АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/203/18 Справа № 709/2595/16-к Категорія: п.12 ч.2 ст. 115 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

законного представника

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

захисника в режимі відеоконференції

з Чорнобаївським районним судом

Черкаської області ОСОБА_11 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_12 ,

представника служби ювенальної превенції ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0000445 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 листопада 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Богдани, Золотоніського району Черкаської області, громадянин України, проживаючий АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-

засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст. 115 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до 7 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_7 у строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення, з дати його затримання з 19 вересня 2016 року по 20 червня 2017 року включно: з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року по дату ухвалення судового рішення: з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Кушелівка, Хмільницького району Вінницької області, громадянин України, проживаючий АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст. 115 КК України, до 10 (десяти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_8 у строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення, з дати його затримання з 19 вересня 2016 року по 20 червня 2017 року включно: з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року по дату ухвалення судового рішення: з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 процесуальні витрати за проведення експертиз на користь держави по 660,10 грн., з кожного.

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29.11.2017 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані винуватими та засуджені за те, що 18.09.2016 в період часу близько 20-30 години по 21-30 годину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , за попередньою змовою та спільно з своїм братом ОСОБА_8 , на ґрунті неприязних відносин зі своїм вітчимом ОСОБА_14 , які виникли між ними з приводу продажу останнім спільного майна, без відома інших членів сім`ї, діючи умисно, протиправно та цілеспрямовано, реалізуючи свій єдиний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті (умисне вбивство) ОСОБА_14 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, нанесли йому удари ногами та руками в область голови, грудної клітки та ребер, де ОСОБА_8 наніс потерпілому, який сидів на ліжку, близько двох ударів долонею правої руки в ліву частину обличчя, а ОСОБА_7 близько двох ударів долонею лівої руки в праву частину обличчя, після чого останній, взявши потерпілого за одяг, повалив на підлогу та наніс близько трьох ударів правою ногою в ділянку ребер зліва, а ОСОБА_8 наніс близько трьох ударів ногами в область ребер зліва, близько двох ударів кулаком правої руки в область грудної клітки, після чого, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний намір, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті (вбивство) ОСОБА_14 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, близько 22 години, знаходячись на території подвір`я вказаного домоволодіння, поряд з приміщенням літньої кухні, ОСОБА_8 наніс ОСОБА_14 близько п`яти ударів долонею правої руки в ліву частину обличчя, коли потерпілий знаходився в горизонтальному положенні на землі, після чого, одразу ОСОБА_7 наніс останньому один удар долонею правої руки в праву частину обличчя, близько трьох ударів п`ятою правої ноги в область грудної клітки та близько трьох ударів правою ногою в ділянку ребер справа, також, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний намір, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті (умисне вбивство) ОСОБА_14 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, близько 22 години 50 хвилин, знаходячись в приміщенні вказаного будинку, ОСОБА_8 наніс ОСОБА_14 , який перебував в горизонтальному положенні на ліжку, один удар кулаком правої руки в область грудної клітки, чим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 спричинили потерпілому ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми у вигляді численних саден та синців на голові, численних крововиливів у м`які покрови черепу різної локалізації, крововиливу під м`які мозкові оболонки головного мозку; закритої травми грудної клітки та живота у вигляді численних двобічних переломів ребер, перелому грудини, крововиливу у загрудинну клітковину та переднє середостіння, правобічного гемотораксу, розриву селезінки, розривів печінки, крововиливу у капсулу підшлункової залози, крововиливу у черевну порожнину; саден на тулубі та крововиливів у м`які тканини спини, які згідно висновку експерта відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, а також тілесні ушкодження у вигляді саден та синця на руках, які згідно висновку експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, після чого, близько 22 години 30 хвилин, ОСОБА_7 знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , продовжуючи свій злочинний намір направлений на умисне протиправне заподіяння смерті (умисне вбивство) ОСОБА_14 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, наніс близько двох ударів долонею лівої руки в праву частину обличчя, перевернув потерпілого, який знаходився на ліжку, з лівого боку на спину, схопив його за шию обома руками та почав стискати близько 30 секунд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 тілесні ушкодження, а саме закриту травму шиї у вигляді саден на лівій боковій поверхні шиї, поширеного крововиливу у м`які тканини шиї по її передньо-бокових поверхнях, переломів щитоподібного хряща та його ріжків, а також переломів під`язикової кістки, які згідно висновку експерта відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, після чого від сполученої травми голови, шиї, тулуба у вигляді черепно-мозкової травми, закритої травми шиї та закритої травми грудної клітки та живота настала смерть ОСОБА_14 .

