Справа № 592/1251/17
Провадження № 1-кп/592/87/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 0004493, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.10.2016 р. за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каттакурган Узбекистан, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 02.09.2010 р. Конотопським районним судом Сумської області за ст.ст. 311 ч.1, 308 ч. 2, 309 ч. 1 КК України до 5 років позбавлення волі; звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
2) 25.04.2012 р. Зарічним районним судом м. Суми за ст.ст.185 ч. 1, 185 ч. 2, 70 ч.1, 71 ч.1 КК України до 6 років позбавлення волі; звільнений ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.06.2014 р. від подальшого відбування покарання на підставі акту амністії;
3) 15.05.2015 р. Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 2 ст.185 КК України до арешту на строк 5 місяців; звільнений 17.12.2015 р. по відбуттю строку покарання;
4) 27.12.2016 р. Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік - покарання відбув;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:

14.10.2016 року близько 16 години 30 хвилин, ОСОБА_3 прийшов на другий поверх буд. АДРЕСА_2 до свого знайомого ОСОБА_6 , що мешкає у кім. АДРЕСА_3 вищевказаного будинку. Знаходячись біля вищевказаної кімнати, ОСОБА_3 почав гучно стукати у двері кімнати ОСОБА_6 . На стук у двері звернув увагу малолітній ОСОБА_7 , який знаходився у сусідній кімнаті АДРЕСА_4 вказаного будинку та виглянувши з кімнати побачив незнайомого ОСОБА_3 .
Надалі ОСОБА_3 підійшов до малолітнього ОСОБА_7 , та почав з ним розмовляти. Впевнившись в тому, що за місце мешкання ОСОБА_7 відсутні його батьки та у приміщенні коридору другого поверху відсутні сторонні особи у ОСОБА_3 виник умисел на незаконне збагачення шляхом незаконного заволодіння майном.
Реалізуючи умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, розраховуючи на фізіологічний стан малолітнього ОСОБА_7 , попрохав у останнього мобільний телефон для здійснення дзвінка. Малолітній ОСОБА_7 не усвідомлюючи факту протиправного вилучення майна, узяв у своїй кімнаті мобільний телефон «HUAWEI TIT-U02», що належить його сестрі ОСОБА_5 та передала його ОСОБА_3 , який надалі не мав на меті його повертати. Після того, ОСОБА_3 , вийшов з вказаного будинку та у такий спосіб незаконно заволодів мобільним телефоном «HUAWEI ТІТ- U02», що належить ОСОБА_5 .
З місця вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_3 зник, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.
Своїми умисними діями, які виразилися у таємному з корисливою метою викраденні чужого майна, яке належить потерпілій ОСОБА_5 , на суму 3824 грн., вчиненого повторно ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якого є вчинення кримінального правопорушення повторно.

До початку судових дебатів обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про затвердження угоди про примирення з потерпілою, яку уклали письмово. Потерпіла ОСОБА_5 підтримала клопотання обвинуваченого.
22.06.2018 року потерпілою у кримінальному провадженні ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення. Згідно з укладеною угодою ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, потерпіла ОСОБА_8 морально задоволена каяттям обвинуваченого та не має до нього претензій матеріального та морального характеру; сторони погодились призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 1рік 5 місяців, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України у строк відбуття покарання зарахувати покарання повністю відбуте за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.12.2016 р. у вигляді 1 року обмеження волі.
За вимогами ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
У зв`язку з досягненням угоди між обвинуваченим та потерпілою під час судового провадження, суд на підставі ч. 3 ст. 474 КПК України невідкладно зупинив проведення процесуальних дій і перейшов до розгляду угоди.
ОСОБА_3 у судовому засіданні по пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 2 ст. 185 КК України винним себе визнав повністю, зазначив, що дійсно ним вчинено злочин, щиро розкаявся, пояснив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення, наполягав на затвердженні угоди про примирення.
Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ч. 1 ст. 473 КПК України, просила затвердити зазначену угоду. Зазначила, що до обвинуваченого претензій морального і матеріального характеру не має, задоволена каяттям обвинуваченого у вчиненому.
Прокурор підтримав угоду про примирення та просив затвердити, оскільки її умови не суперечать вимогам закону та не порушують права сторін угоди.
Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, вирішуючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується та визнав себе винуватим ОСОБА_3 відповідно до статті 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Таким чином, в даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про примирення.
Обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Потерпіла ОСОБА_5 розуміє наслідки укладання та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч.1 ст. 473 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди про примирення сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що підтверджено обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 під час розгляду угоди.
Обвинувачений ОСОБА_3 був ознайомлений з кримінальною відповідальністю, передбаченою ст. 389 - 1 КК України «Умисне невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості».
Суд зазначає, що зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирилися та добровільно уклали угоду про примирення, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю. Крім того, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.
Підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлені.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.
При призначенні покарання, передбаченого угодою, суд на підставі ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття, повне визнання своєї вини.
Згідно ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, з липня 2016 року перебував на обліку у наркологічному диспенсері з діагнозом епізодичне вживання декількох психоактивних речовин (опіатів, канабіноїдів), на обліку у психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно (Т. 1 а.с. 168 -170).
Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання, у зв`язку з чим дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення та призначення обвинуваченому узгодженого покарання у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк один рік п`ять місяців.
27.12.2016 р. ОСОБА_3 засуджений вироком Ковпаківського районного суду м. Суми за ст. 190 ч. 2 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк один рік. (Т. 1 а.с. 165).
Згідно ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Відтак, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.12.2016 р. більш суворим, призначеним за даним вироком, остаточно слід призначити покарання у виді обмеження волі.
Крім того, у строк відбуття покарання за даним вироком слід зарахувати повністю відбуте покарання за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.12.2016 р. у виді одного року обмеження волі.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення та призначення обвинуваченому міри покарання, узгодженої сторонами.
Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід до обвинуваченого під час досудового розслідування не застосовувався, підстави для застосування запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили відсутні.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Відповідно до ст.ст. 122, 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судової товарозначної експертизи 263 грн. 88 коп. (а.с. 140).
Керуючись ч. 2 ст. 373, статтями 374, 474, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про примирення, укладену 22 червня 2018 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0004493, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.10.2016 р.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк один рік п`ять місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.12.2016 р. більш суворим, призначеним за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_3 до відбування покарання у виді обмеження волі на строк один рік п`ять місяців.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 за даним вироком рахувати з дня фактичного звернення до виконання.
Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_3 за даним вироком за правилами ст. 72 КК України повністю відбуте покарання за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.12.2016 р. у виді одного року обмеження волі.
Запобіжний захід до ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Речовий доказ мобільний телефон «Huawei TIT-u02», з серійним номером НОМЕР_1 , НОМЕР_2 і силіконовим чохлом, переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_5 згідно розписки (Т. 1 а.с. 137, 145) залишити потерпілій.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта у розмірі 263 (двісті шістдесят три) грн. 88 коп.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;
3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1