Справа № 183/5135/17
№ 1-кп/183/404/18
В И Р О К
іменем України

16 липня 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002227 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орілька Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, студента 3-го курсу Новомосковського коледжу ДДАЕУ, не одруженого, судимого: 09.11.2016 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт, звільнено від покарання із застосуванням міри виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд матері строком 1 рік, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
представника потерпілого - ОСОБА_6 ,
законного представника обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

25 червня 2017 року близько 22.00 години неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись на пл. Героїв біля «Новомосковського кооперативного коледжу економіки та права», розташованого за адресою: вул. Гетьманська 29, м. Новомосковськ, Дніпропетровська область, побачив як неподалік від нього йшов ОСОБА_8 . В цей час у неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник злочинний умисел направлений на безпричинне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 з хуліганських мотивів.
25 червня 2017 року близько 22.10 години, знаходячись біля «Новомосковського кооперативного коледжу економіки та права» по вул. Гетьманська 29 м. Новомосковська Дніпропетровської області, неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, усвідомлюючи, що знаходиться в громадському місці, ігноруючи думку оточуючих про свою поведінку, грубо порушуючи громадський порядок, що виразилося у недотриманні загальноприйнятих норм та правил, діючи умисно, з особливою зухвалістю, наздогнав ОСОБА_8 та почав завдавати йому численні удари кулаками обох рук по голові, обличчю, а також ногами по тулубу, голові та рукам.
Внаслідок умисних дій неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потерпілому ОСОБА_8 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови, садна лобно-скроневої області голови справа і струсу головного мозку, у своїй сукупності відносяться до легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров`я, а також садна на задньо-зовнішній поверхні лівого ліктьового суглобу, синців в області правого плеча і на боковій поверхні грудної клітини справа, які у своїй сукупності та кожне окремо відносяться до легкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у скоєному злочині не визнав, від надання пояснень відмовився на підставі ст. 63 Конституції України. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 не визнав.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його вина повністю підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

-показаннями потерпілого ОСОБА_8 про те, що 25.06.2017 року він йшов по пл. Героїв м. Новомосковська біля «Новомосковського кооперативного коледжу економіки та права», де його наздогнала група невідомих йому осіб. Спочатку, коли він йшов, йому нанесли удар по голові ззаду, а потім ОСОБА_3 почав наносити удари руками по голові. Він намагався прикрити голову, однак від завданих ударів він впав, та йому почали наносити удари вже не тільки ОСОБА_3 . Потім до них підбіг чоловік, а через 2-3 хвилини підбігли його друзі. Невідомий чоловік відігнав осіб, які наносили йому удари. Потім друзі його відвели додому. Після чого, коли він вийшов на вулицю, то побачив, що його друзі затримали ОСОБА_3 , намагалися зателефонувати до поліції, однак їм це не вдалося, після чого його батько на власному автомобілі відвіз ОСОБА_3 до поліції. Цивільний позов підтримав повністю. Просив призначити ОСОБА_3 максимально суворе покарання;
-показаннями свідка ОСОБА_9 про те, що 25.06.2017 року її син ОСОБА_8 прийшов додому в шоковому стані, не міг нічого сказати. Коли вона підійшла до нього, то побачила синці, одяг був порваний. Син їй розповів, що група підлітків збила його з ніг та наносили йому удари. Коли син вийшов на подвір`я, вона вийшла за ним, та в цей час йому зателефонували та повідомили, що знайшли хлопця, який наносив удари її синові. Коли вони побачили цього хлопця, ним виявися ОСОБА_3 , який не заперечував того, що побив її сина. Вони разом з чоловіком посадили ОСОБА_3 до автомобіля та поїхали до поліції, оскільки додзвонитися туди вони не могли;

-показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що 25.06.2017 року його син ОСОБА_8 прийшов додому побитий. Дружина та син вийшли на подвір`я та через деякий час він вийшов за ними та побачив, що вони тримають ОСОБА_3 . Він зателефонував до поліції, однак трубку ніхто не брав, після чого він взяв свій автомобіль та відвіз ОСОБА_3 до поліції;

-показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що 25.06.2017 року він зустрівся зі своїм другом ОСОБА_12 на перехресті пл. Героїв та вул. Гетьманська, стояли розмовляли та раптом почули крик та біля «Новомосковського кооперативного коледжу економіки та права» побачили бійку, там було багато людей. Бачив як один хлопець наносить ногою удари другому. Підійшовши ближче він побачив, що удари наносять його товаришеві ОСОБА_8 , хлопці, які наносили йому удари в цей час розбіглися. Зазначив, що зараз не може впізнати особу, яка наносила удари потерпілому, оскільки пройшло багато часу, однак на досудовому слідстві він читко пам`ятав хлопця, який бив ОСОБА_8 ;
-показаннями свідка ОСОБА_13 про те, що 25.06.2017 року він разом зі своїм товаришем ОСОБА_14 йшов на зустріч із ОСОБА_8 на пл. Героїв м. Новомосковська. Біля «Новомосковського кооперативного коледжу економіки та права» він побачив бійку, придивився ближче та побачив, що б`ють ОСОБА_8 . Вони перейшли дорогу та компанія в цей час вже розбіглася. З тієї компанії їм запам`ятався один хлопець у синій футболці, яка була надірвана в області шиї. Вони відвели ОСОБА_8 додому і пішли назад, та знову побачили компанію, в якій впізнали хлопця, який наносив удари ОСОБА_8 . Вони зателефонували потерпілому та повідомили, що затримали ОСОБА_3 . Через деякий час під`їхав батько ОСОБА_8 та відвіз обвинуваченого до поліції;
-показаннями свідка ОСОБА_14 про те, що 25.06.2017 року він разом з ОСОБА_13 повинні були зустрітись зі ОСОБА_8 на пл. Героїв м. Новомосковська. Коли вони підішли до вказаного місця, то побачили бійку, підійшовши ближче, побачили, що б`ють ОСОБА_8 . Зазначив, що бачив як потерпілому наносив удари ОСОБА_3 . Також вказав, що удари наносила не одна особа хтось бив спереду, хтось ззаду. Біля потерпілого було близько 10-15 чоловік. Вони відвели потерпілого додому, та коли поверталися, то побачили ОСОБА_3 . Він зателефонував ОСОБА_8 та повідомив, що вони затримали особу, яка наносила йому тілесні ушкодження. Приїхав батько ОСОБА_8 та відвіз ОСОБА_3 до поліції;
-витягом з кримінального провадження № 0002227 від 14.07.2017 року в фабулі якого зазначено, що 25.06.2017 року невідома особа приблизно о 22.15, знаходячись на площі Свободи м. Новомосковська спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_8 (а.п. 138);
-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 25.06.2017 року відповідно до якого ОСОБА_8 просить притягнути до відповідальності осіб, які 25.06.2017 року близько 22.15 години спричинили йому тілесні ушкодження (а.п. 139);
-висновком експерта № 629/Е від 04.09.2017 року відповідно до якого тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_8 у виді: забою м`яких тканин голови, садна в лобно-скроневій області голови справа і струсу головного мозку, у своїй сукупності відносяться до легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я, оскільки струс головного мозку, у своєму звичайному клінічному перебігу, приводить до короткочасного розладу здоров`я на строк, перевищуючий 6-ть днів, але менше 21-го. Садно на задньо-зовнішній поверхні лівого ліктьового суглобу, синці області правого плеча і на боковій поверхні грудної клітини справа, у своїй сукупності і кожне окремо, відносяться до легкого ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Усі виявлені тілесні ушкодження заподіяні тупими твердими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею. Кількість та локалізація виявлених при огляді потерпілого тілесних ушкоджень, дозволяє припустити можливість їх утворення в результаті не менше шести травматичних дій (а.п. 140);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 05.09.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_8 в ході проведення якого останній розказав і показав як 25.06.2017 року ОСОБА_3 спричиняв йому тілесні ушкодження (а.п. 141-144);
-висновком експерта № 631/Е/Д від 05.09.2017 року відповідно до якого усі виявлені тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_8 , заподіяні тупими твердими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, тому можливо стверджувати, що вони могли утворитись при механізмі, вказаному потерпілим в ході слідчого експерименту від 05.09.2017 року (а.п. 145);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 05.09.2017 року за участю свідка ОСОБА_14 в ході проведення якого останній розказав і показав як 25.06.2017 року ОСОБА_3 спричиняв тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 (а.п. 146-149);
-висновком експерта № 633/Е/Д2 від 05.09.2017 року відповідно до якого усі виявлені тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_8 , заподіяні тупими твердими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, тому можливо стверджувати, що вони могли утворитись при механізмі, вказаному свідком ОСОБА_14 в ході слідчого експерименту від 05.09.2017 року (а.п. 150);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 05.09.2017 року за участю свідка ОСОБА_13 в ході проведення якого останній розказав і показав як 25.06.2017 року ОСОБА_3 спричиняв тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 (а.п. 151-154);
-висновком експерта № 632/Е/Д1 від 05.09.2017 року відповідно до якого усі виявлені тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_8 , заподіяні тупими твердими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, тому можливо стверджувати, що вони могли утворитись при механізмі, вказаному свідком ОСОБА_13 в ході слідчого експерименту від 05.09.2017 року (а.п. 155);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 07.09.2017 року за участю свідка ОСОБА_12 в ході проведення якого останній розказав і показав як 25.06.2017 року ОСОБА_3 спричиняв тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 (а.п. 156-159);
-висновком експерта № 642/Е/Д3 від 07.09.2017 року відповідно до якого усі виявлені тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_8 , заподіяні тупими твердими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, тому можливо стверджувати, що вони могли утворитись при механізмі, вказаному свідком ОСОБА_12 в ході слідчого експерименту від 07.09.2017 року (а.п. 160);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 07.09.2017 року за участю свідка ОСОБА_11 в ході проведення якого останній розказав і показав як 25.06.2017 року ОСОБА_3 спричиняв тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 (а.п. 161-164);
-висновком експерта № 643/Е/Д4 від 07.09.2017 року відповідно до якого усі виявлені тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_8 , заподіяні тупими твердими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, тому можливо стверджувати, що вони могли утворитись при механізмі, вказаному свідком ОСОБА_11 в ході слідчого експерименту від 07.09.2017 року (а.п. 165);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.09.2017 року за участю свідка ОСОБА_14 в ході проведення якого останній на фото № 1 впізнав ОСОБА_3 як особу, яка 25.06.2017 року спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_8 (а.п. 166-169);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.09.2017 року за участю свідка ОСОБА_13 в ході проведення якого останній на фото № 3 впізнав ОСОБА_3 як особу, яка 25.06.2017 року спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_8 (а.п. 170-173);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.09.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_8 в ході проведення якого останній на фото № 2 впізнав ОСОБА_3 як особу, яка 25.06.2017 року спричинила йому тілесні ушкодження (а.п. 174-177);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.09.2017 року за участю свідка ОСОБА_12 в ході проведення якого останній на фото № 4 впізнав ОСОБА_3 як особу, яка 25.06.2017 року спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_8 (а.п. 178-181);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.09.2017 року за участю свідка ОСОБА_11 в ході проведення якого останній на фото № 1 впізнав ОСОБА_3 як особу, яка 25.06.2017 року спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_8 (а.п. 182-185).

