Ухвала
Іменем України
29 травня 2018 року

м. Київ
справа № 676/4700/17

провадження № 51-6315 ск18
Верховний Суд колегією Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі суддів:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу заступника прокурора Хмельницької області ОСОБА_4 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 12 квітня 2018 року щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацевлаштованого, не судимого в силу ст.89 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2017 року ОСОБА_5 засуджено:

- за ч.2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
- за ч.1 ст. 310 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів остаточно ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладено на нього обов`язки відповідно до вимог ст.76 КК України.

Звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Речові докази 38 рослин конопель, які знаходяться в чотирьох поліпропіленових мішках, поміщених до кімнати зберігання речових доказів Кам?янець-Подільського РВП Камянець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області, постановлено знищити (т.2 а.с. 62, 63).
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 12 квітня 2018 року вирок щодо ОСОБА_5 залишено без змін.

Згідно з вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні незаконного вирощування рослин конопель у кількості від десяти до п`ятдесяти рослин, а також незаконного виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 310 КК України, за таких обставин.
Навесні 2017 року ОСОБА_5 знаходячись на присадибній ділянці домогосподарства АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 , виявив самовільно пророслі рослини конопель у невстановленій кількості, з яких 38 рослин коноплі, що згідно зі списком № 3 таблиці і переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою КМУ № 770 від 6 травня 2000 року, містять наркотичні засоби та психотропні речовини, обіг яких допускається для промислових цілей. Після цього він, в порушення вимог ч. 2 ст. 7 та ч. 2 ст. 15 Закону України від 15 лютого 1995 року (далі Закону) «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», їх не знищив, а в період з квітня по липень 2017 року без мети збуту, незаконно обробляв та вирощував для власного вживання до виявлення та вилучення їх працівниками поліції під час проведення обшуку 31 липня 2017 року. Відповідно до висновку судово-хімічної експертизи від 7 серпня 2017 року № 987 ці рослини належать до роду конопель та містять психоактивний компонент тетрагідроканнабінол.
Крім того, ОСОБА_5 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 310 КК України, 28 липня 2017 року на присадибній ділянці домогосподарства АДРЕСА_1 , в порушення вимог ч. 2 ст. 7 Закону зірвав із раніше вирощених ним кущів коноплі верхівки з листям, частину яких переніс у приміщення літньої кухні за тією ж адресою, а іншу частину поклав на фанеру під парканом для висихання.

29 липня 2017 року ОСОБА_5 в приміщенні літньої кухні подрібнив висушене листя та верхівки рослин коноплі, таким чином незаконно виготовивши особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 10,61 г, обіг якого згідно зі списком №1 таблиці і зазначеного Переліку заборонено.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції і ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. На обґрунтування своїх доводів посилається на те, що:
відповідно до ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, у томі числі, передбаченого ч.1 ст. 310 КК України;

згідно з п.1 ч.2 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду;

апеляційний суд, відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги прокурора, в ухвалі необґрунтовано послався на практику Верховного Суду у справах, в яких осіб було засуджено за ст.309 КК України, тобто за статтею, яка не входить до переліку статей, за якими застосовується спеціальна конфіскація;

посилання апеляційного суду на правильність вирішення судом першої інстанції долі речових доказів на підставі ч.9 ст.100 КПК України шляхом знищення рослин коноплі є безпідставними, оскільки не враховано вимоги ст. 96-1 КК України щодо необхідності обов`язкової спеціальної конфіскації вирощених засудженим наркотичних рослин;

судами необґрунтовано не застосовано спеціальної конфіскації 38 рослин коноплі, тобто не застосовано закону про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню, що згідно з п.2 ч.1 ст.438, пунктами 1, 4 ч.1 ст. 413 КПК України є підставою для скасування судових рішень.

Мотиви Суду

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оскаржуються.
Доводи прокурора у скарзі про те, що посилання апеляційного суду на правильність вирішення судом першої інстанції долі речових доказів на підставі ч.9 ст.100 КПК України шляхом знищення рослин коноплі є безпідставними, оскільки не враховано вимоги ст. 96-1 КК України щодо необхідності застосування обов`язкової спеціальної конфіскації вирощених засудженим наркотичних рослин, тобто не застосовано закону про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню, Суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до вимог статей 100, 368, 374 КПК України, ухвалюючи вирок, суд, серед іншого, вирішує питання щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації, про що зазначається в резолютивній частині вироку.

Згідно з приписами ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується у випадках, визначених КК України, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також за злочин, передбачений ч.1 ст.310 КК України, у вчиненні якого визнано винуватим ОСОБА_5 .

У випадках, коли об`єктом спеціальної конфіскації є майно, вилучене з цивільного обороту, вона може бути застосована на підставі:
1) ухвали суду про закриття кримінального провадження з інших підстав, а ніж звільнення особи від кримінальної відповідальності;
2) ухвали суду, постановленої в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України, за клопотанням слідчого чи прокурора, якщо кримінальне провадження закривається ними.

Таким чином, хоча щодо ОСОБА_5 і постановлено вирок, на підставі якого згідно із положеннями ч.2 ст. 96-1 КК України може бути застосовано спеціальну конфіскацію, про що зазначає у скарзі прокурор, але суд установив, що вирощені обвинуваченим 38 рослин коноплі є наркотичним засобом, обіг якого заборонено (вилученим із цивільного обороту майном), тому відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України прийняв обґрунтоване рішення про знищення вказаного речового доказу.

З урахуванням зазначеного доводи у скарзі про те, що апеляційний суд, відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги прокурора, в ухвалі необґрунтовано послався на практику Верховного Суду у справах, в яких осіб було засуджено за ст.309 КК України, тобто за статтею, яка не входить до переліку статей, за якими застосовується спеціальна конфіскація, в цілому не впливають на правильність висновків суду.

Зазначені обставини отримали належну оцінку апеляційного суду, який перевірив справу за апеляцією прокурора, доводи якої є аналогічними доводам, наведеним в його касаційній скарзі, та із зазначенням докладних мотивів прийнятого рішення правильно залишив вирок суду першої інстанції у відповідній частині без змін.
Як вбачається зі змісту ухвали, апеляційний суд, погодившись із висновками суду першої інстанції, переконливо зазначив про те, що 38 рослин коноплі, які постановою слідчого від 21 серпня 2017 року визнано речовим доказом, є майном, яке вилучено з обігу, а це свідчить про неможливість подальшої їх легальної реалізації, що вказує на недоцільність звернення на нього спеціальної конфіскації.
При цьому апеляційний суд хоча і врахував практику Верховного Суду, але, мотивуючи своє рішення, керувався спеціальними нормами КПК і КК України, а також урахував ч.1 ст. 310 КК України, яка входить до переліку статей, за якими застосовується спеціальна конфіскація, та зазначив, що спеціальна конфіскація є заходом кримінально-правового характеру, який спрямований на забезпечення безпеки суспільства шляхом утримання винних від скоєння нових протиправних діянь та усунення умов, які сприяють їх вчиненню.
При цьому апеляційний суд дійшов висновку, з яким погоджується колегія суддів, що досягнення мети спеціальної конфіскації реалізовано судом шляхом постановлення рішення в порядку ч.9 ст.100 КПК України.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, вона є належним чином вмотивованою та обґрунтованою.
Таким чином, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Ураховуючи положення ч. 7 ст.115 КПК України та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою заступника прокурора Хмельницької області ОСОБА_4 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 12 квітня 2018 року щодо ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_2 ОСОБА_3