Справа № 314/1405/18
Провадження № 1-в/314/621/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.08.2018 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

представника колонії ОСОБА_3
засудженого ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні матеріали за поданням державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоіванівка, Новомиколаївського району, Запорізької області, громадянина України, освіта: середня, до засудження не працював, проживав за адресою: АДРЕСА_1 .
Раніше судимого:
1.26.09.2001 року Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.
2.29.05.2002 року Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ст. 15, 185 ч.3, 185 ч.3, 186 ч.2, 70 ч.4, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі.
3.28.03.2007 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 25.11.2010 року по відбуттю строку покарання.
4.09.03.2011 року Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ст. 185 ч.2 КК України до 6 місяців арешту. Звільнений 08.09.2011 року по відбуттю строку покарання.
5.21.04.2011 року Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ст. 263 ч.1, 69 КК України до штрафу 850 грн.
6.12.12.2011 року Приазовським районним судом Запорізької області за ст. 185 ч.2, 71, 72 КК України до 2 років позбавлення волі та штраф 850 грн.
7.08.02.2012 року за Новомиколаївським районним судом Запорізької області ст. 185 ч.3, 70 ч.4 КК України до 3 років позбавлення волі та штраф 850 грн. Звільнений 24.10.2013 року умовно-достроково на 11 місяців 12 днів.
По даній справі засуджений: 11.05.2016 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ст. 187 ч.1 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі. Зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 13.03.2015 року по 11.05.2016 року із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 28.07.2016 року вирок Комунарського районного суду від 11.05.2016 року змінено, пом`якшено покарання за ст.187 ч.1 КК України шляхом його зниження до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.72 ч.5 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення, а саме з 12.03.2015 року по 28.07.2016 року із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 22.08.2017 року ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 28.07.2016 року відмінено та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 15.11.2017 року вирок Комунарського районного суду від 11.05.2016 року змінено, початок строку відбуття покарання вважати з 12.03.2015 року. На підставі ст.72 ч.5 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення, а саме з 12.03.2015 року по 28.07.2016 року із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі. В іншому вирок без змін.
Початок строку: 12.03.2015 року. Кінець строку: 26.04.2020 року.

Про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду від державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» надійшло клопотання погоджене з спостережною комісією при Вільнянській районній державній адміністрації Запорізької області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 , згідно якого засуджений з 16.08.2016 року по 06.09.2017 року відбував покарання в державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)». За час відбування покарання характеризувався наступним чином: вимоги режиму відбування покарання не порушував, стягнень не мав. За сумлінну поведінку та ставлення до праці 3 рази заохочувався правами начальника колонії. З 06.09.2017 року по 26.11.2017 року тримався в державній установі «Запорізький слідчий ізолятор». Характеризувався наступним чином: вимоги режиму тримання не порушував. Заохочень та стягнень не мав. З 26.11.2017 року по теперішній час відбуває покарання в державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)».

За час відбування покарання характеризується наступним чином: вимоги режиму відбування покарання не порушує, стягнень не має. За сумлінну поведінку та ставлення до праці 2 рази заохочувався правами начальника колонії. Працевлаштований двірником житлової зони, до праці ставиться сумлінно. Згідно п.5 ст.118 КВК України залучався без оплати праці до роботи по благоустрою колонії, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених. До праці ставиться сумлінно. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, ніколи їм не суперечить. Вину у скоєному злочині визнає, щиро розкаюється.

Відповідно до ст. 123 Кримінально-виконавчого кодексу України бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження» і «Підготовка до звільнення».
Адміністрація державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» вважає, що засуджений став на шлях виправлення і клопоче перед судом про умовно дострокове звільнення ОСОБА_4 .

У судовому засіданні представник установи виконання покарання та сам засуджений підтримали подання, просять суд його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечив проти задоволення подання, вважаючи, що підстав для його задоволення немає.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому матеріали, вважає, що у задоволенні подання має бути відмовлено.

Так, 16.08.2016 року відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)».
Згідно наданої до суду довідки має 3 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, мав 5 стягнень до вступу вироку в законну силу.
З матеріалів справи встановлено, що під час відбування покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)» засуджений ОСОБА_4 протягом всього часу відбування покарання 2016-2018 роки був працевлаштований лише протягом незначного проміжку часу, а саме у 2016 році працював лише протягом троьх місяців, процент виробітку становить; у 2017 році працював протягом двох місяців, у 2018 році взагалі не працював, що є дуже незначним.

Згідно медичної довідки наданої установою виконання покарань щодо стану здоров`я засудженого ОСОБА_4 є здоровим.

Наданий до суду строковий трудовий договір від 11.10.2016 року містить лише наміри про залучення засудженого до праці, при цьому надані до суду довідки про процент виконання норм виробітки та про нараховану заробітну плату за період з 2016 по 2018 роки свідчать проте, що засуджений працював незначний проміжок часу.

Крім того, відбуття засудженим певної частини строку покарання не є обов`язковою підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, оскільки це є лише правом, а не обов`язком суду, а засуджений повинен довести своє виправлення та перевиховання сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього періоду знаходження у виправних установах.

Поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання у вигляді позбавлення волі у своїй сукупності не дає підстав вважати, що ОСОБА_4 не довів своє виправлення, оскільки протягом 2016 2018 років працював лише протягом п`яти місяців, що свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватись на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенні до праці за весь період знаходження у виправних установах.

У відповідності до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбуванння можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбуванння певної частини покарання, а виправлення засудженого.

У відповідності з ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбуванння покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці дові своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

За таких обставин суд погоджується з думкою прокурора про відсутність достатніх підстав для задоволення подання адміністрації Софіївської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№55) про умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_4 .

На підставі викладеного та керуючись ст.81 КК України, п.2 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні подання державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

21.08.2018