Дата документу Справа № 335/7705/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №335/7705/18 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11сс/778/800/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2018 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000199, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 249 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представників володільця арештованого майна: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:
представник володільця арештованого майна - ОСОБА_7 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06 липня 2018 року, якою клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 задоволено та накладено арешт на майно, вилучене 03 липня 2018 року під час проведення огляду рибальського судна «Лазурит» з ідентифікаційним номером (ІМО) 8722886, з наведенням переліку майна.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що накладення арешту на вказане майно має на меті збереження речових доказів.

В апеляційній скарзі представник володільця арештованого майна ОСОБА_7 просить зазначену ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення огляду місця події, а саме рибальського судна «Лазурит» з ідентифікаційним номером (ІМО) -8722886, який розташований на території акваторії Азовського моря поблизу м. Бердянськ Запорізької області.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що вказане рішення суду є незаконним, необґрунтованим, невмотивованим, прийнятим судом першої інстанції в результаті невірного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права. Так, апелянт зазначає, що слідчим суддею порушено право володільця майна, щодо якого вирішується питання про арешт, на участь у судовому засіданні під час розгляду клопотання слідчого, фактично порушено право володільця майна на доступ до правосуддя, оскільки судом не вчинялись дії щодо повідомлення володільця судна «Лазурит», особи, яка подає апеляційну скаргу (користувача судна на підставі цивільно-правового договору) чи захисника вказаних осіб про розгляд відповідного клопотання. Також судом першої інстанції не надіслано апелянту копію судового рішення, як особі, яка не була присутня в судовому засіданні.

Апелянт вважає, що слідчим не надано доказів, якими підтверджується факт незаконного зайняття рибним промислом, не встановлено це і судом першої інстанції при розгляді клопотання у суді. Слідчий, звертаючись з клопотанням до суду, не надав даних, а суд першої інстанції в результаті їх не дослідив, чи визначений розмір шкоди, спосіб її заподіяння та суб`єкта, якому цю шкоду заподіяно. Слідчий, на думку апелянта, взагалі не вказав у клопотанні підстави для звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна. Також апелянт звертає увагу, що жодній особі не повідомлено про підозру в рамках даного кримінального провадження. Отже, апелянт вважає, що наданими до суду доказами не підтверджується наявність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених ст. 132 КПК України, а також не доведено, що предмети, які тимчасово вилучені під час проведення огляду місця події, відповідають у даному кримінальному провадженні критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України. Крім того, апелянт вказує на те, що наразі паралізована робота риболовного судна «Лазурит», оскільки оригінали суднових документів з нього вилучені. При цьому апелянт вважає, що оригінали суднових документів, які забезпечують роботу судна не можуть бути доказами факту незаконного зайняття рибним промислом, та з клопотання слідчого взагалі не вбачається, як оригінали суднових документів можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
При цьому вилучення суднових документів фактично обмежує права власника та особи, яка подала апеляційну скаргу, на використання свого майна - риболовного судна «Лазурит» ідентифікаційний номер ІМО 8722886.
Таким чином, необхідність арешту слідчим обґрунтована лише припущеннями, слідчим та прокурором не доведено необхідність такого заходу забезпечення кримінального провадження, про який ідеться в клопотанні, і що цей захід виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, якій належить майно, що є правові підстави для такого арешту, а також можливі наслідки здійснення арешту, а саме те, що обмеження права власності в даному випадку, є розумними і співрозмірними із завданням кримінального провадження. Проте суд першої інстанції на вказане уваги не звернув. Крім того, майно, про арешт якого вирішується питання, вилучено в ході проведення огляду. При цьому з переліку вилучених документів вбачається, що серед вилучених документів містяться сертифікати, складені на іноземній мові, проте в складі оперативно-слідчої групи, яка здійснювала огляд, перекладача не було.
Більш того, частина документів взагалі не визначена слідчим, який обмежився лише формулюванням «інші документи», аналогічне формулювання використано і слідчим суддею при винесенні оскаржуваної ухвали без з`ясування, яке мають значення вказані документи для правильного вирішення кримінальної справи та забезпечення потреб кримінального провадження, проте на них також накладено арешт, що свідчить про поверхневий підхід до розгляду клопотань слідчих органів про накладення арешту на майно та ігнорування вимог чинного процесуального законодавства та практики Європейського Суду з прав людини.
Поверхневий та формальний підхід до розгляду поданого клопотання та доданих до нього матеріалів слідчим суддею вбачається також і з того факту, що суддя зазначає про те, що з поданих матеріалів клопотання не встановлено даних щодо належності вилученого майна певній особі.

