УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №290/444/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
23 травня 2018 року колегія суддів палати в кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю
секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
представника ТОВ «Севент-М»: ОСОБА_7
Вказаною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Романівського ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирської області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, а саме лісопродукцію (соснові колоди), яку було вилучено під час проведення огляду місця події 30.04.2018 року.
Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором не доведено належними та допустимими доказами, те, що вилучена лісопродукція (соснові колоди) у ТОВ «Севент-М» набута ним кримінально протиправним шляхом та є доказом злочину, оскільки не встановлено місця та часу викрадення лісопродукції та особу, потерпілу від крадіжки.
Долучені до клопотання матеріали свідчать про те, що процесуальні дії, пов`язані з вилученням та оглядом лісопродукції, проведені із порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.
В апеляційній скарзі прокурор Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на лісопродукцію (соснові колоди) об`ємом 29,87 м3, яка перебувала у володінні ТОВ «Севент-М» за адресою м. Одеса, пров. Маланова 8 кв. 1, та заборонити її відчужувати, розпоряджатися та користуватися даною лісопродукцією.
Вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав.
Вказує, що на вилучену лісопродукцію ТОВ «Севент-М» слідчому двічі надавалися документи про її походження, однак вилучена лісопродукція та лісопродукція, що зазначена у наданих товариством документах не є тотожними, тобто є достатні підстави вважати, що вона набута злочинним шляхом та є доказом вчиненого злочину. Рішення про невідповідність документів вилученій лісопродукції приймалися спеціалістами лісогосподарських підприємств, з відповідним обґрунтуванням.
Крім цього, вказує, що представником ТОВ «Севент-М» під час розгляду клопотання про арешт вилученої лісопродукції, слідчому судді надано документи, які на його думку, свідчать про законність походження вилученої лісопродукції, що безпідставно взяті до уваги слідчим суддею, оскільки останні не перевірялися органом досудового розслідування за участі відповідних спеціалістів, що мають знання у цій галузі.
На даний час у провадженні слідчих СВ Романівського ВП Новоград- Волинського ВП ГУНП в Житомирській області перебуває 5 кримінальних проваджень за фактами незаконних порубок лісу, зокрема незаконних порубок дерев породи «Дуб». Відсутність заяв і повідомлень від постійних лісокористувачів про незаконну порубку дерев породи «Сосна» могло свідчити лише про викрадення спірної лісопродукції з місць її складування та зберігання лісогосподарськими підприємствами, оскільки належних та допустимих документів ТОВ «Севент-М» про походження лісопродукції не надано.
Також, зазначає, що місце вчинення злочину, не може обмежуватися лише територією Романівського району або Житомирської області, оскільки товариством надавалися документи про походження лісопродукції з Чернігівської області.
Вважає, що слідчий суддя зазначаючи у своїй ухвалі про те, що процесуальні дії, пов`язані з вилученням та оглядом лісопродукції, проведені із порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, вийшов за межі своєї компетенції, оскільки це питання є предметом розгляду та оцінки судом при розгляді провадження по суті.
На його думку, відмова в арешті майна призведе до переміщення вказаного майна на іншу територію (за межі району), до його зникнення, перетворення, або відчуження іншим особам, що вкрай негативно відобразиться на проведенні досудового розслідування і як наслідок на доказуванні у вчиненні злочину через втрату основних доказів.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення представника ТОВ «Севент-М» - ОСОБА_7 на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Своє клопотання про необхідність арешту майна від 02.05.2018 року слідчий обґрунтував тим, що вилучена під час огляду місця події лісопродукція породи «Сосна» є речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому з метою його збереження, а також з метою забезпечення можливої конфіскації, відшкодування шкоди є необхідність в його арешті.
Відповідно до положень ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України зазначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст. 170 КПК України.
При вирішенні клопотання про арешт, поряд з іншим, слідчий суддя також повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту для третіх осіб.
За змістом положень ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться у клопотанні. Під час розгляду клопотання сторони повинні подати слідчому судді докази обставин на які вони посилаються.
Системний аналіз зазначених положень процесуального закону з врахуванням принципу змагальності свідчить, що особа, яка подає клопотання про арешт майна повинна довести, навівши достатні та переконливі підстави за якими критеріями майно щодо якого ставиться питання про арешт відповідає статті 98 КПК України, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться у клопотанні.
Натомість клопотання слідчого у якому порушено питання про арешт майна, про що обґрунтовано вказано в ухвалі слідчого судді, не містить під собою правового підґрунтя, а базується виключно на формальному посиланні на правову норму.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про відсутність підстав для накладення арешту на майно (соснові колоди), які були вилучені під час огляду місця події 30.04.2018 року, оскільки прокурором, на час розгляду даного клопотання, не доведено належними та допустимими доказами, що вказане майно є предметом злочину, набуте кримінально протиправним шляхом або отримане юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування вказаної ухвали слідчого судді колегія суддів не вбачає.
Натомість вказане рішення не перешкоджає слідчому в подальшому подати повторно відповідне клопотання про арешт майна, навівши відповідні правові підстави для арешту, можливість використання майна як доказу, долучивши на підтвердження клопотання відповідні докази.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: