Справа № 201/7345/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 серпня 2018 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

Слідчого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю заявника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого з ОВС другого слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 20.03.2018 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000660,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська на підставі ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.07.2018 року для судового розгляду було направлено матеріали за скаргою ОСОБА_3 . В останній, скаржник посилався на те, що прокуратурою Дніпропетровської області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000660 за ч.1 ст.365 КК України. В рамках останнього ним було заявлено клопотання про визнання його, а також ОСОБА_5 та ОСОБА_5 потерпілими у кримінальному провадженні. Але, постановою слідчого від 20.03.2018 року в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено. Посилаючись на безпідставність такої відмови, скаржник просив скасувати постанову від 20.03.2018 року та зобов`язати слідчого визнати його, а також його підопічних ОСОБА_5 та ОСОБА_5 потерпілими у кримінальному провадженні.
В судовому засіданні скаржник підтримав подану скаргу та просив її задовольнити з наведених у скарзі підстав. Зокрема, посилався на те, що в кримінальному провадженні наявні докази, що свідчать про насильницьку смерть його сина ОСОБА_6 внаслідок протиправних дій працівників міліції, а тому у слідчого не було підстав відмовляти у визнанні потерпілими його, як батька ОСОБА_6 та дітей останнього ОСОБА_5 та ОСОБА_5 .
Прокурор в наданих до суду письмових поясненнях зазначив, що постановою слідчого від 27.06.2018 року кримінальне провадження №0000660 було закрито на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України, вказана постанова на час розгляду скарги не скасована, а тому незгода з рішенням слідчого на теперішній час не може бути предметом оскарження в порядку ст.303 КПК України.
Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши доводи прокурора, наведені в письмових поясненнях, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Під час розгляду скарги встановлено, що 11.08.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000660 з кваліфікацією за ч.1 ст.365 КК України було внесено відомості за заявою ОСОБА_7 щодо фактів протиправних дій працівників правоохоронних органів м.Марганця. Зокрема, останній в заяві посилався на те, що став свідком навмисного вбивства ОСОБА_6 в палаті реанімаційного відділення лікарні м.Марганця.
В рамках вказаного кримінального провадження батьком померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_3 було подано клопотання слідчому про залучення його, а також дітей померлого - ОСОБА_5 та ОСОБА_5 потерпілими у кримінальному провадженні.
Постановою слідчого від 20.03.2018 року в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено, з посиланням на те, що на момент його розгляду об`єктивно не підтверджено факту неприродного настання смерті ОСОБА_6 та, відповідно, спричинення йому смерті внаслідок будь-яких дій сторонніх осіб (в тому числі працівників міліції).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення (ч.2 ст.55 КПК України).
Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч.3 ст.55 КПК України).
Частиною 6 ст.55 КПК України передбачено, що якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.
За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді (ч.5 ст.55 КПК України).
Відповідно до ч.1 ст.60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.
Заявник має право: 1) отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; 2) подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; 3) отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.

З матеріалів справи вбачається, що кримінальне провадження №0000660 було відкрито за заявою іншої особи ОСОБА_7 .
Постановою слідчого від 27.06.2018 року вказане кримінальне провадження було закрито на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КПК України.
З вказаної постанови вбачається, що під час досудового розслідування не було встановлено факту неправомірних дій працівників міліції відносно ОСОБА_6 , а причиною смерті останнього згідно висновку комісійної та повторної комісійної судово-медичних експертизи були: «Тяжелый панкреатогенный сепсис; гнойный трахеобронхит; застойная пневмония; энцефалопатия сложного генеза; дефецит питания 1ст.; септический шок», що і стало причиною смерті.

За вказаних обставин, враховуючи, що ОСОБА_3 не був заявником, а матеріали справи об`єктивно не містили відомостей щодо вчинення будь-яких протиправних дій по відношенню до ОСОБА_6 та фактів неприродного настання смерті останнього, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим було обгрунтовано на підставі ст.55 КПК України відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 та визнання останнього, а також ОСОБА_5 та ОСОБА_5 потерпілими у кримінальному провадженні.
Також слідчий суддя враховує, що на момент розгляду скарги кримінальне провадження було закрито на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України за відсутності події кримінального правопорушення. Вказана постанова не скасована, що виключає можливість подальшого прийняття будь-яких процесуальних рішень у кримінальному провадженні.
З урахуванням зазначеного слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні скарги за необгрунтованістю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.55,60,303,306,307 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого з ОВС другого слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 20.03.2018 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000660 відмовити.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1