АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 664/2406/17
Номер провадження : 11-кп/791/591/18 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі: головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0002214 від 02.10.2017року за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 та обвинуваченогона вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 20 квітня 2018 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. К.Лагері, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, інваліда дитинства, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого 14.06.2017 року апеляційним судом Херсонської області за ч.1 ст.122 КК України до 1 року обмеження волі, 14.02.2017 року СУ ГУНП в Херсонській області оголошено ОСОБА_7 підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст187 КК України і 19.05.2017 року обвинувальний акт направлено до Голопристанського районного суду Херсонської області,обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.186 КК України,
встановила:

Вказаним вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 20 квітня 2018 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 1 86 КК України та йому призначено покарання за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання за вказаним вироком частково приєднано покарання за вироком апеляційного суду Херсонської області від 14.06.2017 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці з поміщенням засудженого до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили у виді тримання під вартою залишити без змін з 03.10.2017 року.
За вироком суду, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи корисливий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки, 01.10.2017 року близько 16.00 години, знаходячись по вул. Мічуріна, в с. Козачі Лагері, Олешківського району, Херсонської області, відкрито для потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повторно, з жіночої сумки останньої заволодів мобільним телефоном марки «Nomi» модель і 182 вартість якого згідно висновку експерта НДЕКЦ МВС України в Херсонській області, № 2920 - МТ від 09.10.2017 року складає 400 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок, де зарахувати йому в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 01.03.17 по 25.09.17 року, об`єднавши в одне судове провадження за ст. 187 КК України та відповідно за ст. 66,69 КК України призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

В апеляційній скарзі постилається на те, що справа була сфальсифікована, де не співпадають покази ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , висновок експерта не конкретний, відсутні висновки медекспертизи щодо тілесних ушкоджень.

Суд не взяв до уваги його позитивну характеристику, що він є годувальником сім`ї, має неповнолітню дитину та є інвалідом.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 посилається на те, що вирок є незаконним та необґрунтованим через невідповідність висновку суду фактичним обставинам справи.

Посилається на те що ухвалюючи оскаржуваний вирок суд послався на покази свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які є родичами потерпілої ОСОБА_9 , та яким стало відомо про обставини заволодіння телефоном зі слів потерпілої ОСОБА_9 .

Вказує, єдиним першоджерелом обставин заволодіння телефоном є покази потерпілої, які підлягають сумніву з огляду на стан потерпілої та помилкове при цьому сприйняття нею обставин події.

З показів обвинуваченого вбачається, що наміру заволодіти телефоном у нього не було, він попросив лише зателефонувати, на що потерпіла погодилася, попросивши лише повернути телефон. Коли обвинувачений прийшов додому до потерпілої, щоб повернути телефон, у дворі нікого не було, га він пішов на берег у 200м від будинку потерпілої та сидів там, де до нього і підійшла донька потерпілої, якій він повернув телефон. Разом з тим, свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні 22.02.2018р. пояснював, що коли обвинувачений повертав доньці потерпілої телефон, то сказав: «Я б віддав їй телефон», що вказує на відсутність у нього наміру на привласнення телефону та на відсутність корисливого мотиву. Виходячи із суб`єктивного ставлення обвинуваченого до події, умислу на заволодіння телефоном потерпілої у нього не було. Однак, це судом безпідставно не прийнято до уваги, що вплинуло на правильне вирішення питання про винуватість ОСОБА_7 . Відсутність умислу у обвинуваченого на заволодіння мобільним телефоном вказує на відсутність в його діях складу кримінального правопорушення. Суд, не приймаючи покази обвинуваченого, обмежився сталою у таких випадках фразою - доводи обвинуваченого суд вважає обраним способом захисту для уникнення покарання, та крім того, ніяким чином не вмотивував неприйняття до уваги вищевказаних показів свідка ОСОБА_16 .

Крім того, в основу вироку покладено протокол огляду місця події, від 02.10.2017 року, який поведено наступного дня, без участі потерпілої, що вказує на самостійне формальне визначення місця події органом досудового розслідування та ставить під сумнів достовірність встановлення місця вчинення кримінального правопорушення, що, відповідно до положень ст.91 КПК України, є обов`язковою обставиною, яка підлягає доказуванню. З огляду на зазначене, протокол огляду місця події має бути виключений з вироку, як доказ вини ОСОБА_7 .

Просить повторно допитати свідка ОСОБА_17 , та вирок відносно ОСОБА_7 , скасувати, а кримінальне провадження закрити за відсутності в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляції, захисника та обвинуваченого які підтримали апеляції, прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, заслухавши в дебатах, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно з ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції
Вимогами ч.1 ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як встановлено матеріалами кримінального провадження, судом дотримано вимог ст. 91-93 КПК України, спрямованих на встановлення у справі об`єктивної істини. Викладені у вироку висновки суду щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені вказаного кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені зібраними у матеріалах провадження доказами.
За вироком щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд навів докази, дав їм відповідну оцінку і мотивував свої висновки.
Не зважаючи на те що допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_7 винуватість в висунутому обвинуваченні не визнав, посилаючись на те що телефон потерпіла дала йому сама, він його збиравсь повернути і телефон у нього забрала дочка потерпілої, його вина підтверджується поясненнями в судовому засіданні потерпілих і свідків.
Так, потерпіла в судовому засіданні з впевненістю стверджувала, що в той день її зустрів обвинувачений ОСОБА_7 . Він її наздогнав, вдарив рукою по обличчю, після чого вона впала навколішки, та забрав із сумочки телефон. Вона його просити віддати телефон, але він пішов геть.
Покази потерпілої підтверджуються показами свідка ОСОБА_10 яка вказала що в той день на літньому майданчику біля магазину вона була свідком як ОСОБА_9 благала ОСОБА_7 повернути їй телефон. Він грубо їй відповів та вони розійшлись.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 підтвердив, що від ОСОБА_12 він узнав про викрадення телефону, та що потім знайшли ОСОБА_18 біля річки. Той був у стані сильного алкогольного сп`яніння, сидів та тримав в руках телефон ОСОБА_9 .
Апеляція засудженого в частині протиріч показів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є безпідставною оскільки їх покази повністю співпадають доповнюючи одні одне.

Колегія суддів, вважає що висновок експерта №2920-МТ від 09.10.2017 рокує конкретним, де встановлено, що ринкова вартість мобільного телефону марки Nomi i182 станом на 01.10.2017 року , який був викрадений у потерпілої складає 400 гривень(т. 2а.п. 32,85),

Також, в матеріалах провадження дійсно відсутні висновки експерта щодо тілесних ушкоджень, так як потерпіла за допомогою до лікарів не зверталась.

Посилання в апеляції захисника на те що протокол огляду місця події від 02.10.2017 року є неналежним доказом також є необґрунтованими, оскільки ні обвинувачений ні протерпіла і свідки не заперечують, що місцем події була вул. Мічуріна, в с. Козачі Лагері, Олешківського району, Херсонської області біля сільради (т. 2а.п. 12-15) та в судовому засіданні вказаний доказ ніким не заперечувався.
Одним із фундаментальних принципів призначення покарання є його справедливість, якої може бути досягнуто лише за умови домірності покарання злочину.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_19 покарання, суд відповідно до ст. 65 КК України врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, вчинив тяжкий злочин, особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, є інвалідом 3 групи, в скоєному не кається, його сімейне становище, що суд визнав як пом`якшуючі обставини.
Обтяжуючу обставину - скоєння злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи вищезазначене, а також те, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності і має не погашені судимості за крадіжки, на шлях виправлення не став і прийшов до вірного висновку, що для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів необхідним і достатнім буде покарання в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України, оскільки його виправлення не можливе без відбуття покарання. Таке покарання домірне тяжкості злочину і не сприймається явно несправедливим унаслідок м`якості чи/або суворості.
З таким висновком суду першої інстанції враховуючи усі обставини погоджується і колегія суддів, та вважає, що покарання обвинуваченому призначено відповідно до вимог ст. 50, 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, висновків досудової доповіді (т. 1 а.п. 45,46), обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, його особи, та конкретних обставин справи, а тому підстав для скасування чи зміни вироку колегія суддів не вбачає.
Вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст. 370 КПК України. На думку колегії суддів, він ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, та вважає що саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого.
Крім того, у вироку суду обвинуваченому зараховано строк покарання з 03.10.2017 року з часу затримання (т. 2 а.с.55).
Тобто суд першої інстанції прийняв рішення яке повністю відповідає вимогам ст.7 КПК України.
За вищевказаних обставин, апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 20 квітня 2018 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: ОСОБА_2 /підпис/ ОСОБА_3 /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_2