Номер провадження: 11-кп/785/1183/18
Номер справи місцевого суду: 520/2989/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2 ,

розглянувши апеляційні скарги прокурора Генеральної прокуратури ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , на вирок Київського районного суду м. Одеси, від 15 грудня 2017 року, у кримінальному провадженні № 0000064, внесеному до ЄРДР 10.12.2015 року, стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Прага, Республіка Чехія, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України,

встановив:

Вироком Київського районного суду м. Одеси, від 15 грудня 2017 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були засуджені за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України,

На вказаний вирок, прокурором Генеральної прокуратури ОСОБА_3 , захисниками ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та обвинуваченими ОСОБА_6 і ОСОБА_7 були подані апеляційні скарги, в яких апелянти вказують на те, що оскаржений вирок є необґрунтованим, невмотивованим, ухваленим з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Розглянувши зазначені апеляційні скарги, суддя-доповідач приходить до висновку про те, що вони підлягають залишенню без руху з таких підстав.

В апеляційних скаргах апелянти висловлюють свою незгоду з оцінкою доказів, яку зробив суд першої інстанції, і наполягають на іншій оцінці доказів.

При цьому суддя-доповідач звертає увагу на те, що однією з загальних засад кримінального провадження, відповідно до положень п.16) ч.1 ст.7 КПК України, є безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Відповідно до положень ст.23 КПК України, безпосередність дослідження показань, речей і документів передбачає що:

1. Суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

2. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

3. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, може бути здійснено виключно шляхом дослідження доказів.

Як передбачає п.5) ч.2 ст.396 КПК України, в апеляційній скарзі зазначається клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу, про дослідження доказів.

Однак, всупереч вимогам зазначених правових норм, всі без виключення апеляційні скарги не містять клопотання про дослідження доказів.

З наведених підстав, а саме в зв`язку з відсутністю клопотання про дослідження доказів, апеляційні скарги підлягають залишенню без руху.

Крім того, окремою підставою залишення без руху апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_5 , а також апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_4 , є їх невідповідність положенням п.4) ч.2 ст.396 КПК України, згідно з якими в апеляційній скарзі мають бути зазначені вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_5 містять посилання на обставини, з зазначенням доказів, якими на думку апелянтів ці обставини підтверджуються, та із спростуванням доказів, на які послався суд першої інстанції.
Але такі посилання є узагальненими і суперечать вимогам процесуального законодавства.
Зокрема, положеннями ст.409 КПК України, встановлені чотири групи підстав для скасування судового рішення, а положення ст. 410-413 КПК України конкретизують, які саме порушення віднесені до кожної із зазначених груп.

Між тим, апеляційні скарги обвинувачених та їх захисників не містять посилань на те, в чому саме полягають зазначені в апеляційних скаргах недоліки оскарженого вироку, в розумінні ст.ст.409, 410-413 КПК України, відсутні обґрунтування стосовно того, які недоліки вироку є неповнотою судового розгляду, які порушенням процесуальних норм, а які невірним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Що стосується апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_4 , на думку судді-доповідача, крім вказаних вище недоліків, слід зазначити, що вказані апеляційні скарги взагалі не відповідають положенням ст.396 КПК України, оскільки не містять обґрунтування вимог, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскарженого вироку.

Згідно з положеннями ст. 399 КПК України, судця-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст. 396 КПК України, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення.

За таких обставин, апеляційні скарги прокурора Генеральної прокуратури ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Одеси, від 15 грудня 2017 року, стосовно ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України, підлягають залишенню без руху, з встановленням достатнього строку для усунення вищезазначених недоліків.

Керуючись ст.ст. 370, 396, 399, 404, 409, 410-413, 419 КПК України, суддя-доповідач

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги прокурора Генеральної прокуратури ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Одеси, від 15 грудня 2017 року, стосовно ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України, - залишити без руху.

Встановити апелянтам строк до 19 вересня 2018 року для усунення недоліків апеляційних скарг, зазначених в мотивувальній частині ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області (підпис) ОСОБА_2

Згідно з оригіналом.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_2