Колегія суддів вважає, що вказана апеляційна скарга підлягає розгляду з огляду на наступне.

До апеляційної скарги додано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ТОВ «ТД «Рибром»», керівником якого є ОСОБА_12 ; Договір купівлі-продажу від 20 листопада 2012 року риболовного судна «Лазурит», укладений між ОСОБА_8 (Продавець) та ТОВ «Смачненькоф» (Покупець); Договір №4 ОС Фрахтування судна від 01 серпня 2014 року, та Акт-приймання передачі від цієї дати до вказаного Договору, згідно з якими, зазначене судно передано власником - ТОВ «Смачненькоф», ТОВ «ТД «Рибром»» для промислового вилову риби та її перевезення у межах акваторії Азовського моря та Чорного моря; Довіреність, видана ТОВ «ТД «Рибпром»» в особі директора ОСОБА_12 ОСОБА_7 на представництво інтересів товариства (дійсна до 31 грудня 2020 року).
Отже, ТОВ «ТД «Рибпром»» має пряме відношення до документів, вилучених на судні «Лазурит» в ході обшуку, а ОСОБА_7 є уповноваженою товариством на подачу апеляційної скарги особою.
Строк на апеляційне оскарження апелянтом не пропущений, оскільки клопотання про арешт майна розглянуто без участі власника судна та представника ТОВ «ТД «Рибпром»» та без повідомлення останніх про такий розгляд, оскаржувана ухвала їм також не направлялась, відомості про те, коли саме апелянт отримав вказану ухвалу, в матеріалах провадження немає, доводи апелянта про те, що копію ухвали він отримав лише 11 липня 2018 року ніким не спростовані.

Згідно з ухвалою слідчого судді, слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя із клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000199 від 03 липня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 249 КК України.

У клопотанні зазначила, що 03 липня 2018 року до слідчого управління ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що група осіб на рибальському судні «Лазурит» з ідентифікаційним номером (ІМО) - 8722886 на території акваторії Азовського моря поблизу м.Бердянськ Запорізької області, у порушення вимог ст.63 Закону України «Про тваринний світ» та п.3.15 правил любительського та спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15 лютого 1999 pоку, займаються незаконним рибним добувним промислом за допомогою забороненого знаряддя лову, тим самим браконьєрським шляхом здійснюють незаконний вилов водних живих біоресурсів.

03 липня 2018 року під час проведення огляду місця події, а саме рибальського судна «Лазурит» з ідентифікаційним номером (ІМО) - 8722886, який розташований на території акваторії Азовського моря поблизу м.Бердянськ Запорізької області задокументовано факти зайняття незаконним рибним добувним промислом. Під час огляду виявлено та вилучено наступне:

- папка блакитного кольору з наступними документами: свідоцтво про право власності на судно, свідоцтво про мінімальний склад екіпажу, свідоцтво про право плавання під державним знаком, свідоцтво про запобігання забрудненню, свідоцтво про обладнання та забезпечення, класифікаційне свідоцтво, обмірне свідоцтво, свідоцтво про вантажну марку дозвіл на експлуатацію морської суднової станції, свідоцтво про придатність до плавання, документ про відповідність, свідоцтво про управління безпекою, суднове санітарне свідоцтво, тимчасова довідка про знаходження риболовного судна в системі дистанційного контролю, чек-листи та акт перевірки судна, акти перевірок, акт щорічного огляду корпусу, пристроїв та інше, сертифікати переосвідування, паспорт на пристрій, сертифікат, складений на іноземній мові, акт перевірки судна, реєстр судових журналів, інші документи;

- документація, а саме: документ судова роль від 07 червня 2018 року, документ судова роль від 07 червня 2018 року, документ-бланк судова роль, документ судова роль від 03 квітня 2018 року, бланк накладна з печаткою ТД «Рибпром», свідоцтво пожежної безпеки № 2/18-р., документ ксерокопія вантажної декларації, акт перевірки судна (форма А), журнал обліку вилучених водних біоресурсів (промисловий журнал) № 7 розпочатий 09 червня 2018 року, додаток до журналу обліку вилучених водних біоресурсів № 7 від 05 червня 2018 року, дозвіл № 7/н на спеціальне використання водних біоресурсів у рибгосподарських водних об`єктах, програма науково дослідних робіт ІРЕМ (облікові зйомки бичків);

- 192 (сто дев`яносто дві) полімерні ємкості, кожна розмірами 60*40*19 см та кожна з яких заповнена рибою виду «бичок» у перемішок з льодом на висоту приблизно 9 см, загальною вагою 1 755 кг.

