Справа № 372/1256/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/401/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 21.06.2018
УХВАЛА
21 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_8 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу прокурора Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області на ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 12 червня 2018 року, якою частково задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноград, Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
Заступник начальника слідчого відділення Обухівського ВП ГУНП в Київській області, за погодженням із прокурором, звернувся до Обухівського районного суду Київської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 . Мотивуючи клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до восьми років, на даний час існують ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 покладається необхідність запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити злочинну діяльність, оскільки більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання підозрюваним ОСОБА_6 процесуальних обов`язків.
Ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 12 червня 2018 року частково задоволено клопотання заступника начальника слідчого відділення Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Одночасно, слідчим суддею покладено на ОСОБА_6 процесуальні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати за викликом слідчого, не відлучатися за межі зареєстрованого місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
При вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, за обставин, викладених у клопотанні слідчого. Також, на переконання слідчого судді, слідчим у клопотанні не викладені обставини, на підставі яких він встановив наявність ризиків, а також відсутнє посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, у зв`язку з чим слідчий суддя зробив висновок про відсутність обґрунтування у клопотанні необхідності застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 12 червня 2018 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор посилається на недостатнє врахування слідчим суддею всіх обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме даних про особу підозрюваного та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зокрема, як стверджує апелянт, слідчим суддею недостатньо враховано, що підозрюваний ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин проти статевої свободи дитини, за вчинення вказаного злочину передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, підозрюваний не має постійного місця роботи та проживання, зареєстрований у Вінницькій області, однак фактично за місцем реєстрації не проживає, працює неофіційно на територіях Вінницької, Київської областей та міста Києва, відсутні відомості про наявність у підозрюваного стійких соціальних зв`язків, у зв`язку з чим можна зробити висновок про наявність ризику ухилення підозрюваного від слідства та суду. Крім того, як вказує прокурор, на даний час у кримінальному провадженні не виконані всі необхідні слідчі дії, не допитані всі можливі свідки кримінального правопорушення, а тому підозрюваний ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжувати злочинну діяльність. Вказані обставини, на думку прокурора, свідчать про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а отже, застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, є недостатнім для запобігання вказаним ризикам. Крім того, прокурор вказує про те, що слідчим суддею невірно роз`яснено порядок оскарження постановленої ухвали.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи захисника та підозрюваного, які заперечили проти апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає правильним залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно із ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч.1 ст.178 КПК України.
11 червня 2018 року, о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, а саме у вчиненні розпусних дій щодо малолітньої особи.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо наявності достатніх доказів для підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Зокрема, обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, підтверджуються фактичними даними, що містяться у: протоколах допиту малолітнього потерпілого та його законного представника, протоколах допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Разом з тим, слідчим суддею враховано, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює неофіційно, характеризується позитивно.
Колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про недоведення стороною обвинувачення реального існування ризиків, передбачених п.п. 2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, стосовно підозрюваного ОСОБА_6 . Той факт, що ОСОБА_6 зареєстрований та постійно проживає в іншій області, сам по собі, без інших обставин в сукупності, не може однозначно свідчити про високу ймовірність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду. До того ж, орган досудового розслідування та прокурор, надаючи 15 червня 2018 року дозвіл ОСОБА_6 в порядку ч.5 ст.194 КПК України залишити місце постійного проживання та перебувати в Обухівському районі Київської області без зазначення конкретної адреси, фактично визнали мінімальне існування ризику переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування.
До того ж, звертає на себе увагу суперечливість в позиції сторони обвинувачення щодо існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , зокрема, у клопотанні слідчий зазначав про наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а у апеляційній скарзі прокурор зазначає про існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Згідно із ч.4 вказаної статті, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, врахувавши тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 , конкретні обставини кримінального провадження, дані щодо особи підозрюваного, дійшов правильного висновку про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 на підставі ч. 4 ст. 194 КПК України більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а тому доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422КПК України, колегія суддів
Ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 12 червня 2018 року, якою частково задоволено клопотання заступника начальника слідчого відділення Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
_____________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4