У Х В А Л А

06 серпня 2018 року смт. Магдалинівка

Слідчий суддя Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Магдалинівського відділу Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про надання дозволу на проведення позапланової виїзної перевірки,-
ВСТАНОВИВ:

Прокурор Магдалинівського відділу Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з клопотанням про надання дозволу на проведення позапланової виїзної перевірки, в рамках кримінального провадження зареєстрованого до ЄРДР за № 000140 від 11.05.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.
Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого було подано клопотання, дослідивши докази по матеріалах, наданих органами досудового розслідування приходжу до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 КПК України установлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч.1ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

В свою чергу, відповідно до вимог п.18 ст.3 КПК України, слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Тобто, за змістом вказаної норми, однією з головних функцій слідчого судді є здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження під час досудового розслідування.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Суд вважає, що посилання прокурора на ст. 93 КПК України є невірним, так як в цій статті йде мова про те, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом, зокрема витребування та отримання висновків ревізій та актів перевірок. В даній статті не вказано, що прокурор має право на звернення до суду із клопотанням про надання дозволу на проведення перевірки.

Главою 10 КПК України визначено положення про заходи забезпечення кримінального провадження і підстави їх застосування.

Відповідно до ч.4 ст.132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

За правилами чинного КПК України, слідчим суддею в межах його компетенції, на етапі досудового розслідування розглядаються, клопотання слідчого (прокурора) по застосуванню заходів забезпечення кримінального провадження, повний перелік видів яких визначений ст.131 КПК України, та клопотання про проведення слідчих дій, визначених у главі 20 КПК України.

Разом з цим, вирішення питань щодо надання слідчим суддею дозволу відповідним органам на проведення перевірок, не передбачене Кримінальним процесуальним кодексом України, тобто не відноситься до компетенції слідчого судді.

Крім того, звернення слідчого чи прокурора під час досудового розслідування з такими клопотаннями до слідчого судді, також Кримінальним процесуальним законодавством не передбачено, оскільки зазначені у клопотанні заходи не відносяться ані до заходів забезпечення кримінального провадження, ані до слідчих дій, ані до негласних слідчих дій, а також не встановлено порядку розгляду такого клопотання.

Також слідчий суддя враховує правову позицію, викладену в ухвалі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 06 березня 2018 року в справі № 243/6674/17-к (провадження № 51-499км17) відповідно до якої зазначив, що підпунктом 12 пункту 5 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про прокуратуру», який набрав чинності 15 липня 2015 року з переліку повноважень прокурора (у статті 36 КПК) і слідчого (у статті 40 КПК) повноваження призначати ревізії та перевірки було виключено. Тобто з 15 липня 2015 року прокурор і слідчий не мають повноважень «призначати ревізії і перевірки». Вищевказаними змінами в Законі України «Про прокуратуру» визначено, що недопустимими є також докази, що були отримані після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень». Таким чином, законодавець не тільки забрав у слідчого і прокурора повноваження «призначати ревізії та перевірки», але й встановив, що будь-які докази, отримані внаслідок такої «не передбаченої цим Кодексом» перевірки чи ревізії, є недопустимими.

Також в абзаці 51 вказаної ухвали колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду зазначила, що у випадку надання слідчому дозвіл на проведення перевірки, слідчий суддя виходить за межі своїх повноважень, прийнявши рішення, яке не передбачене кримінальним процесуальним законодавством.

З урахуванням вищевикладеного вважаю клопотання необґрунтованими та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 91 131,132 КПК України , слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Магдалинівського відділу Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про надання дозволу на проведення позапланової виїзної перевірки відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1