Дата документу Справа № 310/9088/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1243/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 310/9088/17
Категорія ст. 358 ч.3 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0006212 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Інзівка, Приморського району, Запорізької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який на утриманні неповнолітніх дітей не має, працює на посаді начальника служби безпеки ТОВ «АНТ-ЮГ», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 27.03.2013 року Приморським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.191, ч.5 ст.191, ст.ст.69,70 КК України до 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати керівні посади строком на 2 роки без конфіскації майна. Звільнився умовно-достроково 08.10.2015 року на підставі ст. 81 КК України на невідбутий строк 7 місяців 24 дні,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України (в редакції від 05.04.2001 року);

за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 квітня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує, що не згоден з вироком суду, а саме вказує, що показання свідків сторони обвинувачення ОСОБА_8 і ОСОБА_9 спростовують судові рішення господарських судів, які зазначені у Реєстрі до обвинувального акту і які суд визнав за необхідне дослідити за задоволеним клопотанням обвинуваченого, а саме: рішення Господарського суду Запорізької області у справі за № 27/95/10 від 30 вересня 2010 року про задоволення позову ТОВ «СГ Евкіпмент Лізинг Україна» до ТОВ «Вільний» про повернення предмету лізингового договору від 10 червня 2008 року ТОВ «СГ Евкіпмент Лізинг України», яке згідно Постанови Вищого господарського суду України від 20 вересня 2011 року у справі № 27/95/10 набрало законної сили та виконано через примусове виконання судового наказу органом державної виконавчої служби.

том 1 а.с. 123-128;

- рішення Господарського суду Запорізької області у справі за № 31/5009/2658/11 від 13.07.2011 року про відмову у задоволенні позову ОСОБА_8 до ТОВ «Вільний» та ТОВ «СГ Евкіпмент Лізинг України» про визнання недійсним лізингового договору від 10 червня 2008 року, яке набрало законної сили згідно постанови Вищого господарського суду від 04 грудня 2012 року у справі № 31/5009/2658/11.

том 1 а.с. 98-102;

- рішення Господарського суду у справі №15/5009/7537/11 від 01 жовтня 2015 року про стягнення з ТОВ «Вільний» на користь ТОВ «СГ Евкіпмент Лізинг України» п`яті мільйонів п`ятсот двадцять тисяч сто шістнадцять гривень 04 копійок, яке набрало законної сили згідно постанови Вищого господарського суду України від 11 травня 2016 року у справі № 15/5009/7537/11.

том 1 а.с. 119-122;

Зазначені судові рішення констатують факти, що наслідками навмисно невиконання свідками обвинувачення ОСОБА_8 і ОСОБА_9 у шахрайський спосіб умов лізингового договору є заподіяння ТОВ «Вільний» реальної матеріальної шкоди у великих розмірах 1779 116 грн.

Зазначені судові рішення у відповідності до вимог ст. 90 «Значення рішень інших судів у питаннях допустимості доказів» КПК України мають преюдиціальне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів.

Зазначені рішення Господарського суду Запорізької області, які набрали законної сили згідно постанов Вищого господарського суду України спростовують висновки обвинувального вироку про те, що його вина повністю підтверджена письмовими доказами:

- договором фінансового лізингу № F 150 від 10.06.2008 року;

- висновком почеркознавчої експертиз № 4243-11 від 17.04.2012 року, проведеної на підставі ухвали судді Донецького апеляційного суду при розгляді апеляційної

скарги ОСОБА_8 на рішення господарського суду Запорізької обл. від

13.07.2011 у справі за № 31/5009/2658/11 від 13.07.2011 року про відмову у задоволенні

позову ОСОБА_8 .

При цьому суду при схвалені оскарженого рішення достовірно були відомо зміст усіх цих судових рішення, у тому числі відомо, що постанову Донецького апеляційного суду у даній справі скасовано постановою Вищого господарського суду від 04.12.2012 року з підстав відсутності у господарських судів повноважень щодо розгляду позовів фізичних осіб, які вимагають скасування господарських договорів.

