ВЕРХОВНИЙ СУД
КАСАЦІЙНИЙ КРИМІНАЛЬНИЙ СУД
справа № 1кп/67/2014
провадження № 51-3675км18
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2018 року м. Київ
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючогоОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурораОСОБА_5 ,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 24 травня 2017 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крихівців Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_2 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 ,
засуджених за частиною 3 статі 185 Кримінального кодексу України (далі КК).
Обставини справи

1. Вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 05 грудня 2014 року засуджено за ч. 5 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна: ОСОБА_6 на строк 7 років 6 місяців; ОСОБА_7 на строк 7 років; ОСОБА_8 на строк 7 років.
2. Місцевим судом ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винними у крадіжках чужого майна у великих розмірах, вчинених повторно за попередньою змовою групою осіб у складі організованої групи, поєднаних з проникненням у житло за таких обставин.
3. На початку листопада 2013 року ОСОБА_6 з метою таємного викрадення чужого майна створив і очолив організовану групу, до складу якої увійшли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Вказані особи розробили єдиний план, а ОСОБА_6 визначив функції кожного з учасників. Відповідно до цього плану після прибуття на місце вчинення злочину ОСОБА_6 залишався в автомобілі стежити за навколишньою обстановкою і в разі небезпеки повинен був забезпечити оперативний від`їзд учасників групи; ОСОБА_8 розташовувався неподалік квартири, з якої вчинялася крадіжка, а ОСОБА_7 шляхом виламування серцевин замка проникав у житло і викрадав майно, яке ОСОБА_6 розподіляв між учасниками групи. При виборі об`єкта крадіжки спільники вели спостереження, збирали інформацію. Під час вчинення злочину учасники групи використовували автомобіль та переносні рації, а також перуки, змінний одяг, взуття та рукавички.
4. У період із 12 листопада по 04 грудня 2013 року на території Чернівецької області, діючи у складі організованої групи, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відповідно до узгодженого плану вчинили ряд крадіжок, поєднаних із проникненням у житло, за обставин детально викладених у вироку, а саме таємно викрали:
12 листопада приблизно о 12:30 з квартири АДРЕСА_4 належне ОСОБА_9 майно на загальну суму 6500 грн;
цього ж дня приблизно о 13:10 год. із квартири АДРЕСА_5 у цьому ж місті належне ОСОБА_10 майно на загальну суму 20 850 грн;
13 листопада приблизно о 10:00 із квартири АДРЕСА_6 належне ОСОБА_11 майно на загальну суму 27 300 грн;
цього ж дня приблизно об 11:00 із квартири АДРЕСА_7 належне ОСОБА_12 майно на загальну суму 31 550 грн;
14 листопада приблизно о 10:30 із квартири АДРЕСА_8 належне ОСОБА_13 майно на загальну суму 16 964,45 грн;
цього ж дня приблизно об 11.00 із квартири АДРЕСА_9 належне ОСОБА_14 майно на загальну суму 5984,86 грн;
03 грудня 2013 року приблизно о 09:30 із квартири АДРЕСА_10 належне ОСОБА_15 майно на загальну суму 19 700 грн;
цього ж дня приблизно об 11:00 з квартири АДРЕСА_11 належне ОСОБА_16 майно на загальну суму 3518,05 грн та належні ОСОБА_17 850 грн;
03 грудня приблизно о 12:35 із квартири АДРЕСА_12 належне ОСОБА_18 майно на загальну суму 99 241,18 грн;
04 грудня приблизно о 09:40 із квартири АДРЕСА_13 належне ОСОБА_19 майно на загальну суму 10 000 грн;
цього ж дня приблизно о 10:30 із квартири АДРЕСА_14 належне ОСОБА_20 майно на загальну суму 2500 грн;
цього ж дня приблизно о 12:00 із квартири АДРЕСА_15 належне ОСОБА_21 майно на загальну суму 11 955,18 грн.
5 Апеляційний суд Чернівецької області ухвалою від 24 травня 2017 року вирок місцевого суду змінив, перекваліфікував діяння засуджених із частини 5 на частину 3 статті 185 КК та призначив покарання у виді позбавлення волі: ОСОБА_6 на строк 3 роки, ОСОБА_8 на строк 3 роки, ОСОБА_7 із застосуванням статті 69 КК на строк 2 роки 9 місяців. На підставі частини 5 статті 72 КК засудженим зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення. У решті вирок районного суду залишено без зміни.
6 Переглядаючи кримінальне провадження за апеляційними скаргами сторони захисту, апеляційний суд дійшов висновку, що органом досудового розслідування не зібрано, а у вироку суду першої інстанції не наведено даних про вчинення засудженими злочинів у складі організованої групи. Крім того, цей суд вирішив, що оскільки кваліфікуючої ознаки «вчинення злочину у складі організованої групи» не доведено, то і матеріальна шкода, заподіяна потерпілим, має визначатися за кожним епізодом окремо, а тому виключив із вироку таку кваліфікуючу ознаку, як крадіжка у великих розмірах.
Вимоги і доводи касаційної скарги

