У Х В А Л А
Справа № 200/8004/18
Провадження № 1-кс/200/5265/18

07 травня 2018 року слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпро ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 щодо неповернення тимчасово вилученого майна,про зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:

03 травня 2018 року до суду надійшла скарга власника майна ОСОБА_3 , в якій він просить поновити строк для звернення з даною скаргою та зобов`язати слідчого СУ ГУ НП у Дніпропетровській області ОСОБА_4 повернути тимчасово вилучене майно, яке було вилучено під час проведення обшуку 25 січня 2018 року,а саме:
-Ноутбук Samsung 1 шт.;

-НоутбукLenowo 1 шт.;

-Флеш накопичувачі 2 шт.;

-Оригінали документів про купівлю-продаж маслобійного устаткування;

-Боргові розписки ( одна в прості формі , дві засвідчені нотаріально);

-Документи щодо купівлі-продажу комплексу будівель та споруд , а також на земельну ділянку , розташовані у смт. Нововоронцовка Херсонської області;

-Кредитний договір;

-Іпотечний договір;

-Телефон Iphone6.

Скаргу обґрунтовує наступним чином. 25 січня 2018 року на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська проведений обшук квартири АДРЕСА_1 , в якій він фактично мешкає зі свою дружиною та двома неповнолітніми дітьми. В ході обшуку було вилучене вищевказане майно.

Cлідчий ОСОБА_4 , користуючись необізнаністю скаржника в області права, в порушення вимог ст.168 КПК, не надав копію протоколу, який було складено під час проведення обшуку, не надав опису вилученого майна, мотивуючи це відсутністю можливості зробити копії з цих документів.

Скаржник в поданій скарзі посилається на те, що вилучене майно не має жодних ознак того, що має значення для кримінального провадження. На сьогоднішній день, ні слідчий, ні прокурор не звернулись до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вищевказане тимчасово вилучене майно.
Крім того, слідчим СУ ГУ НП у Дніпропетровській області ОСОБА_4 ,була порушена законодавча заборона на тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, так як чинне кримінальне-процесуальне законодавство дозволяє їх вилучення у випадках, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

13 квітня 2018 року ОСОБА_3 звернувся з клопотання про повернення вилученого майна до слідчого СУ ГУ НП у Дніпропетровській області ОСОБА_4 , яке було направлено поштою.

Згідно роздруківки з сайту Укрпошти, що дозволяє перевірити час вручення замовного листа, поштове відправлення №692 від 13.04.2018р. було вручено адресату 17.04.2017р.

Враховуючи встановлений ст.220 КПК України три денний термін для розгляду клопотання слідчим, слідчий СУ ГУ НП у Дніпропетровській області ОСОБА_4 повинен розглянути клопотання до 20 квітня 2018 року включно.

Станом на день подання даної скарг, ніякої відповіді від слідчого СУ ГУ НП у Дніпропетровській області ОСОБА_4 щодо повернення тимчасово вилученого під час обшуку 25.01.2018р. майна ОСОБА_3 не отримав. Тому просить поновити строк для звернення для суду зі скаргою на бездіяльність слідчого щодо не повернення вилученого майна.

Заявник у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином,подав до суду заяву, в якій просить скаргу розглядати без його участі, доводи викладені в скарзі підтримує в повному обсязі, що з урахуванням ч.6 ст.9 КПК України, дозволяє слідчому судді застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст.28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі заявника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.
Слідчий СУ ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відсутність слідчого під час судового засідання відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
Відповідно до ст. 107 КПК України у зв`язку з відсутністю учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали скарги, слідчим суддею встановлено наступне.
Як вбачається з матеріалів скарги, 25 січня 2018 року, на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.12.2017р. проведений обшук квартири АДРЕСА_1 , в якій він фактично мешкає скаржник ОСОБА_3 зі свою дружиною та двома неповнолітніми дітьми.

В ході ошуку було вилучено наступне майно та документи:

-Ноутбук Samsung 1 шт.;

-Ноутбук Lenowo 1 шт.;

-Флеш накопичувачі 2 шт.;

-Оригінали документів про купівлю-продаж маслобійного устаткування;

-Боргові розписки ( одна в прості формі , дві засвідчені нотаріально);

-Документи щодо купівлі-продажу комплексу будівель та споруд , а також на земельну ділянку , розташовані у смт. Нововоронцовка Херсонської області;

-Кредитний договір;

-Іпотечний договір;

-Телефон Iphone6.

Відповідно до вимог ст.ст. 167, 168, 169 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту. Нормою ч. 3 цієї статті встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження. Згідно із вимогами п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про зобов`язання припинити дію.
Згідно з абз. 2 ч.5 ст. 171 КПК у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого суді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ст.169 КПК тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Аналіз норм КПК України дає підстави вважати, що вилучене під час обшуку майно є тимчасово вилученим майном, яке при наявності передбачених ст. 98 КПК України ознак може бути визнано речовим доказом або на яке, при наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав, ухвалою слідчого судді може бути накладено арешт.

Однак, навіть при наявності ознак, зазначених у ст. 98 КПК України, які дають підстави вважати тимчасово вилучене майно речовим доказом, відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України вказане майно повинно бути якнайшвидше повернуте володільцю, а підставою для збереження вказаного майна в органі досудового слідства може бути лише ухвала слідчого судді про арешт майна.

На момент розгляду справи жодної інформації про накладення на дане майно арешту у розпорядження суду надано не було.
За змістом ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучене, в таких випадках: якщо прокурор визнав вилучення майна безпідставним; якщо слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання про накладення арешту на таке майно; якщо слідчий не звернувся до суду з клопотанням про арешт майна у встановлений ч. 5 ст. 171 цього Кодексу строк (не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна); якщо слідчий суддя не постановив ухвалу про арешт майна протягом сімдесяти двох годин з дня надходження до суду клопотання (ч. 6 ст. 173 КПК України).
Згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення ЄСПЛ у справі "Іатрідіс проти Греції" від 25 березня 1999 року). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення ЄСПЛ у справі "Кушоглу проти Болгарії"від 10 травня 2007 року).
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року).
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Згідно зі ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
На підставі ч.2 ст.8, ч.5 ст.9 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Заявником порушено 10 денний строк звернення до суду зі скаргою, але заявлено клопотання про поновлення такого строку у зв`язку із не отриманням відповіді від слідчого. За вказаних обставин строк оскарження підлягає поновленню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 60, 214, 303, 307, 369, 371-372, 395 КПК України,ст. 55. Конституції України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити дії - задовольнити.
Поновити строк для звернення до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого СУ ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 щодо неповернення тимчасово вилученого майна.
- Зобов`язати слідчого СУ ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 повернути ОСОБА_3 тимчасово вилучене майно, яке було вилучено під час проведення обшуку 25 січня 2018 року за місцем його фактичного мешкання, а саме :
-Ноутбук Samsung 1 шт.;

-Ноутбук Lenowo 1 шт.;

-Флеш накопичувачі 2 шт.;

-Оригінали документів про купівлю-продаж маслобійного устаткування;

-Боргові розписки ( одна в прості формі , дві засвідчені нотаріально);

-Документи щодо купівлі-продажу комплексу будівель та споруд , а також на земельну ділянку, розташовані у смт. Нововоронцовка Херсонської області;

-Кредитний договір;

-Іпотечний договір;

-Телефон Iphone6.

Ухвала оскарженню не підлягає та підлягає негайному виконанню.

Слідчий сддя ОСОБА_1