Справа № 473/3581/18
Номер провадження 1-кс/473/1218/2018

УХВАЛА
Іменем України

"07" листопада 2018 р. м. Вознесенськ
Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі :

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

прокурора Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 ,

слідчого СВ Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника - ОСОБА_6
розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_6 , як захисника підозрюваного ОСОБА_5 за кримінальним провадженням, внесеним до ЄРДР за №0001806 про визнання дій слідчого незаконними та скасування постанови слідчого СВ Вознесенського ВП ГУНП України у Миколаївській області ОСОБА_4 про застосування заходів безпеки від 22.10.2018 року та про виклик судово медичного експерта,

ВСТАНОВИВ:

02 листопада 2018 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаною скаргою, мотивуючи тим, що після винесення слідчим суддею ухвали від 24.09.2018 року про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за кримінальним провадженням, внесеним до ЄРДР за №0001806, останній до теперішнього часу не доставлений до СІЗО м. Миколаєва, а знаходиться в ізоляторі тимчасового тримання № 1 ГУНП в Миколаївській області нібито за постановою слідчого СВ Вознесенського ВП ГУНП України у Миколаївській області ОСОБА_4 з метою забезпечення його безпеки, хоча його підзахисний ніяких заяв з приводу загрози його життю не писав.
Вказує, що підозрюваного навмисно утримують в ІТТ з тією метою, щоб експерт за давністю не міг визначити ступінь тяжкості нанесених йому тілесних ушкоджень, позбавляють можливості отримувати медичну допомогу. При ознайомленні з постановою слідчого Вознесенського ВП ГУНП ОСОБА_4 про застосування заходів безпеки відносно ОСОБА_5 захисником було встановлено, що вона винесена 22.10.2018 року і строк її дії до 05.11.2018 року, проте ОСОБА_5 утримується в ІТТ з 25.09.2018 року, про застосування відносно нього будь яких засобів безпеки йому не було відомо, ніяких заяв з приводу загрози його життю чи здоров`ю він слідчому не писав та ніяких слідчих дій з ним не проводилось з моменту його затримання.
Крім того зазначає, що на виконання ухвали слідчого судді від 25.09.2018 року про призначення ОСОБА_5 судово-медичної експертизи, через вищезазначені обставини неможливе додаткове обстеження підозрюваного експертом ОСОБА_7 .
З урахуванням викладеного просив:
- визнати дії слідчого ОСОБА_4 незаконними та скасувати постанову про застосування заходів безпеки від 22.10.2018 року;
- в судове засідання викликати судово-медичного експерта ОСОБА_7 .
Захисник ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні скаргу підтримали та просили задовольнити, з підстав викладених у скарзі. Додатково зазначили про безпідставність застосування до підозрюваного заходів безпеки, до того ж ці заходи перешкоджають проходженню належного медичного обстеження підозрюваного, яких він нагально потребує.
Прокурор Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, зазначив, що до ОСОБА_5 обґрунтовано було застосовано заходи безпеки з метою усунення тиску на підозрюваного для надання ним недостовірних свідчень під час досудового розслідування відповідно до положень п. «в» ч. 2 ст. 20 Закону України«Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», до того ж вказує, що термін дії оскаржуваної постанови закінчився 04.11.2018 року і звернення із даною скаргою є безпідставним.
Слідчий СВ Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , погодилася з думкою прокурора.