7. У касаційній скарзі прокурор просить на підставах, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
8. Фактичні обставини справи та доведеність винуватості ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у повторному вчиненні крадіжок чужого майна, поєднаних із проникненням у житло, в касаційній скарзі не заперечуються.
9. Суть доводів прокурора зводиться до того, що апеляційний суд безпідставно виключив з обвинувачення таку кваліфікуючу ознаку як вчинення злочину організованою групою та перекваліфікував дії засуджених із частини 5 на частину 3 статті 185 КК, оскільки в матеріалах кримінального провадження містяться дані, які свідчать про стабільність та стійкість групи, об`єднаної єдиним планом із розподілом функцій між її учасниками.
10. Також прокурор вважає, що апеляційний суд, не провівши судового слідства, дав наявним у кримінальному провадженні доказам, що були предметом дослідження місцевого суду, іншу оцінку, ніж суд першої інстанції, безпосередньо цих доказів не розглянув, побудував свої висновки на показаннях свідків, які в цьому суді не допитувалися, та на документах, які цим судом не оглядалися.
11. На думку сторони обвинувачення, апеляційний суд не врахував повною мірою обсягу та підвищеної суспільної небезпеки вчинених злочинів і даних про осіб винних, тому призначене ОСОБА_6 та ОСОБА_8 покарання у мінімальних межах, передбачених частиною 3 статті 185 КК, а ОСОБА_7 ще й із застосуванням статті 69 КК, є невиправдано м`яким.
12. Крім того прокурор стверджує, що суд апеляційної інстанції всупереч вимогам частини 2 статті 439 КПК при новому розгляді не виконав вказівок касаційного суду, викладених в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 лютого 2016 року, щодо оцінки доказів та в частині належної мотивації застосування статті 69 КК при призначенні покарання.
Позиції інших учасників судового провадження

13. Учасникам провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило.
14. Прокурор у судовому засіданні підтримав касаційну скаргу сторони обвинувачення.
Оцінка Суду

15. Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що подану скаргу необхідно задовольнити частково на таких підставах.
16. Відповідно до статті 94 КПК суд має оцінити докази, ґрунтуючись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи і прийняти рішення, виходячи із сукупності зібраних доказів у їх взаємозв`язку. Згідно зі статтею 370 КПК у своєму рішенні суд має навести мотиви, чому сукупність доказів, визнаних ним достовірними, доводить або не доводить винуватість особи за пред`явленим їй обвинуваченням.
17. Апеляційний суд, постановляючи оскаржену ухвалу, не виконав цих вимог закону.
18. На обґрунтування свого висновку про відсутність у діянні засуджених кваліфікуючої ознаки «вчинення крадіжки організованою групою» суд, пославшися на окремі докази, зокрема показання свідків ОСОБА_22 і ОСОБА_23 , зробив висновок, що жоден із цих доказів сам собою не доводить наявності організованої групи, і на цій підставі виключив цю кваліфікуючу ознаку.
19. Суд не може погодитися з таким підходом апеляційного суду. Визначаючи наявність чи відсутність такої ознаки, як вчинення злочину організованою групою, апеляційний суд мав проаналізувати всю сукупність обставин справи в їх взаємозв`язку.
20. Апеляційний суд підтвердив правильність висновків суду першої інстанції щодо вчинення засудженими протягом листопада грудня 2013 року 12 епізодів крадіжки з проникненням у житло. Суд також не ставив під сумнів сукупність установлених судом першої інстанції обставин вчинення злочинів, серед яких:
- ретельна загальна підготовка (поїздка до іншого міста, використання автомобіля, завчасне наймання житла, підготовка засобів для відмикання дверей та маскувальних засобів),
- підготовка та планування кожного окремого злочину (спостереження за місцем запланованого вчинення злочину, забезпечення своєчасного сповіщення співучасників, вимикання телефонів для унеможливлення спостереження),
- однотипний розподіл функцій між співучасниками під час вчинення кожного злочину та узгодженість дій заздалегідь,
- використання спеціально пристосованих засобів для проникнення у житло,
- використання засобів для маскування,
- наявність навичок у вчиненні крадіжок.
21. Однак суд апеляційної інстанції не навів переконливих аргументів, чому сукупність цих обставин не свідчить про наявність ознак вчинення злочину організованою групою, визначених частиною третьою статті 28 КПК.
22. Крім того, суд у своєму аналізі щодо наявності ознак організованої групи виходив із критеріїв, не передбачених законодавством. Наприклад, суд визначив, що ознаками організованої групи мають бути:
- наявність правил поведінки та статутів;
- активна протидія органам досудового слідства та судам;
- висока активність об`єднання;
- спротив викриттю злочинної діяльності.
23. Такі ознаки організованої групи не містяться в законі, тому рішення суду виключити наявність організованої групи через недоведеність цих ознак є необгрунтованим.
24. Суд вважає прийнятними також доводи прокурора щодо неправильного застосування положень статті 69 КК та щодо невідповідності призначеного засудженим покарання через м`якість.
25. Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
26. Відповідно до вимог частини 1 статті 69 КК призначення основного покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої законом за цей злочин, може мати місце лише за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання й істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину з урахуванням особи винного. При цьому суд зобов`язаний зазначити у мотивувальній частині вироку, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

27. Обираючи ОСОБА_6 та ОСОБА_8 покарання у мінімальному розмірі, передбаченому частиною 3 статті 185 КК, апеляційний суд зазначив в ухвалі, що засуджені позитивно характеризуються, мають на утриманні неповнолітніх дітей. Обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, суд не встановив.

28. Призначаючи ОСОБА_7 покарання із застосуванням статті 69 КК, апеляційний суд визнав пом`якшуючими обставинами те, що обвинувачений в силу статті 89 КК визнаний таким, що не має судимості, має на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується, є інвалідом третьої групи.
29. Проте апеляційний суд в ухвалі не навів переконливих аргументів, на користь того що зазначені обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
30. Разом із тим, за змістом кримінального закону ступінь тяжкості вчиненого злочину передбачає не тільки врахування самої категорії тяжкості, визначеної статтею 12 КК, а й індивідуальних особливостей злочинного діяння.
31. Згідно з положеннями статті 50 КК рішення суду про призначення покарання, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
32. У цьому випадку апеляційний суд належним чином не врахував не тільки того, що вчинені ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 злочини є тяжкими, а й того, що з метою поліпшення матеріального становища протягом нетривалого часу (менше ніж 2 місяці) вони вчинили значну кількість (12 епізодів) крадіжок чужого майна, поєднаних із проникненням у приміщення шляхом зламу вхідних дверей. При цьому дії засуджених були узгодженими, з достатньо високим рівнем організації (див. пункт 20 вище), що вказує на їх підвищену суспільну небезпечність. Також залишилося без належної оцінки апеляційного суду ставлення засуджених до скоєного.
33. За таких обставин Суд вважає, що викладені в касаційній скарзі доводи прокурора в цій частині є слушними.
34. Допущені порушення закону тягнуть за собою скасування ухвали щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на підставах, передбачених пунктами 13 частини першої статті 438 КПК, та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.
35. Під час нового розгляду апеляційному суду необхідно врахувати викладене, ретельно, з використанням усіх процесуальних можливостей, перевірити доводи, наведені в апеляційній скаргах, дати на них вичерпні відповіді та ухвалити справедливе рішення, яке відповідатиме положенням ст. 370 КПК з урахуванням приписів ст. 439 цього Кодексу.
36. При цьому суду слід мати на увазі, що у разі, якщо за тих же обставин вчинення злочину, а також даних про особи ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , викладених в ухвалі апеляційного суду, призначення покарання у мінімальних межах, а ОСОБА_7 нижче від найнижчої межі, визначеної законом про кримінальну відповідальність, за яким їх засуджено, є явно несправедливим через м`якість.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, пунктом 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 24 травня 2017 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3