Провадження № 1-кп/638/1140/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Дзержинського районного суду м.Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває в умовах СІЗО УДПтС України в Харківській області №27,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, -

встановив:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова надійшли матеріали кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому на 60 діб, оскільки, ризики, які були наявні при обранні запобіжного заходу не відпали.
20.09.2018 та 18.10.2018 року до суду надійшли клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання.
Обвинувачений в судовому засіданні заперечував проти продовження строку тримання під вартою, подане до суду клопотання про зміну запобіжного заходу підтримав.
Захисник обвинуваченого в судовому засіданні заперечував проти продовження строку тримання під вартою, просив змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання.
Потерпілий в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся, причини неявки суду не повідомив.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

При вирішенні питання про необхідність ув`язнення особи вагомою підставою є ризик переховування цієї особи від правосуддя та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. При цьому переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , судом враховується наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватись обвинуваченого від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення - злочини, враховуючи наступне.
В розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, у вчиненні злочину, відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, з огляду на вірогідність можливості вчинення ним іншого кримінального правопорушення, оскільки раніше ОСОБА_6 притягався до кримінальної відповідальності, спростовує доводи обвинуваченого про відсутність зазначених ризиків.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Тримання під вартою є виправданим якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи (Рішення «Лабіта проти Італії»).
Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, тому суд продовжує обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05 січня 2019 року.
Застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, тому суд вважає необхідним продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст.ст.177, 178, 331, 369, 372 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін - у вигляді тримання під вартою в ДУ Харківська установа виконання покарань №27, продовживши строк цього запобіжного заходу до 05 січня 2019 року.
В задоволенні клопотань обвинуваченого, його захисника про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя ОСОБА_1