Єдиний унікальний номер 205/5718/18
Єд.унік. №205/5718/18
Провадження №1-в/205/565/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року Ленінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Дніпро, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Дніпропетровська, громадянки України, освіта вища, розлученої, раніше не засудженої, не працюючої, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , на даний час відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 15 УФСВП Росії у Самарській області», засудженої вироком Октябрьського міського суду Самарської області Россійської Федерації від 23 листопада 2016 року за ст.30 ч.3-228.1 ч.5, 30 ч.3-228.1 ч.5, 69 КК Россійської Федерації до 9 років позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії загального режиму,-

В С Т А Н О В И В:

Міністерство юстиції України звернулося до суду з клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації відносно громадянки ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України. В клопотанні зазначається, що 16 липня 2018 року, відповідно до ст.606 КПК України, ст.3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 28 квітня 2018 року за № 06-58375/18, наказом №2375/5 Міністерством юстиції України, було ухвалено рішення про прийняття в Україну засудженої вироком російського суду громадянки України ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 було засуджено вироком Октябрьського міського суду Саратовської області Россійської Федерації від 23 листопада 2016 року за ст.30 ч.3-228.1 ч.5, 30 ч.3-228.1 ч.5, 69 КК Россійської Федерації (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах 2 епізоди) до 9 років позбавлення волі, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 15 УФСВП Росії у Самарській області», кінець відбуття строку покарання - 05.03.2025 року. Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України російським судом та посилаючись на ст. 9 Конституції України, ст.ст. 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, ст.ст. 606-610 КПК України, заявник просить визнати статті, частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винною вироком Октябрьського міського суду Саратовської області від 23 листопада 2016 року, а також визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженою за цим вороком в Україні.

В судове засіданні представник Міністерства юстиції України не з`явився, в клопотання просив розглядати справу за його відсутності.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що воно є обґрунтованим та відповідає вимогам закону та висловив свою думку про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 9 Конвенції про передачу засуджених (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна приєдналася на підставі Закону України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік» № 337/95-ВР від 22.09.1995 р., що компетентні органи держави виконання вироку: а) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно з положенням статті 10; або: в) визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин згідно положення статті 11.

Згідно з ч.1 ст.602 КПК України, вирок суду іноземної держави може бути визнаний, виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст.610 КПК України, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідальність із законодавством України відповідно до частини третьої статті 609 цього Кодексу, розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України, протягом одного місяця з моменту його надходження. Судовий розгляд здійснюється за участю прокурора.

Судом встановлено, що 23 листопада 2016 року у справі № 1-92/16, громадянку України ОСОБА_4 було засуджено вироком Октябрьського міського суду Московської області за ст.30 ч.3-228.1 ч.5, 30 ч.3-228.1 ч.5, 69 КК Россійської Федерації до 09 років позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії загального режиму.

Згідно розпорядження, вирок набрав законної сили 06 грудня 2016 року.

Під час відбування покарання на території Російської Федерації, засуджена ОСОБА_4 написала заяву, яка додається до клопотання, в якій просила розглянути питання про передачу її для подальшого відбування покарання в Україну.

16 липня 2018 року наказом Міністерства юстиції України №2375/5 було прийнято рішення про прийняття в Україну засудженої ОСОБА_4 відповідно до ст. 606 КПК України, ст. 3 Конвенції України про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 28 квітня 2018 року за № 06-53375/18.

Як вбачається з довідки ФКУ «Виправна колонія № 15 УФСВП Росії у Саратовській області», станом на 30 січня 2018 р. відбута частина покарання складає - 1 рік 10 місяців 24 дні, не відбута частина - 7 років 1 місяць 06 днів.

В матеріалах клопотання також міститься довідка про стан здоров`я засудженої, згідно якого остання перебуває у ФКУ «Виправна колонія № 15 УФСВП Росії у Самарській області», та з 21.12.2017 р. знаходиться під наглядом у філіалі «Медична частина №6» ФКУЗ МСЧ-63 ФСВП Росії з діагнозами: міопія середнього ступеня, астигматизм OU.

Відповідно до характеристики, ОСОБА_4 зарекомендувала себе посередньо, має 1 не погашене стягнення; 4 заохочення. За характером в міру товариська, амбіційна, не послідовна у судженнях та вчинках.

Також в матеріалах справи є довідка Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України, відповідно до якої ОСОБА_4 , згідно з положенням ст.3 Закону України «Про громадянство України» - є громадянкою України та відповідно до копії паспорта громадянина України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, на розгляд суду були надані всі необхідні документи згідно зі ст.6 Конвенції про передачу засуджених від 21.03.1983 р. та ст. 610 ч.2 КПК України.

Відповідно до ст.11 Конвенції, при застосуванні процедури зміни вироку, суд змінює кваліфікацію дій засудженого відповідно до Кримінального кодексу України та визначає покарання.

Відповідно до ч.4 ст.610 КПК України, при визначенні строку покарання у вигляді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків:

- якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

- якщо строк покарання призначений вироком суду іноземної держави, є меншим ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті КК України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Таким чином, за своїм характером покарання не повинно посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинні вважатися обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину.

Визначаючи строк позбавлення волі, суд приймає до уваги наступне.

На час вчинення злочину ОСОБА_4 , санкцією ч.3 ст.307 КК України передбачений строк покарання у вигляді позбавлення волі строком від 9 до 12 років, з конфіскацією майна.

Відповідно до ч.3 ст.68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України.

Враховуючи, що максимальний строк покарання, передбачений санкцією ст.15 ч.3-307 ч.3 КК України, з урахуванням вимог ч.3 ст.68 КК України, є меншим, ніж покарання, призначене вироком суду Російської Федерації, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України.

Суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_4 додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, оскільки таке додаткове покарання вироком іноземної держави не призначалось.

З урахуванням викладеного, суд вважає клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Октябрьського міського суду Саратовської області Россійської Федерації від 23 листопада 2016 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ст.30 ч.3-228.1 ч.5, 30 ч.3-228.1 ч.5, 69 КК Россійської Федерації у відповідність із законодавством України таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 12 березня 1983 року), ст.ст. 369-372, 602, 610 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України - задовольнити.

Привести у відповідність із законодавством України вирок Октябрьського міського суду Саратовської області від 23 листопада 2016 року, яким громадянку України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Дніпропетровська, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ст.30 ч.3-228.1 ч.5, 30 ч.3-228.1 ч.5, 69 КК Россійської Федерації та засуджено до 9 (дев`яти) років позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії загального режиму.

Визначити положення Кримінального кодексу України, якими передбачено відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винною вироком Октябрьського міського суду Саратовської області від 23 листопада 2016 року, а саме:

- ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК Російської Федерації відповідає ч.3 ст.15, ч.3 ст.307 Кримінального кодексу України;

- ч.2 ст.69 КК Російської Федерації відповідає ч.2 ст.70 Кримінального кодексу України.

Вважати ОСОБА_4 засудженою за ч.3 ст.15, ч.3 ст.307 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років, без конфіскації майна.

Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м.Дніпропетровська протягом семи днів.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1