Справа № 344/7191/18
Провадження № 1-кс/344/2888/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про арешт майна рамках кримінального провадження № 0001892 від 15.05.2018, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого покликався на те, що в провадженні слідчого відділу Івано-Франківського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.05.2018 за № 0001892 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, розпочатого за заявою ОСОБА_6 про те, що 14.05.2018 приблизно о 12год. 35 хв. невідома особа шляхом проникнення до приміщення квартири АДРЕСА_1 , таємно викрала жіночу сумку заявниці, у якій знаходились грошові кошти у сумі 3000російський рублів та приблизно 400 грн., а також розпочатого за заявою ОСОБА_7 про те, що 25.05.2018 року близько 11год. 30 хв. невідома особа, проникла до кабінету будівлі КЗ "Івано-Франківська СШМД", що по вул. Вовчинецька, 221 в м. Івано-Франківську, звідки таємно викрала гаманець із грошовими коштами на загальну суму 350 грн. та 10 доларів США, а також мобільний телефон марки "Леново" білого кольору із сім-картою оператора мобільного звязку ПрАТ "ВФ Україна" № НОМЕР_1 . 25 травня 2018 року в ході проведення досудового розслідування було затримано ОСОБА_4 . Під час затримання порядку ст. 208 КПК України, при ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено одну пластикову банку із маркуванням «Таблетки Печаївські» із вмістом 1 таблетка білого кольору, предмет, ззовні схожий на купюру номіналом 1 долар США серії J65778257, мобільний телефон марки «Nokia» моделі №1280 IMEI НОМЕР_2 без сім карти. Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, покликаючись на викладені в ньому обставини, просив таке задоволити.

Підозрюваний та його адвокат не заперечили проти задоволення клопотання.

Заслухавши слідчого, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а згідно з ч. 2 - документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Отже, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, вважаю вказаний захід забезпечення доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження, а тому клопотання слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке було тимчасово вилучене, в ході проведення затримання ОСОБА_4 , в порядку ст. 208 КПК України,а саме: одну пластикову банку із маркуванням «Таблетки Печаївські» із вмістом 1 таблетка білого кольору, предмет, ззовні схожий на купюру номіналом 1 долар США серії J65778257, мобільний телефон марки «Nokia» моделі №1280 IMEI НОМЕР_2 без сім карти.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1