В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.06.2018 Справа №607/9980/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001192 від 25 квітня 2018 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бранешти Оргіївського району, Республіка Молдова, громадянина України, українця, проживаючого в АДРЕСА_1 , несудимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

прокурора ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

25 квітня 2018 року близько обідньої пори доби у обвинуваченого ОСОБА_3 виник злочинний умисел спрямований на незаконне придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_3 умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на громадську безпеку, що супроводжувалось незаконним поводженням із бойовими припасами, без передбаченого законом дозволу при невстановленому досудовим розслідуванням місці та часі незаконно шляхом привласнення знайденого придбав бойову оборонну осколкову ручну гранату Ф-1, яка являється боєприпасам (бойовим припасом), яка придатна для здійснення вибуху, володіючи нею постійно, зберігаючи її в обраному самостійно місці надалі до 26 квітня 2018 року.
26 квітня 2018 року близько 18.00 год. у обвинуваченого ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на незаконне носіння бойової гранати Ф-1 без передбаченого законом дозволу. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 перемістив бойову гранату Ф-1 із місця де попередньо зберігав до галявини поблизу вул. Шептицького у м. Тернополі, позаду бару «Козачок».
26 квітня 2018 року близько 19.00 год. у обвинуваченого ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на незаконний збут раніше придбаного бойового припасу, а саме бойової оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, яка являється боєприпасам (бойовим припасом), яка придатна для здійснення вибуху. Реалізуючи свій злочинний умисел обвинувачений ОСОБА_3 за попередньою із ОСОБА_6 (анкетні дані змінено) передав її останньому, таким чином збув вищевказаний боєприпас, за що отримав від нього грошові кошти в сумі 400 гривень.
Відповідно до ч.2 ст.178 Цивільного Кодексу України, види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких в цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом, встановлюються законом. Частина 1 статті 263 Кримінального кодексу України встановлює кримінальну відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу. Враховуючи те, що спеціального закону, який регулює порядок придбання, зберігання та носіння зброї, вибухових припасів та вибухових речовин немає, дозвіл на володіння об`єктами, які обмежені в цивільному обороті, на законних підставах, фізичним особам-загального статусу, виданий бути не може, а відтак і володіти ним в Україні заборонено.
Враховуючи наведене, обвинувачений ОСОБА_3 , не маючи будь-якого дозволу на такі дії, придбав, зберігав, переносив та збув бойові припаси, чим порушив вимоги: п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» за №901-УІІІ від 23.12.2015, Постанови Верховної Ради України за №2471-XII від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 та «Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС №622 від 21 серпня 1998 року.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, тобто незаконне носіння, зберігання, придбання, збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

13 червня 2018 року між прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України за встановлених у висунутій підозрі обставин, істотних для даного кримінального провадження, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні.

Вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , а саме за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку. З метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого у період дії іспитового строку, на нього слід покласти передбачені ст. 76 КК України обов`язки, які на думку суду будуть необхідні і достатні для виправлення ОСОБА_3 .

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження укладеної між прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та ОСОБА_3 угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Речові докази - спецпакети НДЕКЦ № АБ 030749, № 3787523 та № 3787522, у яких знаходяться осколки та уламки гранати Ф-1, передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області, згідно постанови від 14 травня 2018 року, суд вважає, слід знищити, після набрання вироком законної сили.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення судової вибухотехнічної експертизи № 3-39/18 від 08 травня 2018 року в сумі 1716, 00 грн. та судової експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу від 07 травня 2018 року № 2-374/18 в сумі 858, 00 грн., всього 2574, 00 грн., які суд вважає слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в користь держави, оскільки такі витрати виникли при проведенні експертиз речових доказів вданому кримінальному провадженні.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 314, 370, 373, 374, 475, 476 КПК України, суд

З А С У Д И В:

Затвердити укладену між прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та ОСОБА_3 угоду про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням узгоджене сторонами покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 2 (два) роки.

Згідно п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази - спецпакети НДЕКЦ № АБ 030749, № 3787523 та № 3787522, у яких знаходяться осколки та уламки гранати Ф-1, передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області, згідно постанови від 14 травня 2018 року - знищити, після набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення судової вибухотехнічної експертизи № 3-39/18 від 08 травня 2018 року в сумі 1716, 00 грн. та судової експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу від 07 травня 2018 року № 2-374/18 в сумі 858, 00 грн., а всього на загальну суму 2574, 00 грн. (дві тисячі п`ятсот сімдесят чотири гривні) в користь держави (УК У м. Тернополі, м. Тернопіль, 24060300, р/р0002 в ГУ ДКСУ у Тернопільській області, МФО 838012, код ЕДРПОУ 37977726).

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копії вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1