Всі вище перелічені докази суд визнає належними, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимими, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного, та є беззаперечними для визнання вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 судом не приймаються, оскільки вони є суперечливими між собою: один свідок говорить про те, що двоє чоловіків не слов`янської національності та жінка побили ОСОБА_3 , інший говорить лише про двох чоловіків, а третій свідок взагалі говорить про те, що між ними зав`язалася масова бійка після якої синців у ОСОБА_3 він не бачив, та повністю спростовується належними та допустимим доказами дослідженими в судовому засіданні, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_8 , та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які повністю підтверджуються експертизами, проведеними по даному кримінальному провадженню відповідно до яких тілесні ушкодження у ОСОБА_8 могли виникнути саме при тому механізмі подій, які відтворювали свідки під час проведення з ними слідчих експериментів, а тому суд розцінює такі показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 як спосіб захисту обвинуваченого ОСОБА_3 від пред`явленого обвинувачення з метою уникнення останнього відповідальності за злочин, оскільки всі ці свідки є друзями ОСОБА_3 , а ОСОБА_18 є його рідним братом.

Суд також не приймає показання законного представника обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_7 оскільки вони не містять в собі ані обставин підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, ані обставин спростування вини останнього у вчиненні вказаного злочину, а лише характеризують обвинуваченого як порядну та працьовиту дитину.

Судом не встановлено суттєвих порушень кримінального процесуального закону під час досудового розслідування, які б могли перешкодити ухваленню вироку, а тому, за відсутності розумних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_3 , суд вважає доведеною його вину в інкримінованому злочині.

Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.
Обставинами, які пом`якшують покарання судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання суд визнає рецидив злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує те, що він за місцем мешкання характеризується задовільно, на обліку у лікарів не перебуває.
Також судом враховується те, що відповідно до висновку психолога Новомосковського МРВ з питань пробації контакт із ОСОБА_3 було встановлено відразу, під час бесіди він був спокійним, врівноваженим, активно відповідав на запитання, його самооцінка адекватна, алкогольної чи наркотичної залежності він не має. ОСОБА_3 виховувався у неповній сім`ї, а саме батьки його розлучені, оскільки батько зловживав алкоголем та майже не працював, ОСОБА_3 був свідком постійних конфліктів та сварок у сім`ї.
Разом з тим, суд враховує те, що ОСОБА_3 вчинив злочин віднесений законом до категорії середньої тяжкості в період відбуття покарання за попереднім вироком, вину у вчиненні якого не визнав, не прийняв жодних мір для відшкодування шкоди потерпілому, а також враховує думку потерпілого, який наполягав на призначенні обвинуваченому максимально суворого покарання.

Відповідно до ст. 98 КК України до неповнолітніх, визнаних винними у вчиненні злочину, судом можуть бути застосовані такі основні види покарань: штраф, громадські роботи, виправні роботи, арешт, позбавлення волі на певний строк.

Покарання, яке передбачає санкція ч. 1 ст. 296 КК України штраф, арешт, обмеження волі.

А тому, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутність обставин, які пом`якшують покарання та наявність обставини, яка обтяжує покарання, дає суду підстави призначити ОСОБА_3 покарання у виді арешту, та відсутності підстав для застосування ст. ст. 69, 75, 104 КК України.

Разом з тим, необхідно також зазначити, що ОСОБА_3 09.11.2016 року засуджений Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 80 годин, та його було звільнено від покарання з застосуванням міри виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд матері строком 1 рік.

Відповідно до ч. 3 ст. 97 КК України у разі ухилення неповнолітнього, що вчинив злочин, від застосування до нього примусових заходів виховного характеру ці заходи скасовуються і він притягується до кримінальної відповідальності.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 ухилився від виконання застосованих до нього примусових заходів виховного характеру, суд вважає за необхідне скасувати ОСОБА_3 заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд матері, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 71 КК України.

Статтею 72 КК України передбачені правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення.

Так, відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідають 8 годин громадських робіт, а відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.

Тобто, покарання у виді 80 годин громадських робіт, призначене ОСОБА_3 за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.11.2016 року дорівнює арешту строком 10 днів.

Обвинуваченим ОСОБА_3 та його захисником ОСОБА_5 заявлено клопотання про застосування до Чорного п. «а» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році», оскільки він на момент вчинення злочину був неповнолітнім.
Вирішуючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника, суд вважає, що воно задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до п. «а» ст. 9 ЗУ «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 був 09.11.2016 року засуджений Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 80 годин, та його було звільнено від покарання із застосуванням міри виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд матері строком 1 рік, та знову вчинив умисний злочин, тому до нього не може бути застосовано ЗУ «Про амністію у 2016 році».

В даному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у сумі 25 956 гривень 65 копійок, та в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 гривень.

Судом встановлено, що саме діями обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_8 спричинено матеріальну шкоду, потерпілим сума матеріальної шкоди доведена та підтверджена документально: товарним чеком ФОП « ОСОБА_19 » від 30.06.2017 року, рецептами амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 3 КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» згідно з якими призначено ліки на лікування ОСОБА_8 , чеком за дослідження мультизрізової комп`ютерної томографії № 0195 від 29.06.2017 року, а тому суд вважає, вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання моральної шкоди, суд враховує доведеність вини ОСОБА_3 в обсязі обвинувачення, враховує характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань потерпілого, завданих в наслідок протиправних дій ОСОБА_3 , стан здоров`я потерпілого та можливість його відновлення, тяжкість вимушених змін в його життєвих стосунках. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду спричинену потерпілому в сумі 100 000 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком 6 місяців.

На підставі ст. 71 КК України шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.11.2016 року остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді арешту строком 6 місяців 10 днів.
Початок строку покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання.

Цивільний позов ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду у сумі 25 956 гривень 65 копійок, та моральну шкоди у сумі 100 000 гривень задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 25 956 гривень 65 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в сумі 100 000 гривень.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1