Крім того, суду достовірно відомо, що у відповідності до вимог КПК України належними і допустимими доказами є почеркознавчі експертизи, призначені постановами слідчого в межах кримінального провадження.

Така експертиза призначена і проведена в межах кримінального провадження № 006212 під час проведення досудового роз слідуваннями слідчими Оболонського районного управління НП в м. Києві, на вирішення питання: чи виконана підпис у протоколі загальних зборів учасників ТОВ «Вільний» № 3 від 28.05.2008 року від імені ОСОБА_8 ним, ОСОБА_6 .

Висновком експертизи від 10.02.2017 встановлено, що підпис виконано не ОСОБА_6 , але суд відмовився надати оцінку цьому належному і допустиму доказу, який свідчить на користь обвинуваченого.

Том 1 а.с210211;

Суд при наявності підстав, відмовився від встановлення причин відмови сторони обвинувачення від проведення почеркознавчої експертизи щодо справжності підпису ОСОБА_9 в цьому протоколі № 3 від 28.05.2008 року.

Висновок суду про те, що належним і допустимим доказом його винуватості є рішення Господарського суду Запорізької області від 15.06.2015 року по справі № 908/2574/15-г про задоволення позову ОСОБА_8 до ТОВ «Вільний» про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «Вільний», оформлений протоколом № 3 від 28.05.2008 року, яке було схвалено за відсутністю сторін у судовому засіданні і набрало законної сили без перегляду цього рішення в апеляційному і касаційному порядку є необґрунтованим і незаконним.

Такій висновок суду прямо суперечить вимогам ст. 90 КПК України у зазначеній постанові Вищого господарського суду від 04 грудня 2012 року у справі № № 31/5009/2658/11, якою скасовано постанову Донецького апеляційного суду від 13.06.2012 і залишено в сілі рішення господарського суду від 13.07.2011 про відмову у задоволенні позову ОСОБА_8 до ТОВ «СГ Евкіпмент Лізинг Україна» про визнання недійсним договору лізингу від 10.06.2008 року. У зв`язку з цими обставинами, призначена і проведена на підставі ухвали судді цього суду почеркознавча експертиза № 4243-11 від 17.04.2012 року не може бути у кримінальному провадженні належним і допустимим

доказом його винуватості у скоєні інкримінованого злочину.

Суд схвалив обвинувальний вирок стосовно нього при відсутності будь-яких належних і допустимих доказів його винуватості у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України.

Саме тому суд при схвалені цього вироку у порушення вимог ст. 368 КПК України відмовився вирішити питання стосовно його винуватості у відповідності до норм кримінального права.

Саме тому у порушення вимог пункту 2 ч. З ст. 374 КПК України суд не сформулював у мотивувальній частині вироку фабулу обвинувачення ОСОБА_6 , яка відповідала диспозиції ч. 3 ст. 358 КК України (у редакції від 05.04.2001 року), не зазначив місце, час, спосіб вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів, розміру заподіяної шкоди та потерпілих,

А також у оскарженому рішенні ні навів доводів і доказів неврахування доказів обвинуваченого.

Він ще до початку проведення 19.01.2018 року підготовчого судового засідання подав до суду клопотання про повернення обвинувального акту, який не відповідає вимогам пунктам 5, 7 ч. 2 ст. 291 цього Кодексу, том кримінального провадження а.с. 18-20.

Обвинувальний акт стосовно нього складено без зазначення відомостей про особу, яка визнана винуватою та засуджена за ч.1 ст. 366 КК України за підроблення протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Вільний» від 28.05.2008 року № 3 у кримінальному провадженні № 0006212, внесеного до ЄРДР 26 травня 2015 року слідчим Деснянського районного управління МВС в м. Києві на підставі заяви свідка ОСОБА_8 , використання якого ОСОБА_6 інкриміновано як використання завідомо підробленого документу за ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції від 05.04.2001 року) згідно Повідомленню про зміну підозри від 04.12.2017 року.

Дії обвинуваченого у первісному Повідомленні про підозру від 27 листопада 2017 року за тією самою фабулою було кваліфіковано по ч. 4 ст.358, якої на дату скоєння інкримінованого злочину - 10.06.2008 р. - у складі цієї статті взагалі не було.