Слідчий вважав за необхідне накласти арешт на вилучене у ході огляду майно, посилаючись на те, що воно має істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, а також з метою збереження речових доказів.

Заслухавши доповідь судді; думку представників власника арештованого майна: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 на підтримання апеляційної скарги; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги і наполягала на законності та обґрунтованості ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до положень ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно з вимогами ч.ч.2,3 ст.170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів (у цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу); спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, відповідно до положень ч.2 ст. 173 КПК України, повинен був враховувати наступне: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На думку колегії суддів, слідчим суддею ці положення закону враховані не в повному обсязі при розгляді клопотання.
Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з клопотанням про накладення арешту на майно, в якому зазначив, що арешт необхідно застосувати з метою забезпечення збереження речових доказів.
На підтвердження доводів клопотання слідчим наданий витяг з ЄРДР за №0000199 від 03 липня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 249 КК України, рапорт працівника поліції від 03 липня 2018 року та протокол огляду місця події від цієї дати, якими, на думку слідчого, підтверджується необхідність зазначеного арешту.
Відповідно до вимог ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Разом з цим, клопотання слідчого не містить будь-яких посилань на докази, а матеріали провадження - і самих доказів на підтвердження того, що, вилучені під час проведення огляду рибальського судна «Лазурит» документи, а саме - папка блакитного кольору з наступними документами: свідоцтво про право власності на судно; свідоцтво про мінімальний склад екіпажу; свідоцтво про право плавання під державним знаком; свідоцтво про запобігання забрудненню; свідоцтво про обладнання та забезпечення; класифікаційне свідоцтво; обмірне свідоцтво; свідоцтво про вантажну марку; дозвіл на експлуатацію морської суднової станції; свідоцтво про придатність до плавання; документ про відповідність; свідоцтво про управління безпекою; суднове санітарне свідоцтво; тимчасова довідка про знаходження риболовного судна в системі дистанційного контролю; чек-листи та акт перевірки судна; акти перевірок; акт щорічного огляду корпусу, пристроїв та інше; сертифікати переосвідування; паспорт на пристрій; сертифікат, складений на іноземній мові; акт перевірки судна; реєстр судових журналів; інші документи; документ судова роль від 07 червня 2018 року; документ судова роль від 07 червня 2018 року; документ-бланк судова роль; документ судова роль від 03 квітня 2018 року; бланк накладна з печаткою ТД «Рибпром»; свідоцтво пожежної безпеки №2/18-р; документ ксерокопія вантажної декларації; акт перевірки судна (форма А), які, як встановлено під час апеляційного розгляду, належать ТОВ «Рибпром», відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, на що обґрунтовано вказано в апеляційній скарзі.
Також в клопотанні не зазначено, яке доказове значення мають вилучені документи у даному кримінальному провадженні, з огляду на диспозицію ч.2 ст. 249 КК України.
Крім того, прокурором не надано доказів, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що кримінальне правопорушення взагалі мало місце.
Так, частиною другою статті 249 КК України передбачена відповідальність за незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду та вчинено із застосуванням вибухових, отруйних речовин, електроструму або іншим способом масового знищення риби, звірів чи інших видів тваринного світу або особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.
Жодних із вказаних ознак зазначеного кримінального правопорушення у клопотанні не зазначено з наданням належних і допустимих доказів, які б наявність цих ознак підтверджували.
Жодній особі у цьому провадженні не повідомлено про підозру.

