н/п 1-кс/490/5576/2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 діючого в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області про закриття кримінального провадження №0000932 відомості про яке 08.12.2017 внесено до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
Учасники судового провадження:
адвокат ОСОБА_3 , слідчий ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

23 серпня 2018 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах потерпілої ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва зі скаргою на вказану вище постанову слідчого.

Свою скаргу ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що провівши досудове розслідування у кримінальному провадженні слідчий не правильно оцінив зібрані докази та прийшов до неправильного висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Крім цього, у своїй скарзі ОСОБА_3 зазначає, що копію оскаржуваного рішення ним отримано 20.08.2018 року.

Вивчивши матеріали скарги, копії матеріалів кримінального провадження, вислухавши адвоката ОСОБА_3 на підтримку поданої скарги, та слідчого ОСОБА_5 приходжу до висновку про те, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення слідчого, передбачені ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення. Якщо таке рішення оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Матеріали скарги не спростовують ствердження адвоката ОСОБА_3 про те, що копію оскаржуваної постанови ним отримано 20.08.2018 року, а за такого передбачений ч. 1 ст. 304 КПК України строк звернення зі скаргою на цю постанову ним не пропущений.

З матеріалів кримінального провадження №0000932 слідує, що предметом розслідування у цьому кримінальному провадженні є обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08 грудня 2017 року, близько 18 год. 00 хв., на ділянці проїзної частини дороги вул. Одеське шоссе, в м. Миколаєві у напрямку до м. Одеса, за участю транспортного засобу "MAN TGM 18.240", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_6 та пішохода ОСОБА_7 , який від отриманих в результаті ДТП тілесних ушкоджень помер.

15 серпня 2018 року слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 який здійснював досудове розслідування обставин кримінального провадження №0000932, винесено постанову про закриття цього провадження у зв`язку з відсутністю у діях водія ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Своє рішення про закриття провадження слідчий обґрунтував тим, що встановлені у кримінальному провадженні обставини свідчать про відсутність у водія ОСОБА_6 через малу відстань технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_7 , тобто негайного вжиття ним заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, яких як слідує з оскаржуваної постанови водій ОСОБА_6 не вжив.

Враховуючи наведене вище слідчий приймаючи рішення про закриття кримінального провадження вважав, що причиною ДТП стали необережні дії пішохода ОСОБА_7 , які не відповідали вимогам п.п. 4.4, 4.7, 4.14 а, г, Правил Дорожнього руху України (далі ПДР), а відповідно, в діях водія ОСОБА_6 порушення вимог ПДР, які б знаходилися в причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП відсутні, а тому вважала відсутнім у діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КПК України.

У той же час таким висновком слідчого не можливо погодитися з наступних причин.

За ч. 2 ст. 286 КК України кримінальна відповідальність настає за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що, крім іншого, спричинили смерть потерпілого.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що пішохід ОСОБА_7 , в момент ДТП перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, та перетинав освітлену проїзну частину.

З проведених під час розслідування відтворень обстановки і обставин події вбачається, що водій ОСОБА_6 мав реальну можливість до зіткнення із пішоходом виявити його на проїзній частині на достатній відстані від транспортного засобу.

Також, з показань водія ОСОБА_6 слідує, що до моменту зіткнення транспортного засобу із пішоходом, останнього на проїзній частині дороги водій не помітив, хоча всі світові прилади автомобіля були у справному стані та увімкнуті у режимі ближнього світла.

Згідно вимог п. 2.3 "б" Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Отже, наведені вище данні вказують на порушення водієм ОСОБА_6 вказаних вимог Правил, а також на те, що через їх недодержання водій був позбавлений можливості виконати вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, згідно з якими у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

Матеріали кримінального провадження містять достатні дані, які свідчать про те, що водій ОСОБА_6 не вживав заходів для повної зупинки транспортного засобу до зіткнення з пішоходом шляхом екстреного гальмування. Останнє у свою чергу вказує на те, що, як слідує з матеріалів кримінального провадження, зіткнення транспортного засобу із пішоходом ОСОБА_7 , відбулося на швидкості автомобіля не менше як 60 км/г, що й спричинило такі тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_7 помер.

За таких обставин, висновок слідчого про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між зазначеними вище порушеннями правил безпеки дорожнього руху та наслідками, необхідними для кваліфікації даного діяння за ч. 2 ст. 286 КК України, якими є не сама дорожньо-транспортна пригода, а саме смерть потерпілого, є безпідставним.

При цьому, враховуючи той факт, що водій ОСОБА_6 не застосував екстреного гальмування до зіткнення з пішоходом, хоча мав можливість виявити остатнього на достатній відстані до зіткнення, вирішення питання про можливість чи неможливість уникнути контакту транспортного засобу із пішоходом якщо б таке гальмування було застосовано не має значення, оскільки не можливо визначити, чи настали б наслідки ДТП у вигляді смерті пішохода у такому випадку.

Враховуючи наведене вище прийняте слідчим рішення про закриття кримінального провадження неможливо визнати законним процесуальним рішенням, в якому обставинам кримінального провадження надано належну правову оцінку.

З огляду на це, виходячи зі змісту ст. 307 КПК України, оскаржувана постанова слідчого підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 - задовольнити.
Постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0000932 відомості про яке 08.12.2017 внесено до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - скасувати. Ухвала оскарженню не підлягає.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1