Том 2 а.с. 75-76;

В обвинувальному акті не зазначені підстави проведення досудового розслідування у порушення вимог абзаці другого ч. З ст. 216 КПК України, згідно якого виявлені злочини по ст. 358 КК України розслідуються слідчими органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства.

В обвинувальному акті не зазначені підстави направлення обвинувального акту у порушення вимог ст. 32 КПК України до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області по інкримінованому йому злочину по ч. 3 ст. 358 КК України, датою і місцем скоєння якого зазначено «10.06.2008 р. м. Київ».

В обвинувальному акті не зазначені підстави порушення вимог частини 1 та 5 ст. 214 КПК України - не внесення до ЄРДР повідомлення з присвоєнням нового номеру кримінального провадження по виявленому під час досудового розслідування кримінального провадження за № 0006212 нового злочину - використання ним завідомо підробленого документа, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції від 05.04.2001 року).

У даному клопотанні зазначено, що за загальними положеннями Розділу 1 КК України, зокрема ст. ст. 1, 2, 3, 11 та диспозицією ст. 358 цього Кодексу він не є суб`єктом цього злочину, а ТОВ «Вільний» та ТОВ «СГ Евкіпмент Лізінг Україна» не є об`єктами та потерпілими від цього злочину, а він не є суб`єктом цього злочину.

У клопотанні наведені обставини про те, що на його заяву від 01.12.2017 р. до керівників місцевої та регіональної прокуратури про притягнення за ст. 365 КК України слідчого ОСОБА_10 та прокурора ОСОБА_11 за незаконне притягнення його до кримінальної відповідальності, на теперішній час отримано відписку керівника Бердянської місцевої прокуратуру ОСОБА_12 від 04.01.2018 р. за № 99 - 4887-17 про те, що кримінальне провадження 22.12.2017 р. направлено до суду з обвинувальним актом з наданням роз`яснення що скарги на рішення слідчого або прокурора можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження по суті.

Проте суд ухвалою від 19 січня 2018 року безпідставно відмовив йому в задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, як такого що не відповідає вимогам ст. 291 КК України, та призначив судовий розгляд.

Подана ним 14 лютого 2018 року заява про відвід головуючого судді ОСОБА_1 від подальшого розгляду кримінального провадження у зв`язку з порушенням норм процесуального права, що викликають сумніви у його неупередженості, ухвалою судді ОСОБА_13 від 19 лютого 2018 року відхилена.

Просить скасувати вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 квітня 2018 року в частині визнання його, ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України (в редакції від 05.04.2001 року та призначення йому покарання у виді двох років обмеження волі; звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності; закриття кримінального провадження у відношенні ОСОБА_6 за обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 358 України.

