ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2018 р. 145/1172/18

1-кп/145/115/2018 Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Тиврівського районного суду Вінницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000142 від 08.06.2018 року, щодо обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Могилів-Подільський Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, раніше судимого

28.02.2011 Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 185 КК України до 240 годин громадських робіт;

09.11.2012 Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 122, ч.2 ст. 389 КК України, із застосуванням ст.ст.70, 71 КК України до 1 року 7 місяців 10 днів позбавлення волі;

22.04.2016 Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

05.05.2017 Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч.3 ст.185, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, звільненого 23.04.2018 з Вінницької ВК № 86 по відбуттю покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

встановив:
ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, звільнений 23.04.2018 з Вінницької ВК № 86 по відбуттю покарання, маючи непогашену судимість, на шлях виправлення не став та вирішив продовжити свою злочинну діяльність.

Близько 12:20 год. 08.06.2018 ОСОБА_5 , перебуваючи в дворі магазину «М`ясний майстер», що по вул. Соборна, в м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області, підійшовши впритул до ОСОБА_6 , знаходячись біля якої з корисливих спонукань, навмисно, відкритим способом, шляхом ривка зірвав з її шиї золотий ланцюжок якірного плетіння, 585 проби, вагою 2,35 г, після чого присів в якості пасажира до транспортного засобу «Nissan Аlmera» блакитного кольору, номерний знак РL « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_7 , таким чином з місця скоєння злочину зник в напрямку руху до м. Вінниця, маючи намір викраденим в подальшому розпорядитись на власний розсуд.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3387/18-21 від 22.06.2018 ринкова вартість золотого ланцюга якірного плетіння, 585 проби, вагою 2,35 г, станом на момент скоєння злочину, тобто 08.06.2018, становить 2 922,09 грн.

ОСОБА_5 своїми умисними злочинними діями завдав потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на вказану суму.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.2 ст.186 КК України визнав, розкаявся у вчиненому, визнав фактичні обставини, зазначені в обвинувальному акті та дав показання, що дійсно в обідню пору 08.06.2018 в дворі магазину «М`ясний майстер» м. Гнівань підійшов до потерпілої та зірвав з її шиї золотий ланцюжок, сів як пасажир до блакитного автомобіля і поїхав в напрямку м.Вінниця.

Суд вважає, що показання обвинуваченого є достовірними, правдивими, належними та допустимими, оскільки вони не спростовуються, а навпаки підтверджуються іншими доказами.

Відповідно до вимог ст.349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 6 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
В силу ч.1 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.
Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Дослідивши докази, в їх сукупності, надавши їм належну оцінку, перевіривши доводи сторони обвинувачення, показання обвинуваченого, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Призначаючи покарання за вчинене, суд враховує характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного (раніше неодноразово судимий, негативно характеризується за місцем проживання), обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд відносить визнання винуватості за вчинене суспільно небезпечне діяння, запевнення в подальшому не вчиняти злочини; обставин, які обтяжують відповідальність, в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, складеної Жмеринським МРВ з питань пробації філії ДУ "Центр пробації" у Вінницькій області, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченому оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як високий. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 неможливе без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Згідно положень ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003, за №7 «Про судову практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

На основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, керуючись ст.ст.50, 65 КК України, суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого неможливо досягти без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції, а тому вважає за необхідне застосувати ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_5 витрати за проведення експертизи.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 371, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним за ч.2 ст.186 КК України і призначити покарання - 4 (чотири) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_5 тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 08.06.2018 р.

Скасувати арешт на майно, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Тиврівського районного суд від 15.06.2018 р. у справі №145/994/18 (1-кс/145/255/2018), а саме: на обірваний золотий ланцюг якірного плетіння, 585 проби, вагою 2,35 г.

Речові докази по справі: золотий ланцюг якірного плетіння, 585 проби, вагою 2,35 г, переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Гніванського ВП Жмеринського ВП ГУНП України у Вінницькій області, повернути ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 286 (двісті вісімдесят шість) гривень за проведення судової товарознавчої експертизи.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів обвинуваченим - з моменту вручення йому копії вироку, рештою учасників судового провадження - з моменту його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Тиврівський районний суд Вінницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги, судове рішення набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_8