Провадження № 11-кп/792/31/18
Справа № 676/5301/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження, на вирок Кам?янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 серпня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Кам?янець-Подільського міськрайонного суду від 01 серпня 2017 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янець-Подільського Хмельницької області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 та фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, прибиральник КВЗП «Кам`янець-Подільський», неодруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше судимого:
-13 квітня 1999 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом за ч.3 ст.140 КК України (1960 року) до покарання у виді 3 роки позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки із сплатою штрафу в сумі 680 грн.;
-09 червня 2000 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом за ч.2 ст.206, ч.2 ст.140, ст.42, ст.43 КК України (1960 року) до покарання у виді 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
-14 грудня 2009 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є у його власності;
- 22 березня 2010 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ч.1 ст.190, 70 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є у його власності; 27 грудня 2013 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 20 грудня 2013 року відповідно до ч.3 ст. 82 КК України звільнений із Райківецької виправної колонії №78, із заміною покарання на виправні роботи, із невідбутим строком покарання 1 рік 11 місяців 9 днів,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки, зобов`язавши його: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати на залучення експерта в сумі 2462 грн. 88 коп.
Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, 15 вересня 2016 року близько 02 години ОСОБА_7 , переслідуючи мету незаконного збагачення, знаходячись біля території домоволодіння АДРЕСА_3 , перестрибнувши через паркан, проник на територію вказаного домоволодіння, після чого зірвав із вікна гаражного приміщення поліетиленову плівку та проник у середину вказаного приміщення, підійшовши до автомобіля марки «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 , який був не зачинений, проник у салон, де відчинив капот та умисно, таємно, повторно викрав з під капоту автомобіля акумуляторну батарею марки «Rocket», вартістю 240 грн., після чого із багажного відділення автомобіля викрав сумку чорного кольору із тканинного матеріалу, в якій знаходилися домкрат та набір ключів, вартістю 257 грн., та запасне колесо до вказаного автомобіля, яке складається із шини марки «KUMHO SOLUS KH17 185/65R15 88H», вартістю 1340 грн., та металевого диску, вартістю 800 грн., після чого, відчинив із середини гаражне приміщення, виніс викрадене майно до воріт домоволодіння, які також відчинив, та погрузив викрадене майно у свій автомобіль марки «Renault Master» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , після чого зник із місця злочину, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 2637 грн.
Крім того, 16 вересня 2016 року близько 2 години ОСОБА_7 , переслідуючи мету незаконного збагачення, знаходячись біля території домоволодіння АДРЕСА_4 , перестрибнувши через паркан, проник на територію вказаного домоволодіння, після чого, шляхом пошкодження віконної рами, проник у середину будинку та умисно, таємно, повторно викрав з кімнати цокольного приміщення 2 радіатори опалення марки «Nova Florida 500», кожен з яких складається з 15 ребер, вартістю за одне ребро 144 грн., загальною вартістю 4320 грн., які виніс через вікно вказаного цокольного приміщення на вулицю та в подальшому погрузив їх у автомобіль марки «Renault Master» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , після чого ОСОБА_7 , з метою подальшого викрадення майна, зламавши із вхідних дверей вказаного будинку навісний замок за допомогою металевої арматури, проник у приміщення будинку та з кімнати, що на першому поверсі, викрав 9 прольотів металевого кованого паркану, вартістю за один прольот 1206 грн., загальною вартістю 10854 грн., які виніс на вулицю через вхідні у будинок двері, після чого погрузив викрадене майно у свій автомобіль марки «Renault Master» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , та зник із місця злочину, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 15174 гривень.

Не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, прокурор просить вирок в частині визнання обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також в частині звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати обставиною, яка пом`якшує покарання, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а обставиною, яка обтяжує покарання рецидив злочину, визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Свої вимоги аргументує неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Вказує, що місцевим судом надано не належну оцінку обставинам, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , а саме повернення викраденого, яке було вилучено в ході проведення обшуку та інших слідчих (розшукових) дій і за рішенням слідчого повернуто потерпілим працівниками поліції, тому така обставина ніяк не пом`якшує покарання ОСОБА_7 та не може вважатися поверненням викраденого майна.

Стверджує, що судом не визнано обставиною, яка обтяжує покарання рецидив злочинів, ОСОБА_11 , маючи не погашену та не зняту судимість за вироком Кам?янець-Подільського міськрайонного суду від 14 грудня 2009 року за ч.2 ст.307 КК України, вчинив умисний злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України.

Крім того, як вважає прокурор, призначаючи покарання судом першої інстанції не в повній мірі враховано, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, відбував покарання в місцях позбавлення волі, однак вчинив новий умисний злочин, а тому суд помилково дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання та прийняв рішення про звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту судового рішення з коротким викладом суті вимог апеляційної скарги сторони обвинувачення, пояснення прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги з наведених у ній підстав, думку обвинуваченого та його захисника про законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Висновки місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло та інше приміщення, за викладених у вироку обставинах, та правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст.185 КК України, сторонами кримінального провадження не оспорюються.

Призначене ОСОБА_7 покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, зазначеним у ст.65 КК України та Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 (із наступними змінами та доповненнями).

Зокрема, суд першої інстанції, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, врахував конкретні обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, ступінь тяжкості злочину, характер і ступінь його суспільної небезпеки, сукупність всіх даних, які характеризують його особу, та призначив покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, з послідуючим звільненням від його відбування на підставі положень ст.75 КК України.
На спростування апеляційної скарги прокурора, судова колегія вважає належне врахування місцевим судом загальних засад призначення покарання, визначених в ст.65 КК України, які наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів.

Про можливість звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком свідчить наявність декількох пом`якшуючих покарання обставин, зокрема, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повернення викраденого та відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Обвинувачений ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується позитивно, працевлаштований, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, примирився із потерплими, які не мають до нього жодних претензій майнового чи немайнового характеру.
З урахуванням наведеного та практики Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання й того, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, поведінки обвинуваченого після скоєного, як на стадії досудового розслідування так і судового провадження, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені обставини давали місцевому суду обґрунтовані підстави вважати, що виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції його від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, яке є достатнім для того, щоб засуджений довів своє виправлення.

Доводи прокурора щодо неврахування судом обтяжуючої покарання обставини рецидиву злочинів, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, на увагу не заслуговують, адже така обставина органами досудового розслідування ОСОБА_7 не інкримінувалась.

З врахуванням того, що судовий розгляд здійснюється виключно в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд не вправі виходити за його межі, погіршуючи становище обвинуваченого.

За таких обставин, підстав для скасування чи зміни вироку, у зв`язку із м`якістю призначеного покарання, колегія суддів не вбачає, а тому апеляційна скарга сторони обвинувачення задоволенню не підлягає.

У зв`язку із наведеним, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Кам?янець-Подільського міськрайонного суду від 01 серпня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2