Справа № 640/5587/17
"24" вересня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
10.07.2018 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких та санкція якого передбачає конфіскацію майна.
19.07.2018 до СУ ГУНП в Харківській області надійшло клопотання першого заступника директора РФ «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді накладання арешту на майно ПП «УКРЗІЗ», з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої ПАТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» внаслідок поставки приватним підприємством товару неналежної якості та недопущення відчуження власником ПП «УКРЗІЗ» належного йому майна.
Слідчий вказує, що в ході досудового розслідування встановлено, що ПП «УКРЗІЗ» має рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у публічному акціонерному товаристві «Перший Український Міжнародний Банк» (МФО 334851), яким користується і до теперішнього часу.
На підставі викладеного, орган досудового розслідування вважає, що з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, виникла потреба в накладенні арешту на гроші у безготівковій формі, що знаходяться на рахунку ПП «УКРЗІЗ» № НОМЕР_1 , відкритому у публічному акціонерному товаристві «Перший Український Міжнародний Банк» (МФО 334851).
Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, на думку сторони обвинувачення, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, в тому числі забезпеченню відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Оскільки слідчим була доведена наявність достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза забезпеченню арешту, представник ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та представник ПП «УКРЗІЗ», в судове засідання не викликалися.
Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власників майна та слідчого.
Більш того, власник майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06.08.2018 вищевказане клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , про арешт майна повернуто прокурору для усунення недоліків, встановлено строк в сімдесят дві години, з моменту отримання копії ухвали (а.с. 44-45). Копію ухвали про повернення клопотання для усунення недоліків отримано прокурором 07.08.2018 о 11:50 год. (а.с.46 справа № 640/5587/17 н/п 1-кс/640/8215/18).
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10.09.2018 вищевказане клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , про арешт майна повернуто прокурору для усунення недоліків, встановлено строк в сімдесят дві години, з моменту отримання копії ухвали (а.с.44-45 справа № 640/5587/17 н/п 1-кс/640/9647/18). Копію ухвали про повернення клопотання для усунення недоліків отримано прокурором 18.09.2018 (а.с.219 справа № 640/5587/17 н/п 1-кс/640/9647/18).
Відповідно до вимог ст. 116 КПК України, строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.
Таким чином, слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 172 КПК України, та дотримано вимоги закону щодо звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням про арешт майна після усунення недоліків.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
10.07.2018 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в особливо великих розмірах (а.с. 201-208, 209-211).
Згідно вимог п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Так, в клопотанні слідчий зазначає мету застосування арешту забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, та вказує, що не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, в тому числі забезпеченню відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Однак, матеріали клопотання не містять даних на підтвердження доводів слідчого щодо існування цивільного позову у кримінальному провадженні.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність необхідності накладення арешту на грошові кошти та співрозмірності такого виду забезпечення завданням кримінального провадження, у зв"язку з чим відмовляє у задоволенні клопотання слідчого.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 107, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1