Справа № 496/749/18
Провадження № 1-кп/496/162/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, має вищу освіту, раніше не судимого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що 04 лютого 2017 року близько 12 години 00 хвилин, ОСОБА_4 керуючи технічно справним автомобілем «Daewoo Matiz» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить його дружині ОСОБА_6 , здійснював рух в межах своєї смуги проїзної частини автодороги М-16 сполученням «Одеса-Кучурган», з боку м. Одеси в напрямку с. Василівка в Біляївському районі Одеської області.

Здійснюючи рух на ділянці 33 км зазначеної автодороги, водій ОСОБА_4 діючи в порушенні вимог п.п. 1.5., 2.3. б), 12.1. «Правил дорожнього руху» України, якими передбачено:

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Маючи реальну і об`єктивну можливість під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху ураховувати дорожню обстановку та відповідно реагувати на її зміну, діючи з необережності, що виразилася у злочинній самовпевненості, не обрав безпечну швидкість руху на ділянці автодороги з наявною ожеледицею, внаслідок чого не впорався з керуванням транспортного засобу та виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення передньою правою частиною кузову керованого ним автомобіля з передньою частиною кузову сідлового тягача «DAF FT CF 85.460» реєстраційний номер (MD) GBR 692 (реєстрація республіка Молдова) із напівпричепом «SD COUCHWORKS» реєстраційний номер НОМЕР_3 (реєстрація республіка Молдова) під керуванням водія ОСОБА_7 , який прямолінійно рухався у зустрічному напрямку по своїй смузі руху.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Daewoo Matiz» ОСОБА_8 , який перебував на задньому сидінні зліва, загинув на місці пригоди, а пасажиру цього автомобіля ОСОБА_9 , яка перебувала на задньому сидінні справа, спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта № 193-497/2017 від 13.03.2017 смерть ОСОБА_8 полягає в прямому причинному зв`язку з наявної у нього поєднаною травмою голови, шиї та грудної клітки у вигляді крововиливів під м`якою та твердою оболонками головного мозку, контузійних крововиливів головного мозку, багатоуламкового перелому верхньої щелепи і кісток носа, закритих переломів 7-9-го правих ребер, закритих багатоуламкових переломів тіл 5-го і 6-го шийних хребців з крововиливами у тканині і під оболонками спинного мозку. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_8 став шок.

Згідно висновку експерта № 2587 від 23.10.2017 в умовах ДТП потерпілій ОСОБА_9 спричинені наступні тілесні ушкодження: відкритий перелом лівої стегнової кістки в нижній третині, відкритої черепно-мозкова травма у складі скальпованої рани голови, перелому латеральної (зовнішньої) стінки лівої гайморової пазухи та лівої виличної дуги, забою головного мозку легкого ступеню, саден обличчя, закритий перелом 4-го ребра справа, відкритий перелом обох кісток лівого передпліччя в нижній третині, - що спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм, згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Відповідно до висновку експерта № 17-4579/17-6156 від 05.02.2018 в умовах даної події дії водія автомобіля «Daewoo Matiz» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , не відповідали вимогам п. 2.3 «б», п. 12.1 Правил дорожнього руху України, створювали достатні умови для настання події , що свідчить про наявність причинного зв`язку між його діями і настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, а також, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав, пояснив, що злочин скоєно ним при встановлених судом обставинах. У скоєному кається. Просив суд застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки на його утриманні є двоє неповнолітніх дітей.

Суд вважає недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежується допитом обвинуваченого та вивченням характеризуючих матеріалів в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники процесу зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає ОСОБА_4 винним у скоєнні вказаного злочину і його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, а також, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обвинувачений раніше не судимий, вчинив необережний злочин, за місцем проживання характеризується добре, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, на стадії досудового розслідування добровільно відшкодував потерпілим завданий збиток.

Біляївський МРВ з питань пробації в досудовій доповіді зазначив, що враховуючи спосіб життя та історію правопорушень обвинуваченого, а також низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення та небезпеки для суспільства, розглядається можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення та обмеження волі та не становить високої небезпеки для суспільства.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до п. п. 1,2 ч. 1 ст. 66 КПК України, є щире каяття у скоєному та добровільне відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно до ст. 67 КПК України, судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також те, що, відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, не має за мету спричинити фізичні страждання або принизити людську гідність, а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75,76 КК України, з випробувальним терміном.

Разом з тим, беручи до уваги те, що дії обвинуваченого були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки автомобіля, обвинувачений, будучи неуважним та належним чином не стежачи за дорожньою обстановкою, проявив злочинну самовпевненість, що призвело до скоєння ДТП, тому суд вважає за необхідне позбавити його права керування всіма видами транспортних засобів строком на 2 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.

Згідно положень ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Згідно положень ч. 1 ст. 6 Закону України «Про застосування амністії в Україні», особи, на яких поширюється дія закону про амністію, можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, в частині вироку, яка не була виконана на день набрання чинності законом про амністію.

Відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили - не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Положення ст. 85 КК України регламентує, що на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , обвинувачений є батьком неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 скоїв тяжкий злочин та дав свою згоду суду на застосування амністії щодо нього в письмовій формі, та підтримавши устно, тому суд вважає можливим звільнити його від відбування основного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» за вироком суду.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи практику ЄСПЛ з розгляду справ даної категорії та за для виправлення обвинуваченого, суд вважає за необхідне не застосовувати ЗУ «Про амністію у 2016 році» стосовно ОСОБА_4 у частині звільнення від відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Сторона захисту зазначала, що автомобіль є єдиним джерелом доходу сім`ї, але на підтвердження цього не надала належних доказів. На думку суду, наявні в матеріалах справи копія свідоцтва про державну реєстрацію обвинуваченого в якості ФОП, та копія податкової декларації не містять в собі відомостей, що діяльність ОСОБА_4 пов`язана з перевезенням вантажу, пасажирів та т.і.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню на залучення експертів за проведення судових експертиз на загальну суму 8471,48 грн., підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Речові докази по справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 374 КПК України, ст. ст. 65, 66, 67, ч. 2 ст. 286 КК України, п. «в» ст. 1 закону України «Про застосування амністії у 2016 році» ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1, 4 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування основного виду покарання з випробувальним строком на 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти повноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років із застосуванням ст. 75 ,76 КК України з випробувальним терміном на 2 роки, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертиз у розмірі 8471,48 грн.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1

05 червня 2018 року