Справа № 283/988/17
провадження №1-кп/283/56/2018
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
05 травня 2018 року Малинський районний суд Житомирської області в складі:

під головуванням судді ОСОБА_1 ,
з секретарем судових засідань ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Малині кримінальне провадження внесене в ЄРДР 24.03.2017 року за № 0000217 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, судимого вироком Малинського районного суду Житомирської області від 16 березня 2016 року за ч.2 ст.185 КК України до 01 року позбавлення волі, зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням 2 роки,-

в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:
19 лютого 2017 року близько 19-ї години, ОСОБА_6 , перебуваючи на пероні залізничної станції м. Малин Житомирської області, покликав до себе раніше невідомого йому ОСОБА_4 , який йшов до приміщення залізничного вокзалу. Під час розмови з останнім, обвинувачений, безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, виражаючи зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, демонструючи протиправну вседозволеність, прагнучи самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, з особливою зухвалістю, правим кулаком наніс потерпілому один удар в щелепу зліва, спричинивши тілесні ушкодження, після чого пішов по перону, залишивши ОСОБА_4 на місці.

Цього ж дня, через декілька хвилин, ОСОБА_4 для з`ясування стосунків та встановлення причин заподіяння йому тілесних ушкоджень, наздогнав ОСОБА_6 на залізничному пероні, де під час розмови, обвинувачений знову безпричинно, з хуліганських спонукань, правим кулаком завдав йому удар в щелепу зліва та удар лівою ногою по правій нозі потерпілого.

В результаті нанесених ударів, ОСОБА_4 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів нижньої щелепи зліва та перелому правої малогомілкової кістки в ділянці верхньої третини, які по всій категорії відносяться до середнього ступеню важкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою винність у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України визнав, показавши, що 19 лютого 2017 року близько 19 години він разом із своїм знайомим ОСОБА_7 стояли на пероні залізничного вокзалу м. Малина, та в момент коли обвинувачений кликав та махав рукою звучи своїх знайомих, з незрозумілих для нього причин до нього підійшов потерпілий, і почав з`ясовувати чому він його звав.

Не намагаючись з`ясувати незрозумілу для усіх присутніх ситуацію, наніс ОСОБА_4 один удар кулаком в обличчя, в область щелепи зліва. Після чого, попивши кави з знайомим, направлявся додому по перону.

Коли він йшов, то відчув, що йому нанесли удар тяжким предметом в область спини. Обвинувачений від удару присів, а коли піднявся, то побачив, що потерпілий тримав у руках ріжковий ключ.

ОСОБА_6 наблизившись до потерпілого з метою захисту наніс йому удар кулаком в область щелепи, зліва. Після даного удару ОСОБА_4 став відходити та впав з перону на землю, а потім коли потерпілий піднявся, то наніс йому удар лівою ногою по правій нозі. В скоєному щиро кається.

Потерпілий показав, що 19 лютого 2017 року близько 19 години він приїхав на залізничний вокзал, та будучи на пероні та почув, що його кличе до себе ОСОБА_6 з якимось хлопцем, та які стояли біля приміщення вокзалу.

Підійшовши до обвинуваченого, запитав чому його позвали, однак ОСОБА_6 нічого не відповівши, одразу ж наніс удар правим кулаком по обличчю.

Через деякий час, потерпілий наздогнав ОСОБА_6 на пероні, взяв останнього за плече, будь - яких предметів в руках у потерпілого не було. ОСОБА_6 розвернувся та знову вдарив його кулаком по обличчю, від чого ОСОБА_4 не втримавшись, впав з перону, а обвинувачений стрибнув до нього та наніс йому удар лівою ногою по правій нозі. З обвинуваченим потерпілий раніше не був знайомий, будь яких відносин між ними не існувало.

Претензій до обвинуваченого не має, завдана йому майнова та моральна шкода відшкодована повністю, при призначення ОСОБА_6 покарання просить суд застосувати найбільш м`яке покарання, яке не пов`язане з його реальним відбуттям. За заявою потерпілого провадження за ч.1 ст. 122 КК України закрито.

