Справа № 362/293/18
Провадження № 1-кп/362/420/18
У Х В А Л А

підготовчого судового засідання

07 листопада 2018 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 120 171 101 400 022 18 від 21.12.2017 року відносно

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Шевченківка Васильківського району Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Княжичі Ямпільського району Сумської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

01 жовтня 2018 року Васильківським міськрайонним судом Київської області отримано вказаний обвинувальний акт після скасування судом апеляційної інстанції обвинувального вироку.

Ухвалою від 02 жовтня 2018 року, вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.

Під час підготовчого судового засідання прокурор, обвинувачені та захисники вважали за можливе призначити судовий розгляд у вказаному кримінальному провадженні.

Прокурор заявив клопотання про виклик і допит свідків обвинувачення.

Захисник ОСОБА_7 заявила клопотання про складання досудової доповіді щодо її підзахисного.

Інших будь-яких заяв чи клопотань від учасників процесу не надійшло.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступних висновків.

Пункт 3 частини другої статті 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт має містити також анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

В порушення наведеної норми кримінального процесуального закону, наданий суду обвинувальний акт не містить дійсне та достовірне місце проживання потерпілого.

Зокрема, поштові конверти із судовими викликами потерпілого, що були надіслані на адресу місця його проживання, зазначену в обвинувальному акті, повертаються до суду із відміткою листоноші «за даною адресою не проживає» (а.с. 140, 147, 174).

Отже, слід зробити висновок, що зазначення в обвинувальному акті місця проживання потерпілого, не узгоджується і прямо суперечить вимогам пункту 2 частини 2 статті 291 КПК України, оскільки воно не відповідає дійсності.

Вказана обставина, перешкоджає належному виклику потерпілого в судове засідання та забезпечення його участі в судовому розгляді справи.

До того ж, в порушення пункту 4 частини другої статті 291 КПК України, обвинувальний акт не містить ім`я і по батькові слідчого і прокурора, а містить лише їх ініціали, що є недопустимим та суперечить наведеній нормі кримінального процесуального закону.

Пункт 5 частини другої статті 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт також має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Згідно із пунктами першим і другим частини першої статті 91 КПК України, у кримінальному провадженні також підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Отже, в порушення вказаної норми Кримінального процесуального закону, при складанні обвинувального акту, не дотримано наведених вимог пункту 5 частини другої статті 291 КПК України, оскільки, при викладені у обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, не зазначено жодних даних тієї обставини, що потерпілий мав відповідні реєстраційні документи на автомобіль, яким незаконно заволоділи обвинувачені.

Натомість, перша примітка до ст. 289 КК України роз`яснює, що під незаконним заволодінням транспортним засобом у цій статті слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.

Так, відповідно до статті 34 Закону України «Про дорожній рух» власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів; на транспортні засоби оформляються та видаються реєстраційні документи, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України, та закріплюються номерні знаки, які відповідають вимогам стандартів. Закупівля за державні кошти бланків реєстраційних документів та номерних знаків для транспортних засобів здійснюється відповідно до вимог законодавства тими органами, на які покладений обов`язок щодо їх реєстрації.

Проте, обвинувальний акт, в супереч нормі пункту 5 частини другої статті 291 КПК України, не містить у своєму змісті посилання на будь-які докази того, що потерпілий мав будь-які реєстраційні документи на вказаний автомобіль.

Крім того, як вказано в мотивувальній частині ухвали Апеляційного суду Київської області від 12.09.2018 року, якою скасовано вирок щодо обвинувачених, заволодіння транспортним засобом повинне бути незаконним; це означає, що винна особа не має права використовувати транспортний засіб для поїздки на ньому.

Однак, в супереч наведеній нормі пункту 5 частини другої статті 291 КПК України, обвинувальний акт не містить викладу обставин із посиланням на відповідні докази про те, що потерпілий, заволодівши даним автомобілем, використовував його для поїздки.

Одночасно, слід звернути увагу, що обвинувальний акт не містить конкретного опису вчинення обвинуваченими об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 289 КК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт не відповідає положенням статті 291 КПК України, що у свою чергу, унеможливлює належне забезпечення та суворе дотримання процесуальних прав всіх учасників судового провадження.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт відносно обвинувачених не відповідає вимогам статті 291 КПК України, а тому, його слід повернути прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 314, 369 КПК України,

У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 120 171 101 400 022 18 від 21.12.2017 року відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України повернути прокурору.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя