Ухвала

Іменем України
01 жовтня 2018 року

м. Київ
Справа № 367/189/2017

Провадження № 51 8970 впс 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши в судовому засіданні подання Апеляційного суду Київської області про направлення кримінального провадження № 0000493 від 24 січня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
встановив:
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 23 серпня 2018 року прийнято рішення направити кримінальне провадження № 0000493 за обвинуваченням ОСОБА_4 до місцевого районного суду м. Житомир. Також вказано направити цю ухвалу до Апеляційного суду Київської області з метою внесення подання Верховному Суду для вирішення питання про направлення вказаного кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку ст. 34 ч. 3 КПК України. На підставі цієї ухвали в.о. голови Ірпінського міського суду Київської області ОСОБА_5 звернулася до голови Апеляційного суду Київської області із відповідним поданням.

Після чого Апеляційний суд Київської області звернувся із поданням до Верховного Суду про вирішення питання щодо направлення вказаного кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку ст. 34 ч. 3 КПК України. Подання мотивовано тим, що відповідно до обвинувального акту та з врахуванням вимог ст. 32 ч. 1 КПК України вказане кримінальне провадження має здійснювати Корольовський районний суд м. Житомира.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені у поданні доводи та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Відповідно до ст. 34 ч. 3 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
Стаття 34 ч. 1 КПК України визначає вичерпний перелік підстав для передачі кримінального провадження на розгляд іншого суду, а також передбачає можливість у виняткових випадках передати кримінальне провадження з одного до іншого суду. При цьому пункт 1 вказаної частини статті визначає, що кримінальне провадження передається на розгляд до іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що воно надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.
Відповідно до вимог ст. 32 ч. 1 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.
Цей принцип має важливе значення для належного відправлення правосуддя й прямо випливає з основних засад судочинства, передбачених ст. 125 Конституції України, засад кримінального провадження, визначених у главі 2 КПК України. Порушення правил підсудності належить до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 цього Кодексу, що тягне за собою безумовне скасування ухвалених у подальшому у такому провадженні судових рішень.
З обвинувального акту вбачається, що у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, а саме таємного викрадення чужого майна (крадіжка), що завдало значної шкоди потерпілому.
Злочин, передбачений ст. 185 ч. 1 КК України, є злочином з матеріальним складом та вважається закінченим з того моменту, коли настав вказаний у диспозиції статті Особливої частини КК суспільно небезпечний наслідок. Крім діяння (таємного викрадення), обов`язковими ознаками вказаного кримінального правопорушення є матеріальна шкода, спричинена власнику викраденого майна, яка визначається його вартістю, а також причинний зв`язок між цією шкодою і таємним викраденням.
Вчинення тих же дій, що завдало значної шкоди, утворює склад злочину, передбачений частиною 3 статті 185 КК України, а тому такий злочин вважається закінченим з моменту вчинення дій, передбачених ст. 185 ч. 1 КК України, що завдало значної шкоди власнику викраденого майна.
Відповідно до пункту 2 примітки до статті 185 КК України значна шкода визнається із врахуванням матеріального становища потерпілого та якщо йому спричинені збитки на суму від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За правилами пункту 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.
Відповідно до підп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга складає 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.
З врахуванням встановлених розмірів прожиткових мінімумів громадян для працездатних осіб станом на 01 січня 2014 року 1176 гривень, та на 01 січня 2015 року 1218 гривень, розміри яких впливають на визначення податкової соціальної пільги та відповідно визначення розміру мінімальної межі (100 н.м.д.г.) розміру для кваліфікації дій особи за ознакою завдання значної шкоди, станом на 01 січня 2014 року 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян становило 58 800 гривень.
Таким чином, для кваліфікації дій особи за частиною третьою статті 185 КК України, станом на 01 січня 2014 року, розмір завданої власнику шкоди мав складати не менше 58 800 гривень.
З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні 4 епізодів викрадення майна (дизельного палива) ПП «Фаворит», що завдали потерпілому значної шкоди, а саме: 31 грудня 2014 року на суму 16 467 гривень, 01 січня 2015 року на суму 16 500 гривень, 02 січня 2015 року на суму 16 780 гривень 50 копійок, 03 січня 2015 року 16 950 гривень, останній із яких ним вчинено на автозаправній станції «Убінвест», що за адресою: Київська область, Ірпінський район, м. Ворзель, вул. Ковельська, 3.
З врахуванням того, що вчинення саме 4 епізоду викрадення майна з зазначеної автозаправної станції утворило перевищення суми завданої ОСОБА_4 шкоди власнику майна ПП «Фаворит» більше ніж 58 800 гривень, а саме 66 697 гривень, адреса зазначеної автозаправної станції відповідно і є місцем вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, що в межах територіальної юрисдикції Ірпінського міського суду Київської області.
При цьому, саме по собі викрадення ОСОБА_4 пластикової картки ТОВ «Арис-Юг» за адресою: м. Житомир, вул. В.Бердичівська, 37-А, яка в подальшому використовувалася ним як засіб для викрадення майна ПП «Фаворит», не утворює склад злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України.
З урахуванням зазначеного та того, що вказане кримінальне провадження № 0000493 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, вже перебуває на розгляді Ірпінського міського суду Київської області, колегія суддів не знаходить підстав для його передачі до Корольовського районного суду м. Житомира.
У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження колегія суддів не встановила порушень ст. 32 КПК України при визначенні територіальної підсудності кримінального провадження № 0000493 щодо ОСОБА_4 . Підстав, передбачених ст. 34 ч. 1 КПК України, для передачі кримінального провадження з Ірпінського міського суду Київської області до Корольовського районного суду м. Житомирапри перевірці подання колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, у задоволенні подання апеляційного суду необхідно відмовити.
Керуючись статтями 32, 34 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у задоволенні подання Апеляційного суду Київської області про направлення кримінального провадження № 0000493 від 24 січня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, зІрпінського міського суду Київської області до Корольовського районного суду м. Житомира.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3