Причетність обвинуваченого до інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння доводиться зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

Під час проведення 06 квітня 2017 року з потерпілим слідчого експерименту, останній на території залізничного вокзалу, дав показання про обставини та механізм заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Під час проведення одночасного допиту обвинуваченого та потерпілого 07 квітня 2017 року обоє, як і під час судових засідань не заперечували обставину відсутності мотиву ОСОБА_6 в заподіянні удару саме потерпілому. Дана подія відбувалася з ініціативи обвинуваченого в публічному місці, супроводжувалась фізичним насильством, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

Відповідно до висновків судовомедичної експертизи від 28 березня 2017 року та додаткової судовомедичної експертизи від 13 грудня 2017 року у потерпілого малися тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів нижньої щелепи зліва та перелому правої малогомілкової кістки в ділянці верхньої третини, які по всій категорії відносяться до середнього ступеню важкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я, могли виникнути від дії твердих тупих предметів з достатньою силою прикладання , можливо в час та обставин вказаних потерпілим та у фабулі даної постанови.

Дані ушкодження потерпілий не міг отримати внаслідок падіння на тверду поверхню. Потерпілий в момент заподіяння йому тілесних ушкоджень міг знаходиться у вертикальному або близькому до нього положенні.

Покази потерпілого, які він давав під час слідчого експерименту відповідають механізму спричинення йому тілесних ушкоджень, де він вказує, що йому були нанесені удари в ділянку нижньої щелепи та правої гомілки.

Про те, що між обвинуваченим та потерпілим не існувало будь-яких конфліктів, а нанесення удару біля приміщення залізничного вокзалу було спонтанним та безпричинним фактично в своїх показаннях підтвердив свідок ОСОБА_7 .

З висновку судово психіатричної експертизи від 16 травня 2017 року встановлено, що ОСОБА_6 в період часу до якого відносяться інкриміновані йому протиправні вчинки психічними захворюваннями не страждав, виявляв ознаки емоційно нестійкого розладу особистості, однак вищевказані зміни зі сторони психіки не досягли ступеню психічного захворювання та не позбавляли його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

ОСОБА_6 міг давати звіт своїм діям та керувати ними в період часу до якого відносяться інкриміновані йому вчинки, може давати звіт своїм діям та керувати ними в даний час.

До показів обвинуваченого в тієї частині, що останній показав, що коли він йшов по перону, то його наздогнав потерпілий та вдарив ріжковим ключем у спину, то вони не охоплюються межами обвинувачення, та не спростовують правильність кваліфікації за ч.1 ст. 296 КК України.

Крім того, матеріали кримінального провадження не містять доказів на підтвердження факту заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень обвинуваченому.

Враховуючи викладене, суд кваліфікує умисні дії ОСОБА_6 за ч.1 ст.296 КК України за ознаками хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Призначаючи вид і міру покарання ОСОБА_6 суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілого.

Злочин, який скоїв ОСОБА_6 , передбачений ч.1 ст.296 КК України є умисним злочином невеликої тяжкості.

Обставиною, пом`якшуючою покарання у обвинуваченого є добровільне відшкодування завданої шкоди, щире каяття.

Обставиною, обтяжуючою покарання є рецидив злочину.

За місцем проживання ОСОБА_6 характеризується позитивно.

При призначенні покарання обвинуваченому суд бере до уваги вирок Малинського районного суду Житомирської області від 16 березня 2016 року, яким обвинуваченого було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді одного року позбавлення волі з встановленням іспитового строку два роки та, оскільки, обвинувачений вчинив злочин в період іспитового строку, а тому остаточне покарання суд призначає за правилами ст. 71 КК України у виді позбавлення волі.

Приймаючи до уваги всі обставини справи, суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому остаточного покарання у виді позбавлення волі, його виправлення, на думку суду, можливе тільки в ізоляції від суспільства.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) місяців арешту.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків, до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Малинського районного суду від 16 березня 2016 року у виді 1 року позбавлення волі і остаточно призначити до відбування ОСОБА_6 1 (один) рік 1(один) місяць позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна карга до Апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя