ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/0430/16/18 Справа № 210/4311/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали подання Державної установи Криворізька виправна колонія № 80 про застосування до умовно-дострокового звільнення від покарання, щодо засудженого

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 вересня 2018 року,

за участю:
секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 вересня 2018 року, залишено без задоволення подання начальника Криворізької виправної колонії №80 про застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно дострокового звільнення відповідно до вимог ст. 81 КК України.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд першої інстанції посилався на те, що ОСОБА_5 засуджений за тяжкий злочин; строк, який залишився йому до відбуття, становить більше півтора років, а переважний строк відбування покарання поведінка засудженого була пасивною, він не прагнув зразковою поведінкою та ставлення до праці довести своє виправлення, тому умовно - достроковому звільненню від покарання не підлягає.
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, засуджений вказує на те, що в матеріалах його особової справи, що була надана до розгляду в суд першої інстанції, міститься повний об`єм інформації про ступінь виправлення, ставлення до праці на період перебування в дільниці соціальної реабілітації, відношення до персоналу установи, ставлення до виконання законних вимог адміністрації, поведінку у побуті, взаємовідношення в колективі засуджених, неухильного додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, участь у суспільному житті та про прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.
При цьому, засуджений зауважує, що суд необґрунтовано посилався на залишок невідбутого строку, оскільки законом не визначено, що для застосування ст. 81 КК України строк завершення покарання має становити менше півтора років.
Заслухавши суддю - доповідача, доводи засудженого який зазначив, що наданий час не працює оскільки хворіє, апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити, звільнивши його умовно-достроково, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з вимогами ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.
Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд повинен перевірити, в тому числі, і факт того, чи довів засуджений своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
При цьому головною умовою прийняття такого рішення є об`єктивна доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_5 згідно оцінки ступеню виправлення засудженого станом на 01.06.2018 року, зазначеної в щоденнику індивідуальної роботи з засудженим, довів своє виправлення.
Крім того, відповідно до довідки про заохочення і стягнення ОСОБА_5 за час відбування покарання стягнень не має, однак має подяку за сумлінне ставлення до праці на виробництві установи, яку оголошено 18.11.2017 року.
Відмовляючи в умовно-достроковому звільненні за клопотанням начальника установи, суд обґрунтовано виходив з того, що переважний строк відбування покарання поведінка засудженого була пасивною, та засуджений не прагнув зразковою поведінкою та ставленням до праці довести своє виправлення.
Окрім того, ОСОБА_5 засуджено за вчинення тяжкого злочину, перерахований строк відбування покарання за ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 року за №842-УІІІ, становить з 27.01.2015 року по 16.05.2015 року, строк, який залишився до відбуття, становить більше півтора років, тому така пасивна поведінка засудженого не є позитивним прикладом та не свідчить про те, що він довів своє виправлення.
Як убачається з матеріалів провадження, засуджений за весь період відбування покарання своєю поведінкою не довів, що став на шлях виправлення, тому на думку колегії суддів клопотання начальника установи, є передчасним.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено, що клопотання начальника установи щодо ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є суто формальне, й не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, тому апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 539 КПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 вересня 2018 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4