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий судовий розгляд.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що судом першої інстанції не допитано експерта, у вироку викладно неправдиві покази свідків, та суд безпідставно послався на покази, які він давав під час досудового слідства.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій, не оспорюючи фактичних обставин справи, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинувачених, вважає, що вирок суду є незаконним і підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинувачених, та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за п.12 ч.2 ст. 115 КК України - 12 років позбавлення волі, а ОСОБА_8 - 14 років позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не в повній мірі враховано ступінь тяжкості та небезпечності вчиненого злочину, який відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, характер та локалізацію тілесних ушкоджень, які приходились потерпілому в життєво важливі органи, їх кількість, механізм та спосіб нанесення, а також наслідки їх дій у виді смерті потерпілого.

Вважає, що матеріали провадження не містять достатніх підстав, для призначення покарання ОСОБА_7 із застосуванням положень ст. 69 КК України, а ОСОБА_8 призначення покарання в мінімальних межах санкції інкримінованої йому статті КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, просили її задовольнити, вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, в задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити; думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала подану нею апеляційну скаргу, просила її задовольнити в повному обсязі, а в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_8 відмовити; думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_10 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора та погодились з апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 ; думки законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_9 , представника служби у справах дітей ОСОБА_12 , представника служби ювенальної превенції ОСОБА_13 , які заперечили проти задоволення апеляційних скарг прокурора та обвинуваченого ОСОБА_8 , вважають вирок суду першої інстанції законним та обгрунтованим; переглянувши вирок міськрайонного суду відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, вивчивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора не підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення по даному кримінальному провадженню вказані вимоги закону були належним чином дотримані.

Так, висновки міськрайонного суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке вони засуджені, відповідають фактичним обставинам справи, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні, яким суд дав обґрунтовану і правильну правову оцінку, відповідно до ст. 94 КПК України.

Дії обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України судом першої інстанції кваліфіковано вірно.

Вирок міськрайонного суду щодо доведеності вини, встановлення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційному порядку ніким не оспорюється, а тому судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Незважаючи на визнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вину у пред`явленому йому обвинуваченні, його винуватість у вчиненні умисного вбивства, тобто умисному протиправному заподіянні смерті потерпілому ОСОБА_14 , вчиненому за попередньою змовою групою осіб, підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні судом першої інстанції та наведеними у вироку доказами.

Зокрема, показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , даними в суді першої інстанції проте, що 18.09.2016 року, близько 09 год. до нього зателефонувала мати та повідомила, що викрали корову. Приїхавши додому - з`ясувалося, що корову продав вітчим ОСОБА_14 .. Близько 10 години він почав з`ясовувати стосунки з ОСОБА_14 , вдарив його ногою та декілька разів по ребрах рукою, вітчим відійшов, обхопив його руками ззаду, вони впали, і він почав наносити удари вітчиму по ребрах, після чого вони розійшлись. Потім він пішов з дому в магазин, де купив пива, зустрів свого брата ОСОБА_8 , з яким вживали пиво та горілку. Приїхавши додому, близько 21 години, він побачив, що ОСОБА_8 у хаті наніс два удари долонею ОСОБА_14 , після чого він теж наніс два удари долонею вітчиму. Потім він схопив ОСОБА_14 за «шкібарки», кинув на підлогу і вдарив три рази ногами по ребрах, після чого вітчиму стало погано. Перелякавшись, він зателефонував ОСОБА_15 , вона прийшла і сказала, щоб принесли води, він приніс води і вилив на потерпілого. Вони стояли на порозі, а ОСОБА_8 пішов у хату і почав бити вітчима (два рази у груди), він зупинив ОСОБА_8 і забрав його на вулицю. Близько 21-40 год., він разом з ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_8 пили горілку в літній кухні, до них підійшов ОСОБА_14 і ОСОБА_8 почав його бити, наніс удари по обличчю, три удари ногою у груди та три удари ногою по ребрах. Коли били, вітчим харчав, потім вилили на нього відро води. Після цього продовжили пити горілку у літній кухні, він відніс стакан горілки ОСОБА_14 у хату, але той відмовився.