Ознайомившись з матеріалами скарги та доданими до неї документами, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» орган, який здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд, одержавши заяву або повідомлення про загрозу безпеці особи, зазначеної у статті 2 цього Закону, зобов`язані перевірити цю заяву (повідомлення) і в строк не більше трьох діб, а у невідкладних випадках - негайно прийняти рішення про застосування або про відмову у застосуванні заходів безпеки. На своє рішення вони приймають мотивовану постанову чи ухвалу і передають її для виконання органу, на який покладено здійснення заходів безпеки. Ця постанова чи ухвала є обов`язковою для виконання вказаними органами.
Згідно поданої скарги, захисник підозрюваного ОСОБА_5 просить саме скасувати рішення слідчого, викладене у формі постанови, від 22.10.2018 року про застосування відносно останнього заходів безпеки.
Разом з тим, ні чинним КПК України, ні ЗУ «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», не передбачено права сторони кримінального провадження, в тому числі особи, до якої вже застосовано заходи безпеки, оскаржити рішення слідчого чи прокурора про застосування заходів безпеки, а виключно право на оскарження рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки, тобто до застосування зазначених заходів.
Однак, зважаючи на ту обставину, що захисник ОСОБА_6 вже вдруге звертається до слідчого судді із скаргою, як то про незаконне утримання ОСОБА_5 в ІТТ №1 ГУНП в Миколаївській області, так і неправомірного застосування заходів безпеки, слідчим та виклик в судове засідання судово-медичного експерта, відповідно ухвалою слідчого судді від 16.10.2018 року було відмовлено у відкритті провадження за зазначеною скаргою від 12.10.2018 року.
В яких фактично посилається на порушення прав його підзахисного щодо безпідставного тримання ОСОБА_5 під вартою у приміщенні ІТТ, замість Миколаївського слідчого ізолятора, що не відповідає вимогам чинного законодавства і позбавляє останнього належного медичного обслуговування.
Слідчий суддя вважає за необхідне вислухати учасників кримінального провадження з огляду на положення ч 5 ст. 40 КПК України якою визначено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Що стосується посилань захисника підозрюваного на те, що слідчим незаконно застосовано заходи безпеки і постановлено оскаржувану постанову, оскільки ні від ОСОБА_5 ні від його родичів чи захисника, не надходило клопотань про застосування відносно нього заходів безпеки, то вони є безпідставними з урахуванням наступного.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, тобто у виявленні, попередженні, припиненні, розкритті або розслідуванні кримінальних правопорушень, а також у судовому розгляді кримінальних проваджень, - це здійснення правоохоронними органами правових, організаційно-технічних та інших заходів, спрямованих на захист життя, житла, здоров`я та майна цих осіб від протиправних посягань, з метою створення необхідних умов для належного відправлення правосуддя.
Згідно ч.2 ст.3 цього Законурішення про застосування заходів безпеки приймається слідчим, прокурором, судом, у провадженні яких знаходяться кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, у розслідуванні чи судовому розгляді яких брали або беруть участь особи, зазначені у статті 2 цього Закону, а також органом (підрозділом), що здійснює оперативно-розшукову діяльність, щодо осіб, які брали участь або сприяли виявленню, попередженню, припиненню злочинів.
Відповідно до ч.1 ст.19 Закону, безпека осіб, які перебувають в установах виконання покарань чи слідчих ізоляторах або у місцях із спеціальним режимом тримання, забезпечується заходами, зазначеними у статтях 8, 11, 15, 16 цього Закону, за винятками, що випливають з вимог режиму їх тримання. Додатково до них можуть застосовуватися також такі заходи: а) переведення до іншої установи виконання покарань чи слідчого ізолятора або в інше місце із спеціальним режимом тримання; б) окреме тримання.
Згідно положень ст. 20 даного Закону, підставою для вжиття заходів забезпечення безпеки осіб, зазначених у статті 2 цього Закону, є дані, що свідчать про наявність реальної загрози їх життю, здоров`ю, житлу і майну.
Приводом для вжиття заходів забезпечення безпеки учасників кримінального судочинства, членів їх сімей та близьких родичів може бути: а) заява учасника кримінального судочинства, члена його сім`ї або близького родича; б) звернення керівника відповідного державного органу; в) отримання оперативної та іншої інформації про наявність загрози життю, здоров`ю, житлу і майну зазначених осіб.
Як вбачається з постанови слідчого Вознесенського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 22.10.2018, яка додана до матеріалів скарги, підставою для застосування заходів безпеки відносно ОСОБА_5 було отримання оперативної інформації про наявність загрози небезпеки, тиску на ОСОБА_5 з боку осіб, які утримуються в умовах ДУ «Миколаївській слідчий ізолятор» з метою надання ним недостовірних свідчень під час досудового розслідування, та необхідності проведення слідчих дій в умовах ІТТ № 1 ГУНП в Миколаївській області, а тому необхідно застосувати заходи безпеки у вигляді утримування підозрюваного в ізоляторі тимчасового тримання № 1 терміном до 10 діб з 25.10.2018 року до 04.11.2018 року.
