Справа № 443/607/17
Перемишлянський районний суд Львівської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.05.2018 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4
захисника адвоката ОСОБА_5
законного неповнолітнього обв. представника: ОСОБА_6 ,
потерпілого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Перемишляни обвинувальний акт у кримінальне провадження внесеному до ЄРДР за №0000146 від 21.02.2017р. щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, непрацюючого, судимого 02.08.2017р. Стрийським міськрайонним судом Львівської області за ч.1 ст.185 КК України та згідно п.3 ч.2 ст.105 КК України звільненого від кримінального покарання з застосуванням примусових заходів виховного характеру, а саме передано під нагляд матері ОСОБА_9 до його повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2
що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 , будучи неповнолітнім, 20.03.2016р. близько 21.30 год., знаходячись на недіючому мості через річку Стрий, що неподалік вул. Шашкевича в м. Жидачів Львівської області, розуміючи та усвідомлюючи протиправний характер та наслідки своїх дій, на ґрунті неприязних відносин, що раптово виникли, умисно наніс в присутності сторонніх осіб ОСОБА_7 два удари кулаком руки в область обличчя, зокрема нижньої щелепи, внаслідок чого згідно висновку судово-медичної експертизи №95/2017 від 19.05.2017р. у ОСОБА_7 виявлено травматичний двобічний злам нижньої щелепи (лівоментальний та правоангулярний) без зміщення фрагментів, який виник від дії тупого предмету, міг утворитись 20.03.2016р. та відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.
Свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.122 КК України неповнолітній обвинувачений ОСОБА_8 не визнав та пояснив, що в березні 2016р. зустрівся з ОСОБА_10 і домовились з іншими знайомими зустрітись на старому мості в м. Жидачів. Коли прийшли на міст там вже були ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Його в сторону відкликав ОСОБА_7 поговорити. В ході розмови ОСОБА_7 схопив його за шию, а він його відштовхнув. До них підбігли ОСОБА_13 та ОСОБА_12 і розборонили їх сутичку. Потім ОСОБА_7 пішов під міст, а коли повернувся вони ще з ним говорили, а потім потисли руки і розійшлись. ОСОБА_19 та ОСОБА_20 під час цих подій на мості не було.
Проте, незважаючи на невизнання своєї вини у скоєному з боку обвинуваченого, його вина повністю стверджується показами потерпілого, свідків та рядом документальних доказів по справі, зокрема:
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що ввечері 20.03.2016р. біля 21.30год. він разом з братом відпочивали неподалік старого моста в м. Жидачів Львівської області. Його брату зателефонували, щоб вони прийшли на недіючий міст через р. Стрий. Коли вони прийшли там вже були ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 і ОСОБА_13 , який відразу вдарив його брата в обличчя рукою. Він хотів за брата заступитись і ОСОБА_8 несподівано наніс йому два удари кулаком в обличчя зліва. Він відчув різку біль, зміщення щелепи і що втратив зуб. ОСОБА_7 сказав ОСОБА_8 , що він через це «попаде на гроші». Наступних два дні він не міг нічого їсти, його боліли зуби зліва, а коли звернувся до стоматолога, останній сказав йому, що в нього напевно зламана щелепа і дав направлення в лікарню м. Львів, де йому було згодом було проведено операцію. Після події приблизно через тиждень він зустрівся з мамою ОСОБА_8 , якій розповів що трапилось та показав всі документи про лікування та чеки, яка запевнила, що вони відшкодують кошти за лікування.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_24 показав, що 20.03.2016р. біля 22.00год. ОСОБА_23 зателефонував ОСОБА_25 та попросив, щоб вони прийшли на старий міст через р. Стрий в м. Жидачів Львівської області. Коли він, ОСОБА_26 , ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , прийшли на міст там вже були ОСОБА_27 , ОСОБА_13 та ОСОБА_28 . Під час розмови з ОСОБА_29 , ОСОБА_13 вдарив останнього кілька разів. ОСОБА_7 хотів заступитись за брата, але в цей час ОСОБА_8 наніс йому два удари в щелепу. Після конфлікту, який тривав біля 15 хвилин, вони розійшлись.
Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні показав, що весною 2016р. біля 23.00год. вони справляли день народження у ОСОБА_24 . Йому зателефонував ОСОБА_23 та спитав де вони знаходяться. Він відповів, що це не важливо і поставив слухавку. ОСОБА_23 зателефонував знову та попросив, щоб вони прийшли на старий міст в м. Жидачів. Коли він ОСОБА_17 , ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_31 , прийшли на міст, де були ОСОБА_27 , ОСОБА_13 , ОСОБА_23 , ОСОБА_32 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_33 та ОСОБА_34 , до нього підійшов ОСОБА_13 , який звинуватив його, що він в ході розмови з ОСОБА_35 застосував до нього нецензурну лексику і після цього ОСОБА_13 наніс йому один удар в область голови. Побачивши це, його брат ОСОБА_7 підійшов, щоб заступитись за нього і в цей час ОСОБА_27 наніс йому удар в нижню щелепу. ОСОБА_7 спитав ОСОБА_8 «за що», після чого ОСОБА_8 наніс ще один удар ОСОБА_7 . Після цього ОСОБА_7 сказав, що його дуже болить щелепа, спльовував кров, припустив, що вона заламана і сказав ОСОБА_8 нехай готує гроші.
Свідок ОСОБА_36 в судовому засіданні показав, що 20.03.2016р. біля 22.00год. до ОСОБА_37 зателефонував ОСОБА_23 та спитав де вони знаходяться. ОСОБА_30 відповів, що це не важливо і поставив слухавку. ОСОБА_23 зателефонував знову та попросив, щоб вони прийшли на старий міст в м. Жидачів. Коли він ОСОБА_17 , ОСОБА_21 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_31 , прийшли на міст, де до ОСОБА_38 підійшов ОСОБА_13 , який в ході розмови з ним наніс ОСОБА_25 один удар в область голови. Побачивши це, ОСОБА_7 хотів заступитись за брата і в цей час ОСОБА_27 наніс йому удар правою рукою в нижню щелепу. Після цього ОСОБА_7 спльовував кров, казав, що його дуже болить щелепа, сказав ОСОБА_8 нехай готує гроші. Після конфлікту, який тривав біля 10 хвилин, він пішов додому. Йому відомо, що ОСОБА_8 запевнив ОСОБА_39 , що поверне гроші за лікування.
Свідок ОСОБА_40 в судовому засіданні показав, що 20.03.2016р. біля 21.30год. до ОСОБА_37 зателефонував ОСОБА_23 та спитав де вони знаходяться. ОСОБА_30 відповів, що це не важливо і поставив слухавку. ОСОБА_23 зателефонував знову та сказав, щоб вони прийшли на старий міст в м. Жидачів. Коли він, ОСОБА_17 , ОСОБА_41 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_31 прийшли на міст, де вже були ОСОБА_13 , ОСОБА_23 , ОСОБА_11 та ОСОБА_27 , до ОСОБА_38 підійшов ОСОБА_13 , який запитав ОСОБА_38 чому він по телефону нецензурно висловлювався до нього і після цього наніс ОСОБА_25 два удари в область голови. Побачивши це, ОСОБА_7 підійшов до них щоб захистити брата і в цей час ОСОБА_27 наніс йому удар правою рукою в нижню щелепу в ліву частину обличчя. ОСОБА_7 сказав до ОСОБА_42 «що ти робиш» після чого ОСОБА_27 наніс ОСОБА_43 ще один удар. Після цього ОСОБА_7 присів і спльовував кров, казав, що його дуже болить щелепа. Все що відбувалось ОСОБА_40 бачив з відстані 5-7 метрів. Після конфлікту всі розійшлись.
