ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1665/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні по обвинуваченню:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кишинів Республіки Молдова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ :
В провадження Дарницького районного суду м. Києва з Прокуратури Харківської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

В судовому засіданні прокурор просив повернути обвинувальний акт прокурору, який його затверджував, оскільки вказаний процесуальний документ не відповідає вимогам кримінально процесуального закону, так як в ньому відсутнє формулювання обвинувачення.

Представник потерпілого поклався на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_6 вважав, що обвинувальний акт можливо призначити до судового розгляду. Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку захисника.

Заслухавши сторони кримінального провадження щодо відповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та можливості призначення судового розгляду, вивчивши обвинувальний акт, колегія суддів приходить до такого висновку.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, й прийняти рішення щодо повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу. Згідно з приписами ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини) статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета його вчинення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та інші обставини, що мають значення для кримінального провадження.

Водночас, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 р., зазначає, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (п. 79 рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82,). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (п. 52 рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», № 25444/94; п. 58 рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94; п. 34 рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98).
Проте, всупереч вказаним нормам закону, практиці Європейського суду з прав людини обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, взагалі не містить формулювання обвинувачення з посиланням на фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими і які відносяться до предмету доказування у кримінальному провадженні у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 91 КПК України, а в ньому тільки відображений виклад фактичних обставин справи, які прокурор вважає встановленими, чим порушені вимоги п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Так, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, викладено фактичні обставини, зазначена правова кваліфікація дій обвинуваченого, але в порушення закону, не сформульовано обвинувачення.

Не може вважатись формулюванням обвинувачення зазначене слідчим речення: « ОСОБА_8 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах» без посилання на фактичні обставини, об`єктивні та суб`єктивні ознаки інкримінованого злочину.

Крім того, під час проведення підготовчого судового засідання колегією суддів встановлено, що при викладенні у обвинувальному акті фактичних обставин вчинення злочину, які прокурор, що його затверджував, вважає встановленими, зазначено, що злочин передбачений ч. 5 ст.191 КК України вчинено ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і зазначено, яка роль кожного із них у вчиненні цього злочину та які конкретно дії вони виконували, при цьому останні обвинуваченими у обвинувальному акті не значаться та такого статусу у вказаному кримінальному провадженні не мають, також прокурором не долучено до обвинувального акту вироку суду, що набрав законної сили, яким би ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були засуджені за вчинення злочину передбаченого ч.5 ст.191 КК України, одночасно прокурором в обвинувальному акті не зазначено, що у відношенні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч.5 ст.191 КК України матеріали виділені в окреме провадження.

Вказане є порушенням презумпції невинуватості ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що відбулося внаслідок твердження стороною обвинувачення в обвинувальному акті про вчинення ними діяння, що має ознаки вчинення злочину, без проведення щодо них досудового розслідування.
Крім того, з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження, колегія суддів звертає увагу на те, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні проводилось Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Харківській області, обвинувачений ОСОБА_8 проживає у м. Харкові, місце проживання свідків суду не відомо, оскільки їхні анкетні дані відсутні в обвинувальному акті.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України та підлягає поверненню прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314, ч. 2 ст. 369, ст. 372, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004562 від 28.11.2015 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України повернути прокурору Харківської області ОСОБА_11 .
Ухвала може бути оскаржена до Київського Апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя:

Судді: