Ухвала
Іменем України

23 серпня 2018 р.

м. Київ
справа № 274/6474/13-к
провадження № 51-2737км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за касаційними скаргами захисників ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 11 квітня 2017 року, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Лемеші Бердичівського району Житомирської області, мешканця АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України, такого, що не має судимості.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 лютого 2017 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він 12 вересня 2011 року о 23.00 год., будучи у стані алкогольного сп`яніння, у квартирі АДРЕСА_3 , на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_8 , під час сварки, умисно завдав останній численні удари руками та дерев`яною палицею в голову, тулуб та верхні й нижні кінцівки, заподіявши ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження, що спричинило смерть потерпілої.
Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 11 квітня 2017 року вирок залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційних скаргах:
- захисник ОСОБА_6 просить судові рішення щодо ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону та неправильним застосуванням кримінального закону, а справу закрити. Зазначає, що суд безпідставно не прийняв до уваги показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які були дані в судовому засіданні, а в основу вироку поклав показання дані ними на досудовому розслідуванні. Також вважає, що на досудовому слідстві було порушено право на захист його підзахисного;
- захисник ОСОБА_5 порушує питання про скасування судових рішень щодо її підзахисного ОСОБА_7 із закриттям справи. Посилається на однобічність та неповноту досудового слідства та судового розгляду справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначає, що суд дав не правильну оцінку показанням допитаних по справі свідків та судово-медичних експертів. Звертає увагу на те що, у справі приймав участь прокурор, який підлягав відводу, оскільки брав участь у цій справі як слідчий.
У запереченні прокурор просить касаційні скарги захисників залишити без задоволення, а судові рішення щодо ОСОБА_7 без зміни.
Позиції інших учасників судового провадження
Захисник ОСОБА_5 підтримала подані скарги.

Прокурор ОСОБА_4 вважала, що касаційні скарги є необґрунтованими та просила залишити їх без задоволення.

Мотиви Суду
При вирішенні питання про скасування або зміну вироку, ухвали, постанови відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року, суд касаційної інстанції керується статтями 370-372 цього Кодексу і не переглядає судові рішення з підстав однобічності і неповноти дізнання та досудового слідства, щодо невідповідності висновків суду у вироку фактичним обставинам справи. Натомість, саме такі підстави є предметом перегляду суду апеляційної інстанції.
Із огляду на це, судова колегія при вирішенні питань, поставлених у касаційних скаргах виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом першої інстанції і в межах поданих апеляцій перевірених колегією суддів апеляційного суду.
Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого злочину, підтверджений зібраними в установленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку.
Зокрема, суд першої інстанції, мотивуючи свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_7 у заподіянні ОСОБА_8 умисних тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили її смерть, послався у вироку на показання свідка-очевидця ОСОБА_9 , які були дані нею на досудовому слідстві щодо обставин учинення ОСОБА_7 протиправних дій, а саме: що він завдавав удари ОСОБА_8 , вказувала на послідовність нанесення ним ударів, описувала хронологію подій. Ці показання узгоджуються із даними, що містяться у протоколах: очної ставки між ОСОБА_7 і ОСОБА_9 та свідками ОСОБА_14 й ОСОБА_9 , а також відтворенням обстановки та обставин події за участю свідків.
Відповідно до встановлених обставин, суд першої інстанції обґрунтовано не знайшов підстав для сумніву в достовірності показань свідка ОСОБА_9 , даних нею на досудовому слідстві, та обґрунтовано поклав її показання в основу обвинувального вироку, оскільки вони узгоджувалися з іншими доказами, які досліджувалися судом.
Із матеріалів справи вбачається, що суд критично віднісся до показань свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які вони давали в судовому засіданні, оскільки їх показання є непослідовними.
Також суд, обґрунтовуючи свій висновок щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, дослідив у судовому засіданні висновки судово-медичної експертизи, додаткової судово-медичної експертизи та комісійної судово-медичної експертизи, з яких убачається, що причиною смерті ОСОБА_8 є комбіновані травматично-геморагічний шок і травматична емболія, виникнення яких обумовлено численними пошкодженнями на тілі у вигляді масивних синців з утворенням вільних проміжків, заповнених кров`ю, руйнуванням підшкірної жирової клітковини і розвитком жирової емболії судин мікроциркулярного русла. При експертизі трупа та характеристиці палиці, представленої на експертизу, тілесні ушкодження у потерпілої, могли утворитися в результаті множинних ударів палицею. Дані висновки підтвердили експерти в судовому засіданні.
Характер умисних дій та локалізація завданих тілесних ушкоджень свідчать, що умислом засудженого охоплювалося спричинення потерпілій тілесних ушкоджень.
Ці та інші наведені у вироку суду докази переконливо свідчать про доведеність винуватості ОСОБА_7 у заподіянні ОСОБА_8 умисних тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили її смерть.
Дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121КК України кваліфіковано вірно. Отже, вважати, що судом неправильно застосований кримінальний закон, немає підстав.
При призначенні ОСОБА_7 покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обтяжуючу покарання обставину. Обране покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Посилання в касаційній скарзі про порушення на досудовому слідстві права на захист, є безпідставними, оскільки при перевірці матеріалів кримінальної справи встановлено, що за клопотанням засудженого захист його інтересів здійснював захисник ОСОБА_15 .
Інші доводи захисників, які викладенні в касаційних скаргах, аналогічні тим, що були наведенні в їх апеляційних скаргах. Апеляційний суд їх ретельно перевірив та обґрунтовано визнав безпідставними. Свої висновки, з якими погоджується колегія суддів із цих питань, суд належним чином умотивував
Істотних порушень вимог кримінально - процесуального закону, що тягнуть скасування чи зміну судових рішень, не встановлено.
Керуючись ст. ст. 394-396 КПК України 1960 року, п. п. 11, 15 розділу XI «Перехідних положень» КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги захисників ОСОБА_5 і ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 11 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_16 ОСОБА_2 ОСОБА_3