Свідок ОСОБА_44 в судовому засіданні показав, що 20.03.2016р. біля 21.30год. коли вдома в ОСОБА_24 вони справляли день народження, до ОСОБА_37 зателефонував ОСОБА_23 та спитав де вони знаходяться. ОСОБА_30 відповів, що це не важливо і поставив слухавку. ОСОБА_23 зателефонував знову та сказав, щоб вони прийшли на старий міст в м. Жидачів. Коли він, ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , та ОСОБА_31 прийшли на міст, де вже були біля 10 чоловік, зокрема: ОСОБА_13 , ОСОБА_23 , та ОСОБА_27 , до ОСОБА_38 підійшов ОСОБА_13 , який запитав ОСОБА_38 чому він по телефону нецензурно висловлювався до нього і після цього наніс ОСОБА_25 удар в голову. ОСОБА_7 побачивши це, підійшов до них щоб заступитись за брата і в цей час ОСОБА_27 наніс йому удар правою рукою в нижню щелепу. ОСОБА_7 сказав до ОСОБА_42 «що ти робиш» після чого ОСОБА_27 наніс ОСОБА_43 ще один удар. Після цього ОСОБА_7 присів і спльовував кров, казав, що його дуже болить щелепа. Все що відбувалось між ОСОБА_45 і ОСОБА_46 , ОСОБА_40 бачив з відстані 2 метрів. Після конфлікту всі розійшлись.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_47 показала, що в кінці березня 2016р. її син ОСОБА_7 прийшов додому біля 24.00-01.00 год. ночі і скаржився що його болить зуб. Вона дала йому таблетки, а потім ще раз в 3.00год. ночі, оскільки біль знову посилився. Наступного дня вона довідалась, що у сина зламана щелепа. Спочатку він розповідав, що впав. Після вихідних вони поїхали у м. Львів, де після обстеження лікар сказав що в щелепі є дві тріщини і потрібно ставити штифти. Цього ж дня ОСОБА_7 під наркозом було їх встановлено. Протягом двох тижнів вони їздили у м. Львів на обстеження. ОСОБА_7 довший час казав, що він впав, але через деякий час, приблизно 7-9 місяців, розповів, що вдарив його ОСОБА_27 , сказав, що не хотів його здавати, але тепер написав на нього заяву в поліцію, оскільки останній не хоче відшкодовувати шкоду.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що 20.03.2016р. біля 21.30 год. він ОСОБА_13 , ОСОБА_48 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_41 , ОСОБА_14 та ОСОБА_27 зустрілись на старому мості в м. Жидачів. ОСОБА_14 і ОСОБА_27 відійшли поговорити на 4-5 метрів. Він чув розмову на підвищених тонах, а потім бачив, як ОСОБА_14 вхопив за шию ОСОБА_49 , а той відштовхнув його в груди. Їх розборонили і ОСОБА_14 пішов під міст, а приблизно через 5 хвилин повернувся. Будь-яких скарг ОСОБА_14 не заявляв. Інших конфліктів в цей день не було. На момент конфлікту вони всі були друзями, після нього не розмовляють. ОСОБА_19 та ОСОБА_20 під час цих подій на мості не було. Про те, що ОСОБА_14 звинувачує ОСОБА_49 , що останній зламав ОСОБА_43 щелепу, він дізнався десь через два місяці.
Свідок ОСОБА_50 в судовому засіданні показав, що 20.03.2016р. біля 21.30год. він, ОСОБА_51 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_31 були на старому мості в м. Жидачів, де чекали ОСОБА_52 та ОСОБА_53 . Коли вони прийшли, ОСОБА_14 покликав в сторону ОСОБА_49 поговорити. Вони розмовляли десь протягом 5 хвилин, а потім між ними почався конфлікт. Він повернув голову і побачив, що ОСОБА_14 тримає за шию ОСОБА_49 і як останній відштовхнув ОСОБА_54 в грудну клітку. Хлопці підбігли і розійняли їх. Вони ще декілька хвилин стояли і розійшлись, а ОСОБА_14 пішов під міст. Коли йшли зустріли ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , яких під час конфлікту на мості не було. До них ще підійшов ОСОБА_14 , вони потисли руки і пішли святкувати до ОСОБА_55 .. Зазначив, що не бучив щоб ОСОБА_27 наносив ОСОБА_43 будь-які удари. Про те, що у ОСОБА_54 є тілесні ушкодження дізнався через два тижні.
Крім цього, вина ОСОБА_8 у вчиненому кримінальному правопорушенні також стверджується дослідженим в судовому засіданні:
- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.03.2017р.;
- висновком експерта №33/2017 від 10.03.2017р., відповідно до підсумків якого із наданої медичної документації відомо, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебував на стаціонарному лікуванні у відділі щелепно-лицевої хірургії ЛОКЛ в період з 25.03.16р. по 08.04.16р. з приводу травматичного зламу нижньої щелепи (лівоментального та правоангулярного) без зміщення фрагментів, який виник від дії тупого предмету, не виключено, що міг утворитись 20.03.2016р. при обставинах, на які вказує потерпілий та відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я. Судово-медичних даних, які б вказували на те, що дане тілесне ушкодження у ОСОБА_7 могло утворитись в результаті падіння на площину із положення стоячи, немає;
- висновком експерта №95/2017 від 19.05.2017р., відповідно до підсумків якого із наданої медичної документації відомо, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебував на стаціонарному лікуванні у відділі щелепно-лицевої хірургії ЛОКЛ в період з 25.03.16р. по 08.04.16р. з приводу травматичного зламу нижньої щелепи (лівоментального та правоангулярного) без зміщення фрагментів, який виник від дії тупого предмету, не виключено, що міг утворитись 20.03.2016р. при обставинах, на які вказує потерпілий та відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я. Судово-медичних даних, які б вказували на те, що дане тілесне ушкодження у ОСОБА_7 могло утворитись в результаті падіння на площину із положення стоячи, немає. Тілесні ушкодження, вказані у висновку судово-медичної експертизи №33/2017 від 10.03.2017р., проведеної ОСОБА_7 ,відповідають тілесним ушкодженням, вказаним у оригіналах медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_7 №7751.
Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані та перевірені в судовому засіданні докази по справі, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у спричиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_7 , яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я доведена повністю і його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України. Зазначений висновок судом обґрунтовується з врахуванням з взаємопов`язаних доказів отримання тілесних ушкоджень у день заявлений потерпілим, їхнім характером отримання, локалізацією, та доказами сторони обвинувачення щодо обставин заподіяння такого тілесного ушкодження потерпілому. Зазначені докази дослідженні в судовому засіданні, є логічно взаємопов`язані та доповнюють один одний. В цей же час критично оцінюючи докази невинуватості неповнолітнього обвинуваченого, суд вважає такі повністю спростованими в судовому засіданні.
Згідно паспорта № НОМЕР_1 , вимоги-справки №3-26052017/46017, акту обстеження житлово-побутових умов від 27.03.2017р., довідки про склад сім`ї №849 від 10.03.2017р., довідки Жидачівської ЦРЛ №1 від 13.02.2017р., характеристик ТзОВ «ФК «Скала» №171 від 30.03.2017р., Жидачівського МВУКГ №850 від 10.03.2017р. та НВК Моршинська загальноосвітня школа-ліцей м. Моршина №137 від 24.05.2017р. встановлено, що ОСОБА_8 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Жидачів Львівської області. За час проживання по АДРЕСА_1 зауважень з боку сусідів та мешканців міста щодо порушень громадського порядку не мав, з 16.10.2015р. навчається у НВК Моршинська загальноосвітня школа-ліцей м. Моршина на середньому рівні, часто пропускає уроки. Навчався в Академії футболу ФК «Скала» де зарекомендував себе як сумлінний та дисциплінований учень. Проживає разом з бабусею, окремо від батька, мати знаходиться закордоном, на диспансерному обліку в наркологічному та психіатричному кабінеті не перебуває. Згідно вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02.08.2017р. засуджений за ч.1 ст185 КК України та згідно п.3 ч.2 ст.105 КК України звільнений від кримінального покарання з застосуванням примусових заходів виховного характеру, а саме: переданий під нагляд матері ОСОБА_9 до його повноліття, а саме до 09.03.2018р.
Відповідно до досудової доповіді наданої Жидачівським районним відділом з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, в ході проведеної роботи та згідно оцінки ризику можна зробити висновок, що обвинувачений ОСОБА_8 має низький рівень ризику небезпеки для суспільства низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі, або обмеження волі на певний строк.
При призначені покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, характеристику, обставини справи, розмір завданої шкоди.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 передбачене ч.1 ст.122 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, обвинувачений раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено. До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому є вчинення злочину неповнолітнім.
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, обставин справи, вищезазначених позитивних даних про особу обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення у неповнолітньому віці, враховуючи положення кримінального кодексу, якими встановлено особливості відповідальності неповнолітнього та покарання неповнолітнього, що визначає відповідні види покарань і їх строки, які можуть бути призначені неповнолітньому з огляду на конкретний вік неповнолітнього, суд приходить до висновку про можливість звільнення його від відбуття реального терміну покарання з випробовуванням, що передбачено ст.ст. 75, 104 КК України.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 374 КПК України, суд -

П Р И С У Д И В:

Визнати винним неповнолітнього ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
У відповідності до ст.ст. 75, 104 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання за даним вироком суду з однорічним іспитовим строком, поклавши на нього обов`язки передбачені ст.76 КК України, періодично з`являтись в органи кримінально-виконавчої системи для реєстрації та повідомляти ці органи про зміну місця проживання.
Вирок може бути оскаржено сторонами до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Перемишлянський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1