АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/2170/18 Номер провадження 11-сс/786/402/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ст. 170 КПК
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем: ОСОБА_5

володільця майна ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

адвоката ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві апеляційну скаргу володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 липня 2018 року,
встановила:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 липня 2018 року задоволено клопотання слідчого Лубенського відділу поліції ГУНП в Полтавській області про накладення арешту на деревину дуба та кльону об`ємом близько 2 м. куб., автомобіль ЗИЛ ММЗ 34502 , 1989 року випуску , д.н. НОМЕР_1 , зареєстрований згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 03.12.1994 року н ім`я ОСОБА_8 , з навантаженою в кузов деревиною дубу та кльону об`ємом близько 2 м. куб. у вигляді заборони відчуження , розпорядження та використання та залишення на зберіганні на території майданчика тимчасового тримання Лубенського відділу поліції ГУНП в Полтавській області за адресою м. Лубни , вул. Київська , 2.

Постановляючи зазначене рішення слідчий суддя послався на те, що вилучене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні , містить на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення , автомобіль є знаряддям злочину і у справі необхідно проведення ряду процесуальних слідчих дій . При цьому слідчий суддя прийшов до висновку , що матеріали кримінального провадження свідчать , що на даному етапі провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи , яка її подала

Не погодившись з вказаним рішенням слідчого судді володілець тимчасово вилученого майна ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій прохає ухвалу слідчого судді скасувати та у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити. Просить також вирішити питання про негайне повернення вилученого майна.

Як на підставу заявлених вимог посилається на те, що клопотання не відповідає вимогам КПК України . Вважає , що матеріали провадження не містять відомостей про те , що був вчинений злочин і відповідно відсутні докази спричинення шкоди. Відсутні докази , що автомобіль є знаряддям злочину. Цивільний позов у справі не заявлений. Наголошує також на тому , що слідчий суддя безпідставно не повернув клопотання для усунення недоліків.

Позиції учасників судового провадження в судовому засіданні

В судовому засіданні володілець майна ОСОБА_6 та його адвокат апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити з наведених в ній підстав.

Прокурор в судове засідання не з`явився хоча був належним чином повідомленим про день та час розгляду апеляції.

З урахуванням думку сторони захисту , виходячи із положень статті ч.4 ст.405 КПК України , колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляцію за відсутності прокурора.

Мотиви суду

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, викладені норми закону слідчим суддею при розгляді клопотання про накладення арешту на майно дотримані в повному обсязі, а відтак слідчим суддею прийнято законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

Так, як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, в провадженні Лубенського ВП ГУ НП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000805 від 01.07.2018 року за ст.246 ч.1 КК України - за фактом перевезення незаконно вирубаної деревини.

Постановою слідчого у кримінальному провадженні від 02 липня 2018 року автомобіль ЗИЛ ММЗ 34502 , 1989 року випуску , д.н. НОМЕР_1 , зареєстрований згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 03.12.1994 року н ім`я ОСОБА_8 , з навантаженою в кузов деревиною дубу та клену об`ємом близько 2 м. куб. визнаний речовим доказом.

Законним володільцем автомобіля ЗИЛ ММЗ 34502 , 1989 року випуску , д.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_6 ..

Задовольняючи клопотання слідчого слідчий суддя зокрема вказав , що вказаний транспортний засіб та деревина є речовим доказом у кримінальному провадженні і вони можуть містити на собі сліди злочину.

Із таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів апеляційного суду .

Доводи апеляції володільця майна колегія суддів вважає непереконливими.

Так колегія суддів погоджується із доводами апеляції , що у зазначеному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Водночас колегія суддів звертає увагу , що повідомлення про підозру є обов`язковою підставою для накладення арешту лише з підстав передбачених п.п.2,3,4 ч.2 ст. 170 КПК України.

В даному випадку арешт на майно накладено оскільки воно відповідає критеріям визначеним статтею 98 КПК України як речового доказу і попереднього повідомлення будь-якій особі про підозру , як вже оголошено вище , КПК не вимагає.

