Постанова

Іменем України
10 травня 2018 року

м. Київ
Справа № 376/1132/17-к

Провадження № 51 22 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянув в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000139 від 23 березня 2017 року щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Ува, Росія, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого, останній раз 16 вересня 2013 року за вироком Сквирського районного суду Київської області за ст. 125 ч. 1, ст. 122 ч. 1, ст.ст. 70-72 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого 07 травня 2015 року умовно-достроково на 2 місяці 3 дні,
за ст. 185 ч. 3 КК України,
за касаційною скаргою прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, - ОСОБА_8 на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 28 вересня 2017 року щодо ОСОБА_6 .
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Сквирського районного суду Київської області від 19 червня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі статей 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки і на нього покладено відповідні обов`язки.
Прийнято рішення щодо речових доказів.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 880,40 грн. процесуальних витрат на залучення експерта.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 залишено без розгляду.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 вказано відраховувати з 19 червня 2017 року.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_6 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт та звільнено його з-під варти в залі суду.
На підставі ст. 72 ч. 5 КК України ОСОБА_6 зараховано в покарання строк застосованого до нього в межах даного кримінального провадження попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 23 березня по 19 червня 2017 року.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.
Так, ОСОБА_6 23 березня 2017 року в 00 год. 30 хв., маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, умисно, за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, шляхом пошкодження замка та віджиму вікна проникли до торгівельного кіоску, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали грошові кошти та майно належне потерпілому ОСОБА_9 , чим завдали йому матеріальну шкоду на загальну суму 34 481,21 грн., розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 28 вересня 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 змінено. Вказано вважати встановленим судом факт вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та виключено з мотивувальної частини вироку посилання на особу ОСОБА_10 . В решті вирок залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала, та короткий зміст заперечень
У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Вважає необґрунтованими висновки судів обох інстанцій щодо наявності підстав для застосування до ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України, внаслідок чого йому призначено покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та його особі внаслідок м`якості.
В запереченнях на касаційну скаргу захисник засудженого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 вказує на безпідставність її доводів та просить залишити касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор в судовому засіданні вважала касаційну скаргу обґрунтованою і просила її задовольнити.
Мотиви Суду
Обґрунтованість засудження ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій за ст. 185 ч. 3 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Як вбачається з вироку, суд, призначаючи покарання засудженому та звільняючи його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, послався на обставини справи, дані про особу засудженого та врахував обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Разом з тим, суд не звернув уваги на те, що при вирішенні зазначеного питання він має належним чином досліджувати і оцінювати всі обставини, які мають значення для справи. Зокрема, суд, застосовуючи ст. 75 КК України, в повній мірі не врахував тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, дані про особу засудженого ОСОБА_6 , який посередньо характеризується за місцем проживання, раніше неодноразово судимий, та, будучи умовно-достроково звільненим від відбування реального покарання у виді позбавлення волі, на шлях виправлення не став і вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності. В діях ОСОБА_6 наявний рецидив злочинів, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 67 КК України є обставиною, що обтяжує покарання. Така поведінка засудженого вказує на його небажання ставати на шлях виправлення, а звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України за вказаних обставин не забезпечить досягненню мети призначення покарання, передбаченої статтею 50 КК України.
Суд апеляційної інстанції зазначені обставини належним чином не врахував, залишив поза увагою доводи прокурора щодо безпідставного застосування судом першої інстанції ст. 75 КК України, їх ретельно не перевірив, обґрунтованих відповідей на них не дав, а прийняте рішення належним чином не мотивував.
З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що призначене засудженому ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, таке покарання не є достатнім і необхідним для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі засудженого внаслідок м`якості.
Отже, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що у відповідності з вимогами ст. 438 ч. 1 п. 1 КПК України є підставою для скасування такого рішення.
За таких обставин, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, а касаційна скарга прокурора задоволенню.
При новому розгляді в суді апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, апеляційний розгляд здійснити відповідно до вимог КПК України та прийняти законне і обґрунтоване рішення, а, в разі підтвердження обсягу обвинувачення, за яким ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено, призначене йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України слід вважати м`яким.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, Суд

ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, - ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 28 вересня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3