Проаналізувавши зміст оскаржуваної постанови про застосування заходів безпеки, та рапорт оперуповноваженого СКП Вознесенького ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 , на піставі якого прийнята зазначена постанова від 22.10.2018 року, слідчий суддя приходить до висновку про те, що така рішення не є безпідставним і незаконним, оскільки містить обґрунтування необхідності застосування заходів безпеки до підозрюваного, відповідно до положень п. «в» ч. 2 ст. 20 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», а також посилання на хоча і не конкретні, але ризики, тобто здійснення на ОСОБА_5 можливого тиску (без уточнення шляхом фізичного та психологічного тиску).
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.
Разом з тим, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що зазначено у ст. 26 КПК України.
Перевіривши наявність приводів та підстав для застосування заходів безпеки, слідчий суддя прийшов до висновку, що постанова слідчого Вознесенського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 22.10.2018 року є обґрунтованою, достатньою за своїм доказовим змістом, закріплена у належній процесуальній формі в межах кримінального провадження.
При цьому слідчим суддею також приймається до уваги, що процесуальна дія оскаржуваної постанови скінчилася 04.11.2018 року, тобто є неактуальною у часі.
Враховуючи наведене, скарга адвоката ОСОБА_6 в частині визнання дій слідчого ОСОБА_4 неправомірними та скасувати постанови про застосування заходів безпеки відносно підозрюваного ОСОБА_5 від 22.10.2018 року у кримінальному провадженні № 0001806 від 22.09.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15, п. 1,5, 12 ч 2 ст. 115 КК України, не підлягає задоволенню, із вище зазначених підстав, крім того головним є те, що рішення органу досудового розслідування виходить за площину норм передбачених чинним законодавством, а саме положень ст. 303 КПК України.
З приводу вимоги захисника ОСОБА_6 , в скарзі про виклик в судове засідання судово-медичного експерта Вознесенського бюро судово-медичних експертиз - ОСОБА_7 , то вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Слідчим суддею в ухвалі від 16.10.2018 року адвокату ОСОБА_6 було роз`яснено, що посилання на невиконання ухвали про призначення судово-медичної експертизи ОСОБА_5 та освідування підозрюваного експертом в порядку положень ст. 303 КПК України неможливе, зважаючи на ту обставину, що призначення по ОСОБА_5 судово-медичної експертизи відбулося на підставі ухвали слідчого судді від 25.09.2018 року по матеріалам кримінального провадження №0001809, зареєстрованого в ЄРДР за фактом спричинення тілесних ушкоджень громадянину ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України ( слідчий ОСОБА_9 ).
Дана скарга розглядається слідчим суддею в межах іншого кримінального провадження № 0001806 зареєстрованого в ЄРДР від 22.09.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15, п. 1,5,12 ч 2 ст. 115 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_5 ( слідчий ОСОБА_4 ), тобто захисник ОСОБА_6 оскаржує в одній скарзі дії різних слідчих у різних кримінальних провадженнях №0001806 та №0001809, що не передбачено нормами кримінально-процесуального законодавства України і вже було роз`яснено адвокату.
Крім того, а ні ОСОБА_5 , ні його захисник не позбавлені можливості ініціювати питання проведення судово-медичних експертиз щодо підозрюваного, зважаючи на змагальність процесу в межах окремих кримінальних проваджень.
До того ж в порядку ч 1 ст. 241 КПК України сторона захисту за необхідності може порушити питання перед слідчим, прокурором про здійснення освідування підозрюваного для виявлення на його тілі слідів кримінального правопорушення або особливих прикмет, якщо для цього не потрібно проводити судово-медичну експертизу.
Частиною 2 зазначеної норми передбачено, що освідування здійснюється на підставі постанови прокурора та, за необхідності, за участю судово-медичного експерта або лікаря.
З огляду на наведене, вважаю, що друга вимога захисника ОСОБА_6 не нідлягає задоволенню, оскільки передбачена положеннями ч. 1 ст. 303 КПК України та не може бути розглянута в межах кримінального провадження № 0001806, зареєстрованого в ЄРДР від 22.09.2018 року разом із першою вимогою.
Керуючись ст. ст. 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , як захисника підозрюваного ОСОБА_5 за кримінальним провадженням, внесеним до ЄРДР за №0001806 про визнання дій слідчого та скасування постанови слідчого СВ Вознесенського ВП ГУНП України у Миколаївській області ОСОБА_4 про застосування заходів безпеки від 22.10.2018 року та про виклик судово медичного експерта ОСОБА_7 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення на неї може бути подано під час підготовчого провадження в суді, відповідно до ст.309 КПК України.

Слідчий суддя: ОСОБА_1