Аналізуючи відповідність майна критеріям визначеним статтею 98 КПК колегія суддів звертає увагу на те , що в матеріалах провадження відсутні будь-які документи , які б підтверджували законність права набуття на деревину дуба та клена. Вказана деревина перевозилась на транспортному засобі законним володільцем якого є ОСОБА_6 .. Отже аналізуючи встановлені факти колегія суддів вважає , що вилучена деревина та автомобіль відповідає критеріям статті 98 КПК України як речових доказів у кримінальному провадженні.

Не є переконливими також і доводи апеляції щодо того , що вказана деревина не належить ОСОБА_6 , а він лише її перевозив на замовлення , оскільки в судовому засіданні і в тому числі в апеляційному суді , не було надано жодного доказу на підтвердження вказаної обставини.

Не впливає на законність прийнятого рішення також і той факт , що у кримінальному провадженні жодній особі не було оголошено про підозру.

Як вже наголошувалось вище в разі якщо предмети або майно визнані речовими доказами у кримінальному провадженні , повідомлення про підозру , як передумова для накладення арешту на вказане майно , не є обов`язковою і слідчий суддя в даному випадку перевіряє факт внесення до ЄРДР інформації про вчинене кримінальне правопорушення , що в даному випадку слідчим суддею і було зроблено. Питання доведення винуватості особи у вчиненні злочину , в даному випадку , лежить поза межами кола питань , які має вирішувати слідчий суддя розглядаючи клопотання про арешт майна.

Не є обґрунтованими на думку колегії суддів і доводи апеляції щодо недоліків клопотання слідчого в частині не визначення вартості майна , яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення неправомірної вигоди.

Колегія суддів вкотре наголошує , що в клопотанні слідчого ставиться питання про арешт майна і слідчий суддя вирішив це клопотання , з підстав визначених п.1 ч.2 ст.170 КПК України. Питання ж забезпечення у такий спосіб цивільного позову або стягнення неправомірної вигоди , взагалі не було предметом дослідження.

Всі інші моменти апеляції ОСОБА_6 щодо незаконності самого факту накладення арешту , які були підтримані ним та його адвокатом в судовому засіданні , можуть бути предметом судового розгляду кримінального провадження по суті в разі висунення обвинувачення.

Рішення слідчого судді про накладення арешту на вище перелічене майно є вмотивованим.

Водночас колегія суддів не може погодитись із способом арешту майна автомобіля , який був обраний слідчим суддею.

Так слідчим суддею обрано спосіб арешту автомобіля , який фактично позбавляє законного володільця майна права користуватися ним.

Колегія суддів вважає , що такий спосіб арешту є неспівмірним із потребами досудового слідства. При цьому колегія суддів звертає увагу , що предметом злочину передбаченого ст.246 ч.1 КК України є лік на корені , тобто дерева і чагарники у лісах.

За таких обставин колегія суддів вважає , що достатнім способом арешту майна автомобіля буде заборона його відчуження із залишенням права користування ним. Що стосується арешту деревини то в цій частині колегія суддів повністю погоджується із способом арешту обраним слідчим суддею.

За таких обставин , колегія суддів приходить до висновку, що апеляція підлягає частковому задоволенню , ухвала слідчого судді підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали , якою клопотання слідчого слід задовольнити частково.

Керуючись ст..ст.405,407,422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Полтавської області,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково;

Ухвалу слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 липня 2018 року про арешт майна скасувати;

Постановити нову ухвалу якою клопотання слідчого Лубенського відділу поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 задовольнити частково;

Накласти арешт на автомобіль ЗИЛ ММЗ 34502 , 1989 року випуску , д.н. НОМЕР_1 , зареєстрований згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 03.12.1994 року на ім`я ОСОБА_8 у вигляді заборони його відчуження та деревину дуба та клену об`ємом близько 2 м.куб , яку слід передати на зберігання підприємству за визначенням слідчого в провадженні якого перебуває кримінальне провадження;

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ________________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4