АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/794/18 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6
представників власника майна - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою ТОВ «Спецтрансзапчасть» в особі адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_9 по кримінальному провадженню №0000396 від 04.05.2017 року про арешт майна за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 205, ч. 1 ст. 205-1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2018 року задоволено клопотання слідчого з СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_9 по кримінальному провадженню №0000396 від 04.05.2017 року про арешт майна за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 205, ч. 1 ст. 205-1 КК України.

Накладено арешт на тимчасово вилучене 02.02.2018, майно, вказане в ухвалі слідчого судді, яке було вилучене за адресою: м. Харків, вул. Отакара Яроша, 18-А, офіси 813,814, за місцем здійснення фінансово-господарської діяльності ТОВ «Спецтрансзапчасть» (а.с. 143-144).

Місцем зберігання арештованого майна визначено відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Спецтрансзапчасть» в особі адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_7 подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2018 року та відмовити в задоволенні клопотання слідчого з СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_9 по кримінальному провадженню №0000396 від 04.05.2017 року про арешт майна за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 205, ч. 1 ст. 205-1 КК України.

В обґрунтування скарги зазначено наступне. Підстави для задоволення клопотання слідчого відсутні, оскільки клопотання подано в порушення вимог ст. 64-2 КПК України слідчим, а не прокурором, з порушенням строку подання клопотання, встановленого ч. 5 ст. 171 КПК України. Повторне клопотання подано з порушенням ч. 3 ст. 172 КПК України. В клопотанні відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про факти вчинення кримінального правопорушення та в подальшому можливості повідомлення обґрунтованої підозри, сторона обвинувачення не довела необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, що є порушенням ч. 1 ст. 173 КПК України. Стороною обвинувачення не усунуті недоліки, які були вказані в ухвалі апеляційного суду від 15.03.2018. Клопотання не містить посилання на анкетні дані осіб, що контролюють ТОВ «Спецтрансзапчасть» та їх причетність до вчинення кримінальних правопорушень. Не вказано яке відношення вони мають до вказаного підприємства та які саме дії спрямовані на вчинення цих злочинів. Також вважають, що порушені вимоги ст. 171 ч. 5 КПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення прокурора, представників власника майна, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Харківській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000396 від 04.05.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 205, ч. 1 ст. 205-1 КК України, за фактом вчинення фіктивного підприємництва організованою групою осіб.

06.04.2018 старший слідчий з ОВС СУ фінансових розслідувань ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_9 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене 02.02.2018 в ході обшуку майно. В клопотанні слідчий зазначив наступне. Групою встановлених та невстановлених на даний час осіб, які попередньо зорганізувались у стійке об`єднання, об`єднавшись єдиним планом з розподілом функцій учасників групи та організували протиправну діяльність «конвертаційного центру», в період 2015-2017 років, створили та придбали ряд підприємств з ознаками фіктивності з метою подальшого прикриття незаконної діяльності: оформлення безтоварних операцій, легалізації майна, незаконної конвертації коштів, штучного зменшення податкових зобов`язань підприємствам реального сектору економіки. Для протиправної діяльності вказаної організованої групи використовувались ряд фіктивних підприємств. При проведенні обшуку було виявлено та вилучено документи: видаткові накладні, рахунок фактура, договори оренди, копії листування між підрозділами ДФС, прокуратури та речі мобільні термінали, комп`ютерна техніка, жорсткі диски, ноутбуки. На даний час, із залученням спеціаліста, проведено огляд вилученої в ході обшуку комп`ютерної техніки та мобільних терміналів систем зв`язку, із копіюванням інформації, яка на них містилась, у зв`язку з чим на даний момент відсутня необхідність у накладені арешту на вказані речі. Приймаючи до уваги, що виявлені та вилучені в ході обшуку документи є доказами вчинення кримінального правопорушення, вони необхідні для встановлення фактів та обставин, що мають суттєве значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, з метою збереження речових доказів, просив накласти арешт на вказані документи.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2018 року задоволено клопотання слідчого з СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_9 по кримінальному провадженню №0000396 від 04.05.2017 року про арешт майна за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 205, ч. 1 ст. 205-1 КК України.

Накладено арешт на тимчасово вилучене 02.02.2018, зазначене в ухвалі слідчого судді майно, яке було вилучене за адресою: м. Харків, вул. Отакара Яроша, 18-А, офіси 813, 814, за місцем здійснення фінансово-господарської діяльності ТОВ «Спецтрансзапчасть»: видаткові накладні, рахунок фактура, договори оренди, копії листування між підрозділами ДФС та прокуратури. (а.с. 143-144).

Місцем зберігання арештованого майна визначено відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104.

Приймаючи рішення про накладення арешту на документи: видаткові накладні, рахунок фактура, договори оренди, копії листування між підрозділами ДФС, прокуратури, суд першої інстанції мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні майно має значення для забезпечення кримінального провадження, воно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, оскільки там можуть міститься відомості чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна, в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вимоги клопотання, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням вказаних обставин, суд дійшов вірного висновку про те, що, зазначене в клопотанні слідчого, майно має значення для забезпечення кримінального провадження, відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, на ньому можуть міститься відомості чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна, в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. З метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги, стосовно порушення ст. 64-2 КПК України не спростовують висновків ухвали слідчого судді. Ст. 64-2 КПК України регулюються права та обов`язки третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одних із яких є накладення арешту на майно.

Порядок звернення з клопотанням про арешт майна встановлений ст. 171 КПК України. Ця норма закону є спеціальною для вирішення питання про арешт майна. Вимоги цієї норми закону були виконанні слідчим, тому посилання в апеляційній скарзі про відсутність у слідчого права на звернення до суду з клопотанням про арешт майна є помилковим.

Не підтверджені матеріалами справи посилання на пропуск слідчим строку на звернення до суду з клопотанням про арешт майна. Це питання було ретельно досліджено слідчим суддею, внаслідок чого в ухвалі правильно вказано, що строк не був пропущеним.

Не підтверджені матеріалами справи посилання в апеляційній скарзі на недоведеність необхідності арешту майна та наявність ризиків, передбачених абз.2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Після проведення необхідних дій, в разі наявності підстав, майно буде повернуто власнику.

За таких обставин ухвалу слідчого судді слід вважати такою, що відповідає вимогам ч.1 ст.173 КПК України і підстав для її скасування з мотивів вказаних в апеляційній скарзі апелянта, на думку колегії суддів, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392,404,405,407,418,419,423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ТОВ «Спецтрансзапчасть» в особі адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_7 відхилити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2018 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає .

Головуючий-

Судді-