ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/152/18 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6
власника майна - ОСОБА_7

представника власника майна - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2018 року про арешт майна в кримінальному провадженні № 0003165 від 27.07.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 190 КК України, -

в с т а н о в и л а:

У провадженні Київського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003165 від 27.07.2018 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 190 КК України.
09.10.2018 старший слідчий Київського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором Харківської місцевої прокуратури № 2, про арешт майна, а саме: накладення арешту на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_7 , шляхом заборони відчуження та передачі у будь-який спосіб.
Клопотання обґрунтоване тим, що зазначена житлова квартира є предметом кримінального правопорушення і у найкоротші строки може бути відчужена стороннім особам.
Зі змісту клопотання також випливає, що 27.07.2018 до Київського ВП ГУ НП в Харківській області надійшла заява КЗОЗ Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3, яка в порядку статті 66 ЦК України виступає в якості опікуна ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що 05.05.2018 невстановлена особа, шахрайським шляхом заволоділа житловою квартирою гр. ОСОБА_10 за вищевказаною адресою. З 14.05.2016 по теперішній час ОСОБА_10 перебуває на стаціонарному лікуванні у 4-му психіатричному відділенні для дорослих КЗОЗ Харківській обласні клінічній психіатричній лікарні № 3, та рішенням Московського районного суду м. Харкова від 31.05.2016 ОСОБА_10 був визнаний недієздатним, фізична особа-опікун йому не призначались.
05.05.2018 за реєстровим номером № 364 приватним нотаріусом ОСОБА_11 був посвідчений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 на підставі підробленої 27.04.2018 приватним нотаріусом ОСОБА_12 від імені ОСОБА_10 довіреності, яка уповноважила ОСОБА_13 представляти його інтереси з усіх питань без винятку, пов`язаних з підготовкою документів та продажу за ціну та на умовах за її власним розсудом, виходячи із розмірної доцільності, належної ОСОБА_10 частки зазначеної квартири.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.10.2018 задоволено клопотання старшого слідчого Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_9 по кримінальному провадженню № 0003165 від 27.07.2018 про арешт майна.
Накладено арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2 , яка на теперішній час належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , шляхом заборони її розпорядження та відчуження.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що спірна квартира не є речовим доказом по даній справі, сама по собі квартира не є доказом факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та не є річчю, яка набута кримінально протиправним шляхом.
Заслухавши доповідь судді, особи-власника майна та її представника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Задовольняючи клопотання слідчого про накладення арешту, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав, передбачених статтею 170 КПК України, для накладення арешту на вищезазначене нерухоме майно, яке відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, тобто є речовим доказом.
З такими висновками слідчого судді погоджується й суд апеляційної інстанції, виходячи з наступного.
У відповідності до статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, у провадженні Київського відділу поліції ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0003165 від 27.07.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 190 КК України.
Органом досудового розслідування наведені наявні достатні підстави вважати, що довіреність від імені ОСОБА_10 , посвідчена нотаріусом ОСОБА_12 , яка уповноважила ОСОБА_13 22.07.2018 представляти його інтереси, підроблена, що в подальшому послугувало тому, що невстановлені особи із використанням підробленої довіреності незаконно заволоділи належною ОСОБА_10 часткою квартири АДРЕСА_2 .
05.05.2018 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_11 право власності на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване на ОСОБА_7 .
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, частини 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Отже, чинним КПК України передбачено, що арешт майна з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.
Крім того, слід зазначити, що відповідно до частини 3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Звертаючись з клопотанням про арешт зазначеного майна, старший слідчий Київського відділу поліції ГУНП в Харківській області посилався на те, що наявні достатні підстави вважати, що вищезазначена житлова квартира може бути відчужена стороннім особам у найкоротші строки.
Враховуючи вищезазначені обставини, колегія суддів погоджується з доводами старшого слідчого в клопотанні про накладення арешту та вважає, що слідчий суддя відповідно до вимог статті 170 КПК України дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності накладення арешту на зазначену квартиру з метою збереження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Доводи ОСОБА_7 , викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не спростовують висновків слідчого судді.
З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а тому подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2018 року залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий -

Судді