Близько 22-30 год. він пішов до хати, щоб лягти спати, але, побачивши вітчима, вдарив його долонями по обличчю декілька разів і схопив руками за шию та почав її стискати, при цьому викрикував: «Я дам тобі корову. Ти за це пошкодуєш». Зайшла мати разом з ОСОБА_8 і сказала, щоб ішов спати.

Вранці вони з матір`ю зрозуміли, що вітчим помер і викликали дільничного. ОСОБА_7 пояснив, що намагався затерти сліди крові на дверях.

Показаннями потерпілої ОСОБА_18 , даними в суді першої інстанції, згідно яких 19.09.2016 року до неї зателефонувала колишня дружина ОСОБА_19 і сказала, що помер ОСОБА_14 20.09.2016 року вона зателефонувала ОСОБА_20 і вона їй розповіла, що її хлопці - ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вбили ОСОБА_14 , коли вона повернулася з роботи - побачила, що вони його добивають, поклали на диван, а вночі він помер, все було у крові, просила, щоб не били, але били удвох, враження було таке, що ОСОБА_14 переїхав автомобіль.

Показаннями свідка ОСОБА_21 , даними в суді першої інстанції про те, що 18.09.2016 року їй стало відомо, про те, що ОСОБА_14 продав корову, сказавши, що її вкрали, а звернув це все на ОСОБА_7 . Ввечері до неї зателефонував ОСОБА_7 і попросив, щоб вона прийшла, бо він уб`є ОСОБА_14 . Коли вона прийшла, на кухні був ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а ОСОБА_14 лежав у кімнаті, був у свідомості, синців не було. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 поклали ОСОБА_14 на диван, ОСОБА_7 облив вітчима відром води, вона його витерла полотенцем, вкрила ковдрою та зателефонувала ОСОБА_22 , щоб вона приїхала. ОСОБА_23 приїхала близько 22-00 год., ОСОБА_14 лежав у хаті, вона його вкрила пледом, а потім вони разом в літній кухні пили горілку. На другий день до неї зателефонувала ОСОБА_23 і сказала, що ОСОБА_14 помер.

Показаннями свідка ОСОБА_24 , даними в суді першої інстанції про те, що 18.09.2016 року він працював в магазині, близько 14-00 - 15-00 год. прийшли ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , пили пиво і алкоголь, були дуже злі на ОСОБА_14 , а ОСОБА_7 казав, що вб`є його.

Показаннями свідків ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , даними в суді першої інстанції про те, що 18.09.2016 року їм стало відому, що у ОСОБА_27 зникла корова. В подальшому з`ясувалося, що корову продав ОСОБА_14 , а звернув все на ОСОБА_7 .

Даними протоколом огляду місця події від 19.09.2016 року, згідно якого в ході огляду домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 було виявлено труп чоловічої статі ОСОБА_14 (т.2 а.п. 17-34);

Даними протоколу огляду трупа від 19.09.2016 року, згідно якого причиною смерті ОСОБА_14 є сполучена травма голови, тулуба та кінцівок (т.2 а.п. 35-39);

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 23.09.2016 року та відеозапису до нього, зафіксованому на оптичному СД диску, згідно яких ОСОБА_8 розповів та показав обставини вчинення злочину (т.2 а.п. 40-46);

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 23.09.2016 року та відеозапису до нього, зафіксованому на оптичному СД диску, згідно яких ОСОБА_7 показав як і куди він з ОСОБА_8 наносив удари потерпілому (т.2 а.п. 47-55);

