печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника особи, яка подала клопотання ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання директора Приватного підприємства «Глосар» ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №00598 від 29.10.2015, -

В С Т А Н О В И В :

21.12.2017 в провадження слідчого судді надійшло клопотання Приватного підприємства «Глосар» про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.07.2016 у справі №757/33868/16-к на грошові кошти, які знаходяться на рахунках (українська гривня, ЄВРО, долар США, російський рубль): ПП Глосар» №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , відкриті в ПАТ «Сбербанк» в частині видатку коштів.
Вказане клопотання мотивоване тим, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесенного до ЄРДР за №00598 від 29.10.2015, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2 ст.205, ч.3 ст.209 КК України. В рамках вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.07.2016 накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунках, відкритих ПП «Глосар» у ПАТ «Сбербанк». Разом з тим, арештовані грошові кошти не мають доказового значення для вказаного кримінального провадження і слідчим не доведено, що грошові кошти, що знаходяться на вказаних рахунках товариства були отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, і що вони є предметом кримінального правопорушення, здобуті в результаті вчинення кримінального правопорушення. Одночасно зазначає, що кошти, які знаходяться на вказаних рахунках отримані законним шляхом згідно рішення Господарського суду Київської області у справі №911/4192/15. Таким чином вважає з огляду на ст. 170 КПК України арешт таким, що накладено необґрунтовано.
Представник особи, яка подала клопотання ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала, просила його задовольнити.
Слідчий ОСОБА_5 в судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Слідчий суддя, на підставі ст.174 КПК України вважає можливим розгляд клопотання у відсутність слідчого ОСОБА_5 .
Заслухавши думку представника особи, яка подала клопотання ОСОБА_3 , дослідивши матеріали клопотання та надані матеріали, приходжу до наступного висновку.
В провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00598 від 29.10.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2 ст.205, ч.3 ст.209 КК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.07.2016 в рамках зазначеного провадження накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунках (українська гривня, ЄВРО, долар США, російський рубль): ПП Глосар» №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , відкриті в ПАТ «Сбербанк» в частині видатку коштів, з можливістю зарахування на зазначені рахунки коштів, що надходять, з наданням інформації в друкованому вигляді щодо виконання ухвали та залишку грошових коштів на рахунках вказаної юридичної особи.
Як зазначено в ухвалі слідчого судді від 14.07.2016, досудовим розслідуванням установлено, що на території м. Києва групою невстановлених осіб створено та придбано ряд фіктивних суб`єктів господарювання, що зареєстровані на номінальних керівників та засновників, які реального відношення до їх діяльності та управління коштами на їх рахунках не мають, які задіяні в протиправних фінансових механізмах, направлених на незаконне переведення безготівкових грошових коштів у готівку, зменшення податкового навантаження на вітчизняні суб`єкти господарської діяльності та розкрадання державних/бюджетних коштів.
Слідчим суддею зроблено висновок, що грошові кошти, на які слідчий просив накласти арешт, можуть бути предметом вчинення кримінального правопорушення та визнані речовими доказами, тобто відповідають критеріям, визначеним ст.98 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Отже, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Виходячи з ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.
Разом з тим, наданими слідчому судді матеріалами не доведено, що грошові кошти, набуті кримінально протиправним шляхом внаслідок вчинення кримінального правопорушення, є предметом вчинення кримінального правопорушення. Крім того, слідчий суддя враховує вимоги ч. 3 ст. 132, ч. 3 ст. 174 КПК України, та виходить з принципу змагальності, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, а відтак приходить до висновку, що власником грошових коштів на підставі наданих в обґрунтування клопотання документів доведено відсутність підстав для арешту грошових коштів, які знаходяться на вказаних рахунках, відкритих ПП «Глосар», а тому вважає наявними підстави згідно ст.174 КПК України для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-174, 309, 372, 392 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання директора Приватного підприємства «Глосар» ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №00598 від 29.10.2015 задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.07.2016 у справі №757/33868/16-к, на грошові кошти, які знаходяться на рахунках (українська гривня, ЄВРО, долар США, російський рубль): ПП Глосар» (код ЄДРПО 32669478) №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , відкриті в ПАТ «Сбербанк» (МФО 320627) юридична адреса: м.Київ, вул. Володимирська,46, в частині видатку коштів.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1