржуване ним наразі судове рішення ухвалено суддею, яка не мала права брати участі у цьому провадженні. Адже скасування ухвали судді про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відповідно до вимог кримінального процесуального закону не є перешкодою для продовження розгляду даного провадження цим же суддею, що також узгоджується і з Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року №30 з наступними змінами.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування, як про це йде мова в апеляційній скарзі засудженого, відсутні. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування ухвали, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 квітня 2018 року про повернення засудженому ОСОБА_7 його заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Запорізького обласного суду від 10.12.1999 року та ухвали Верховного Суду України від 10.08.2000 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той самий строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4