Даними висновку судово-медичного експерта № 03-01/685 від 19.09.2016 року (т.2 а.п. 57-64), яким при експертизі трупа ОСОБА_14 було виявлено наступні ушкодження : черепно-мозкова травма у вигляді численних саден та синців на голові, численних крововиливів у м`які покрови черепу різної локалізації, крововиливи під м`які мозкові оболонки головного мозку; закрита травма шиї у вигляді саден на лівій боковій поверхні шиї, поширеного крововиливу у м`які тканини шиї по її передньо-бокових поверхнях, переломів хряща та його ріжків, а також переломів під`язикової кістки. Така травма могла виникнути від неодноразової дії предмету, що володіє ознаками твердого тупого та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя; закрита травма грудної клітки та живота у вигляді численних двобічних переломів ребер , перелому грудини, крововиливу у загрудинну клітковину та переднє середостіння, правобічного гемотораксу, розриву селезінки, розривів печінки, крововиливу у капсулу підшлункової залози, крововиливу у черевну порожнину, саден на тулубі та крововиливів у м`які тканини спини.

Вказані ушкодження виникли від неодноразової дії твердого тупого предмету та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Таким предметом (предметами) могли бути руки та ноги людини, яка наносила удари та спричиняла ушкодження

Крім того, виявлені садна та синець на руках, які виникли від дії твердих тупих предметів протягом доби до смерті та носять ознаки легких тілесних ушкоджень

При судово-токсикологічній експертизі крові трупа виявлено 3,23 проміле етилового спирту, така концентрація етилового спирту в крові може відповідати тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння у живих осіб.

Даними висновків судово-медичного експерта № 05-1-09/238 від 07.11.2016 року, № 05-5-06/179 від 21.10.2016 року, № 05-1-09/237 від 04.11.2016 року, № 05-1-08/236 від 26.10.2016 року, якими було встановлено, що на футболці, штанях, на відрі, на шортах та куртці, на кофті і штанах, які були вилучені під час огляду трупа ОСОБА_14 , виявлені сліди крові, не виключено, що можуть належати ОСОБА_7 та ОСОБА_14 (т.2 а.п. 65-69, 70-71, 85-88, 94-98);

Даними висновків судово-медичного експерта № 05-5-06/178 від 21.10.2016 року, № 03-01/685/3 від 10.11.2016 року, № 05-1-08/235 від 09.11.2016 року, якими було встановлено, що у змивах з лівої руки та ніг ОСОБА_7 , піднігтьовому змісту зі зрізів нігтів ОСОБА_14 та ОСОБА_7 , у змивах, які були взяті з місця пригоди виявлено сліди крові, які не виключено, що можуть належати ОСОБА_7 та ОСОБА_14 (т.2 а.п. 72-74, 75-78, 79-84);

Даними висновку судово-медичного експерта № 05-1-09/239 від 01.11.2016 року, яким було встановлено, що на трусах і шортах, які були вилучені під час огляду трупа ОСОБА_14 , виявлені сліди крові, не виключено, що можуть належати ОСОБА_8 та ОСОБА_14 (т.2 а.п. 89-93);

Враховуючи висновки судово-медичних експертиз, характер та локалізацію нанесення тілесних ушкоджень, механізм їх нанесення та інші докази по справі колегія суддів вважає, що міськрайонний суд прийшов до вірного висновку, що нанесення обвинуваченими ударів в життєво важливі органи потерпілого голову, шию, грудну клітину, живіт, свідчить про направленість умислу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на позбавлення життя ОСОБА_14 ..

Аналіз наведених доказів в їх сукупності з доказами, на які маються посилання у вироку суду, свідчать про доведеність винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який вони засуджені і їх дії за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України кваліфіковано правильно.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 щодо невчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, є безпідставними та спростовуються доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження та дослідженими в судовому засіданні, які є послідовними, узгоджуються між собою, а тому розцінюються колегією суддів як обраний спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене.