Ухвалити виправдувальний вирок з підстав не доведеності вчинення ним, ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, не доведеності в його діянні складу кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: обвинуваченого, який зокрема і в останньому слові, просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 квітня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України (в редакції від 05.04.2001 року) та призначено йому покарання у виді двох років обмеження волі.
Звільнено ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.3 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України - закрито.
Речові докази залишено при матеріалах кримінального провадження.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, покладено на рахунок держави.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, ОСОБА_6 наказом ТОВ «Вільний» від 28.03.2006 року з 01.04.2006 року було призначений на посаду генерального директора ТОВ «Вільний».
Відповідно до п.4.1 статуту, засновниками (учасниками) товариства є громадяни України: ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
Відповідно до п. 6.1. статуту, управління товариством здійснюють: - загальні збори учасників товариства ;- виконавчий орган товариства дирекція.
Відповідно до п.6.2. статуту, посадовими особами товариства визнаються:
- голова товариства та члени виконавчого органу товариства дирекції: генеральний директор, заступник генерального директора, головний бухгалтер.
Відповідно до п.6.3.1 статуту, вищим органом товариства є збори учасників, які мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі з тих, які передані до компетенції виконавчого органу.
Відповідно до п.6.3.4 статуту, до компетенції загальних зборів, окрім іншого, відноситься надання згоди на відчуження майна, укладання кредитних правочинів, правочинів позики, місії векселів та інших правочинів на суму, що перевищує 30 000 грн. З цього питання рішення приймаються простою більшістю голосів від числа учасників, які присутні на зборах.
Відповідно до п.6.3.5 статуту, збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60% голосів.
Відповідно до п.6.4.4 статуту, генеральний директор товариства не має право приймати рішення по відчуженню майна товариства на суму, яка перевищує 30 000 грн., без згоди на це загальних зборів учасників.
10.06.2008 року ОСОБА_6 , знаходячись за місцем розташування ТОВ «СГ Еквіпмент Лізинг Україна» за адресою: м. Київ, пр. Московський, 9, офіс 5-402, перебуваючи на посаді генерального директора ТОВ «Вільний», будучи обізнаним, що для укладання договору з ТОВ «СГ Еквіпмент Лізинг Україна» обов`язковим є надання згоди загальних зборів учасників товариства, достовірно знаючи, що 28.05.2008 загальні збори учасників ТОВ «Вільний» не проводилися, рішення про отримання техніки в лізинг у ТОВ «СГ Еквіпмент лізинг Україна» та надання йому повноважень на укладання договору на загальних зборах учасників товариства не приймалося, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою надання видимості про наявність у нього повноважень на укладання договору лізингу надав директору ТОВ «СГ Еквіпмент Лізинг Україна» ОСОБА_14 завідомо підроблений офіційний документ - протокол загальних зборів учасників ТОВ "Вільний" від 28.05.2008 року №3, на підставі якого уклав від імені ТОВ «Вільний» (лізингоодержувача) з ТОВ «СГ Еквіпмент Лізинг Україна» (лізингодавець) договір фінансового лізингу №F150, тим самим використав завідомо підроблений офіційний документ - протокол загальних зборів учасників ТОВ "Вільний" від 28.05.2008 №3. За вказаним договором Лізингодавець зобов`язується передати Лізингоодержувачу у володіння та користування на певний строк майно-Комбайн зернозбиральний КЗС-11 «Дніпро 350» з жаткою та візком (3 комплекта) на загальну суму 3 750 000 грн., спеціально придбане ним у визначеного Лізингоодержувачем Постачальника відповідно до встановлених Лізингоодержувачем специфікацій та умов, а Лізингоодержувач зобов`язується прийняти цей предмет лізингу, користуватись ним за цільовим призначенням, сплачувати лізингодавцю плату та в кінці строку дії Договору придбати Предмет лізингу собі у власність за ціною, визначеною в договорі.
Рішенням господарського суду Запорізької області від 15.06.2015 року по справі №908/2574/15-г, рішення загальних зборів учасників ТОВ «Вільний», оформлене протоколом загальних зборів №3 від 28.05.2008 року, визнано недійсним.
Відповідно до висновку почеркознавчої експертизи №4243-11 від 17.04.2012 року, проведеної Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз, підпис від імені ОСОБА_8 в графі «Голова зборів» в протоколі №3 загальних зборів учасників ТОВ «Вільний» від 28.05.2008 року виконаний не ОСОБА_8 , а іншою особою, з наслідуванням справжнього підпису ОСОБА_8 .

Колегія суддів вважає, що обвинувальний вирок суду першої інстанції відносно обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Згідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

1. Відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Однак, як убачається з вироку, районним судом не дотримані вимоги кримінального процесуального закону щодо відповідності постановленого вироку вищевказаним положенням закону.

Територіальна підсудність - це різновид підсудності, за допомогою якої визначають, у суді якої адміністративно-територіальної одиниці буде здійснюватися розгляд по суті кримінального провадження щодо конкретного кримінального правопорушення.