При апеляційному розгляді з промови прокурора та слідчого встановлено, що висновок органу досудового розслідування про те, що на рибальському судні «Лазуріт» займаються незаконним рибним добувним промислом за допомогою забороненого знаряддя лову, ґрунтується на тому, що вилов риби проводився поза межами п`яти кілометрів від берегової лінії, де такий вилов дозволений.
Разом з цим, апелянт стверджує, і ці доводи прокурором та слідчим не спростовані, що товариство, у якого у суборенді перебувало вказане судно, як і ТОВ «Рибпром», мало всі дозвільні документи на вилов риби в цій зоні. При цьому використовувалось дозволене знаряддя лову - механізована драга.
В чому полягає істотна шкода (що є також обов`язковою ознакою кримінального правопорушення, передбаченого статтею 249 КК України), в клопотанні також не зазначено, як у витязі з ЄРДР.
Службова записка завідувача сектору державного екологічного нагляду (контролю) тваринного світу та біоресурсів Департаменту державного екологічного нагляду (контролю) ОСОБА_14 на ім`я в.о. голови Інспекції ОСОБА_15 , яка надана прокурором при апеляційному розгляді, не може вважатися допустимим доказом у розумінні положень ст.84 КПК України.
Отже, колегія суддів вважає, що вищевказане клопотання слідчого не відповідає вимогам ст.171 КПК України, оскільки не містить всіх необхідних відомостей, передбачених цією статтею, а додані до клопотання документи (витяг з ЄРДР, рапорт працівника поліції та протокол огляду місця події) не підтверджують необхідність та доцільність накладення вищевказаного арешту. Відомості, що містяться в матеріалах кримінального провадження, наданих для ознайомлення колегії суддів при апеляційному розгляді, доводів, викладених в апеляційній скарзі, теж не спростовують.
З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що жодної з передбачених законом підстав для накладення вищевказаного арешту на вилучені документи, якіми володів фрахтувальник судна - ТОВ «Рибпром», як і самої доцільності такого арешту, прокурором не доведено.
Отже, доводи апеляційної скарги представника володільця арештованого майна, викладені в апеляційній скарзі та при апеляційному розгляді, є слушними.
Слідчий суддя на недоліки клопотання та доданих до нього матеріалів уваги не звернув, всі обставини, які мають значення для правильного вирішення клопотання, не перевірив та дійшов передчасного висновку про необхідність накладення вищевказаного арешту на вищевказані документи.

У зв`язку з викладеним, оскаржувана ухвала у частині накладення арешту на вищевказані документи не може бути визнана законною та обґрунтованою, тому на підставі ст.ст.407,409 КПК України підлягає в скасуванню в зазначеній частині, з постановленням нової ухвали - про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт вказаних документів.

Колегія суддів не перевіряє оскаржувану ухвалу в частині накладення арешту на решту документів та 192 (сто дев`яносто дві) полімерні ємкості, кожна розмірами 60*40*19 см, кожна з яких заповнена рибою виду «бичок» у перемішок з льодом на висоту приблизно 9 см, загальною вагою 1 755 кг, через наступне.
При апеляційному розгляді представники ТОВ «ТД «Рибпром»» зазначили, що решта зазначених в клопотанні та в ухвалі слідчого судді документів, а також вилучена риба не належать вказаному товариству, а належать суборендарю судна - ТОВ «Дюкарь», на що вказувалось і прокурором.
В той же час ТОВ «Дюкарь» апеляційну скаргу не подавало, а апелянт не наділений правом оскаржувати ухвалу слідчого судді в цій частині, оскільки ТОВ «ТД «Рибпром»» не має відношення до зазначеного майна.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу представника власника арештованого майна ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06 липня 2018 року, якою клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 задоволено та накладено арешт на майно, вилучене 03 липня 2018 року під час проведення огляду рибальського судна «Лазурит» з ідентифікаційним номером (ІМО) 8722886, в частині накладення арешту на папку блакитного кольору з наступними документами: свідоцтво про право власності на судно; свідоцтво про мінімальний склад екіпажу; свідоцтво про право плавання під державним знаком; свідоцтво про запобігання забрудненню; свідоцтво про обладнання та забезпечення; класифікаційне свідоцтво; обмірне свідоцтво; свідоцтво про вантажну марку; дозвіл на експлуатацію морської суднової станції; свідоцтво про придатність до плавання; документ про відповідність; свідоцтво про управління безпекою; суднове санітарне свідоцтво; тимчасова довідка про знаходження риболовного судна в системі дистанційного контролю; чек-листи та акт перевірки судна; акти перевірок; акт щорічного огляду корпусу, пристроїв та інше; сертифікати переосвідування; паспорт на пристрій; сертифікат, складений на іноземній мові; акт перевірки судна; реєстр судових журналів; інші документи; документ судова роль від 07 червня 2018 року; документ судова роль від 07 червня 2018 року; документ-бланк судова роль; документ судова роль від 03 квітня 2018 року; бланк накладна з печаткою ТД «Рибпром»; свідоцтво пожежної безпеки №2/18-р; документ ксерокопія вантажної декларації; акт перевірки судна (форма А), скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на вищеперераховане майно.

У решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4