Колегія суддів вважає, що показання обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_18 , яка хоч і не була безпосереднім очевидцем вчинення злочину, однак зі слів ОСОБА_27 (матері обвинувачених), яка в ході судового розгляду на підставі ст.. 63 Конституції України відмовилась давати показання, їй стало відомо, що її сини, удвох били ОСОБА_14 , є чіткими, послідовними, узгоджуються між собою та з іншими доказами кримінального провадження, є об`єктивними та достовірними і викривають злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_28 , тому суд першої інстанції, давши їм відповідну оцінку, обґрунтовано поклав їх в основу вироку.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що у вироку суд послався на його покази, які він давав під час досудового розслідування, є надуманими та не знайшли свого обґрунтованого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він, разом зі своїм захисником заявляли клопотання про виклик судового експерта є безпідставними, оскільки, як вбачається зі звукозапису судового засідання та матеріалів кримінального провадження вказаного клопотання ні обвинувачений ОСОБА_8 , ні його захисник не заявляли в ході судового розгляду в суді першої інстанції.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону органом досудового розслідування та судом першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження, які б слугували підставами для скасування вироку суду, колегією суддів не встановлено.

Також, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, так як істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, які відповідно до ст. 415 КПК України є підставами для скасування вироку суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, останнім в апеляційній скарзі не наведено та апеляційним судом не встановлено.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання та безпідставного призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України, то колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності цей захід примусу за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Застосування ст.69 КК України передбачає, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 міськрайонний суд виконав вимоги ст.ст.50, 65,66,67 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції з дотриманням вказаних вимог Закону, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, даних про особу обвинуваченого, який за місцем проживання та навчання характеризується посередньо, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на профілактичному обліку в Чорнобаївському ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області не перебуває, даних досудової доповіді органу пробації щодо останнього, позицію служби у справах дітей та ювенальної превенції, законного представника, які просили призначити мінімальне покарання, з врахуванням обставин, що пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину в неповнолітньому віці, неправомірну поведінку загиблого, який перебував в стані алкогольного сп`яніння та постійно здійснював тиск на неповнолітнього ОСОБА_7 ; та обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до обґрунтованого висновку про можливість застосування до обвинуваченого вимог ст. 69 КК України та призначив ОСОБА_7 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 115 КК України, 7 років позбавлення волі.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 з застосуванням ст. 69 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано врахував вищевказані пом`якшуючі покарання обставини, як такі що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, та прийшов до висновку про їх достатність для застосування вимог ст. 69 КК України.

З урахуванням наведеного, а також того, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, поведінку обвинуваченого до та після вчинення злочину, який дійсно щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені обставини дали міськрайонному суду обґрунтовані підстави вважати, що виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів можливе за умови реального відбування призначеного покарання, однак із застосуванням положень ст. 69 КК України, тому доводи прокурора щодо необгрунтованого застосування при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 вимог ст.69 КК України та необхідності призначення більш суворого покарання - у виді 12 років позбавлення волі, є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції, з дотриманням вказаних вимог Закону, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, даних про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, схильний до виживання спиртних напоїв, раніше не судимий, має двох дітей, але їх не утримує, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неправомірної поведінки потерпілого, який перебував у стані алкогольного сп`яніння та постійно здійснював тиск на його брата ОСОБА_7 , з врахуванням обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та за відсутності пом`якшуючих покарання обставин, прийшов до обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 115 КК України.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання у виді 10 років позбавлення волі, відповідає принципу індивідуалізації призначення покарання та вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, належним чином мотивоване, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора щодо погіршення становища обвинуваченого та призначення йому покарання у виді 14 років позбавлення волі.

З огляду на зазначене, колегія суддів, вважає, що вирок міськрайонного суду є законним і обґрунтованим, підстави, передбачені ст. 409 КПК України, для його скасування чи зміни відсутні.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015, з урахуванням правового висновку Великої палати Верховного суду від 29.08.2018 у справі № 663/537/17, провадження № 13-31 кс 18, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання у виді позбавлення волі обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 термін їх попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, період з 21.06.2017 по 24.09.2018 включно.

Керуючись ст. 404, 405, п.1 ч.1 ст. 407 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 листопада 2017 року - залишити без задоволення.

Вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 листопада 2017 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін.

Зарахувати засудженому ОСОБА_7 у строк відбутого покарання у виді позбавлення волі термін його попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 24 вересня 2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Зарахувати засудженому ОСОБА_8 у строк відбутого покарання у виді позбавлення волі термін його попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 24 вересня 2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Головуючий :

Судді :