Справа № 173/2074/18
Номер провадження1-кп/173/222/2018
02 жовтня 2018 року Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області
У складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Верхньодніпровська, Дніпропетровської області, українця,
громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого,
не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, зареєстрованого
за адресою:
АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого без відповідної
реєстрації за адресою:
АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 10.10.2017 року вироком Верхньодніпровського районного суду
Дніпропетровської області, за ч. 1 ст. 185 КК України, до 2 років
позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття
покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік, 09.01.2018 року
знятий з обліку Верхньодніпровського МРВ Південно-Східного
міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних
покарань та пробації по рішенню Верхньодніпровського районного
суду Дніпропетровської області від 20.12.2017 на підставі
ст.1 п. «г» (інвалід 3-ї групи) Закону України «Про амністію»
від 22.12.2016 року,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_4 , 19.08.2018 року близько 03:30 години, будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на вул. Центральній, смт. Дніпровське, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, підійшов до раніше невідомої ОСОБА_5 , 1984 року народження, з ціллю допомогти викликати йому автомобіль «Таксі». На прохання ОСОБА_4 допомогти потерпіла ОСОБА_5 погодилася та за допомогою свого мобільного телефону «Хіаоmі Rеdmі 4Х» чорного кольору зателефонувала оператору «Таксі» та замовила автомобіль для ОСОБА_4 . Після чого, ОСОБА_5 повернула на вул. Тітова смт. Дніпровське та продовжила рухатися в напрямку свого будинку по вул. Горького смт. Дніпровське. В свою чергу ОСОБА_4 прослідував за ОСОБА_5 . На вул. Горького смт. Дніпровське ОСОБА_4 наздогнав ОСОБА_5 та знову почав розмову із останньою.
Близько о 04:00 год. 19.08.2018 поблизу домоволодіння №15а по вул. Горького смт. Дніпровське, ОСОБА_4 зупинив ОСОБА_5 та знову попросив зателефонувати оператору «Таксі», щоб змінити замовлення. ОСОБА_5 погодилася, відкрила свою сумку, взяла до рук свій мобільний телефон «Хіаоmі Rеdmі 4Х» чорного кольору та почала набирати номер «Таксі», в цей час ОСОБА_4 , внаслідок раптово виниклого умислу на відкрите викрадення чужого майна, своєю рукою вихопив вказаний вище мобільний телефон із рук потерпілої та маючи корисливий умисел швидко пішов в бік магазину «Сюрприз» по вул. Центральній, смт. Дніпровське, Верхньодніпровського району.
З викраденим майном ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник та у подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Таким чином ОСОБА_4 умисно, із корисливих спонукань, відкрито, викрав належний потерпілій ОСОБА_5 мобільний телефон «Хіаоmі Rеdmі 4Х» чорного кольору, чим спричинив останній матеріальний збиток на загальну суму 4300,00 гривень, в цінах, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 127 від 27.08.2018, у цінах які діють на момент скоєння кримінального правопорушення.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України визнав повністю, від дачі свідчень відмовився. У скоєному щиро кається.
Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні суду пояснила, що дійсно при вказаних в обвинувальному акті обставинах обвинувачений вихватив у неї з рук її мобільний телефон, претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у вчиненні вказаного в мотивувальній частині вироку злочину підтверджується матеріалами кримінального провадження, однак за згодою учасників судового провадження, в силу ч.3 ст.349 КПК України, суд, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Таким чином, оскільки всі досліджені судом докази логічно взаємопов`язані, послідовно доповнюють один одного та не мають протиріч суд, оцінивши їх окремо та в сукупності, з точки зору достатності приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доказана в повному обсязі та дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_4 , суд керується тим, що його поведінка в ході досудового слідства та в судовому засіданні була адекватною, свої пояснення він надавав послідовно та змістовно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, а тому на думку суду обвинувачений є осудною особою.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує обставини та ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, характеризується посередньо, скоєний ним злочин відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.
До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, суд відносить скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст.50 КК України з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також запобігання скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами суд, з урахуванням обставин та ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, вважає необхідним призначити покарання у виді позбавлення волі, надавши випробувальний термін, яке, на думку суду, буде справедливим, достатнім для досягнення мети покарання та відповідатиме принципу пропорційності обмеження прав та легітимної мети покарання, передбаченого Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Питання про відшкодування матеріальної шкоди потерпілій, судом не обговорювалось, оскільки потерпіла ніяких претензій матеріального характеру до обвинуваченого не заявила.
Питання про речові докази підлягає вирішенню по правилам ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369- 371,373 -376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України звільнити від призначеного покарання з випробуванням, терміном на 3 (три) роки.
На підставі п. п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України суд зобов`язує ОСОБА_4 :
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Речовий доказ по справі мобільний телефон «Хіаоmі Rеdmі 4Х» чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 , який переданий на зберігання потерпілій, після набрання вироком законної сили залишити законному володільцю.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд, протягом 30 днів з моменту проголошення вироку, а засудженим, який тримається під вартою, в той же термін з моменту вручення копії вироку.