За загальним правилом визначення територіальної підсудності, кримінальне провадження здійснюється в тому суді, в межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. Тобто основною юридичною ознакою для визначення територіальної підсудності є місце вчинення кримінального правопорушення, яке згідно з п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України належить до обставин, що підлягають доказуванню у кожному кримінальному провадженні. Причому "місце вчинення кримінального правопорушення" в контексті ч. 1 ст. 32 КПК розглядається лише як ознака, що дозволяє визначити підсудність кримінального провадження, - це одиниця адміністративно-територіального поділу, на підставі якої побудована судова система в цілому.

Цей принцип має важливе значення для належного відправлення правосуддя й прямо випливає з основних засад судочинства, передбачених ст. 125 Конституції України, засад кримінального провадження, визначених у главі 2 КПК України. Порушення правил підсудності належить до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 цього Кодексу, що тягне за собою безумовне скасування ухвалених у подальшому у такому провадженні судових рішень.

Із обвинувального вироку вбачається, що 10.06.2008 року ОСОБА_6 , знаходячись за місцем розташування ТОВ «СГ Еквіпмент Лізинг Україна» за адресою: м. Київ, пр. Московський, 9, офіс 5-402, перебуваючи на посаді генерального директора ТОВ «Вільний», будучи обізнаним, що для укладання договору з ТОВ «СГ Еквіпмент Лізинг Україна» обов`язковим є надання згоди загальних зборів учасників товариства, достовірно знаючи, що 28.05.2008 загальні збори учасників ТОВ «Вільний» не проводилися, рішення про отримання техніки в лізинг у ТОВ «СГ Еквіпмент лізинг Україна» та надання йому повноважень на укладання договору на загальних зборах учасників товариства не приймалося, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою надання видимості про наявність у нього повноважень на укладання договору лізингу надав директору ТОВ «СГ Еквіпмент Лізинг Україна» ОСОБА_14 завідомо підроблений офіційний документ - протокол загальних зборів учасників ТОВ "Вільний" від 28.05.2008 року №3, на підставі якого уклав від імені ТОВ «Вільний» (лізингоодержувача) з ТОВ «СГ Еквіпмент Лізинг Україна» (лізингодавець) договір фінансового лізингу №F150, тим самим використав завідомо підроблений офіційний документ - протокол загальних зборів учасників ТОВ "Вільний" від 28.05.2008 №3.
Враховуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку, що Бердянський міськрайонний суд Запорізької області розглянув кримінальне провадження внесеного до ЄРДР за № 0006212 з порушенням правил територіальної підсудності, передбачених ч. 1 ст. 32 КПК України.
При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 34 КПК України, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних суддів, ніким не ініціювалося.
За таких обставин, колегія суддів, вважає, що вирок місцевого суду підлягає скасуванню, оскільки місцевий суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону - п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України, тобто порушив правила підсудності.

2. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 373 КПК України, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно до вимог ч. 5 ст. 74 КК України, особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Із роз`яснень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» вбачається, що звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України (далі - КК), у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України (далі - КПК). Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч. 1 ст. 44 КК, а саме: у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування.

Із резолютивної частини вироку вбачається, що суд першої інстанції одночасно визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України (в редакції від 05.04.2001 року) та призначив йому покарання у виді двох років обмеження волі.
Крім того звільнив останнього від кримінальної відповідальності за ч.3 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження у відношенні нього, закрив.
Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає таке рішення суду першої інстанції незаконним, оскільки не зрозуміло чи постановив суд обвинувальний вирок чи ухвалу про звільнення особи від кримінальної відповідальності, із закриттям кримінального провадження.
Згідно до ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право при скасуванні вироку - ухвалити новий вирок, призначити новий розгляд у суді першої інстанції або закрити кримінальне провадження.
Враховуючи вищевказані вимоги закону, а також те, що згідно до п. 2 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо буде встановлено порушення п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України, колегія суддів вважає необхідним скасувати обвинувальний вирок суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, під час якого необхідно звернути увагу на ухвалу апеляційного суду в частині підстав скасування, перевірити доводи апеляційної скарги та постановити судове рішення у відповідності з усіма вимогами кримінального процесуального законодавства.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 квітня 2018 року відносно ОСОБА_6 скасувати, та призначити новий розгляд у суді першої інстанціїв іншому складі суддів.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: