Справа № 504/2202/18
Провадження № 1-кс/504/713/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою

25.06.2018 смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 2, смт. Доброслав, клопотання слідчого Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000946 від 23.06.2018 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, до підозрюваного,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маяки Біляївського р-ну Одеської області

українця, громадянина України,

який має середню технічну освіту, не одружений,

неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований,

зареєстрований та фактично проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

підтверджених важких чи психічних захворювань

на час розгляду клопотання слідчого не виявлено,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення
передбаченого ст. 348 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

25 червня 2018 року слідчий Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , подала до Комінтернівського районного суду Одеської області клопотання, погодженого із прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000946 від 23.06.2018 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, без права внесення застави.

На обгрунтування свого клопотання слідчий та прокурор в судовому засіданні послались на наступні фактичні обставини:

23.06.2018 о 09.29 годи до чергової служби Лиманського ВП ГУНП в Одеській області через оператора «102» надійшло повідомлення від фельдшера швидкої допомоги про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , після надання медичної допомоги ОСОБА_6 , з приводу загострення нервового розладу здоров`я, останній зачинився в будинку та погрожує застосуванням зброї.

З метою документування протиправних дій ОСОБА_6 та охорони публічного порядку, на місце події прибула слідчо-оперативна група Лиманського ВП ГУНП в Одеській області та інші працівники поліції вказаного відділу, у тому числі і начальник сектору превенції майор поліції ОСОБА_7 .

При цьому працівники поліції перебували у форменому одязі, знаходились при виконанні своїх службових обов`язків.

На вимогу працівників правоохоронного органу, припинити протиправні дії та добровільно здати зброю, ОСОБА_6 категорично відмовився.

В той же час, приблизно об 11.00 годині, ОСОБА_6 , розуміючи, що біля території домоволодіння, де він проживає, а саме: АДРЕСА_1 , перебувають працівники поліції, які здійснюють охорону публічного порядку, умисно, з метою вбивства, здійснив два постріли з обрізу мисливської рушниці, в бік вказаних працівників поліції, в результаті чого спричинив начальнику сектору превенції Лиманського ВП ГУНП в Одеській області майору поліції ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення м`яких тканин верхньої кінцівки зліва.

Правовою кваліфікацією кримінального правопорушення є ст. 348 КК України, замах на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, що відповідно до ст. 12 КК України є злочином особливої тяжкості.
23 червня 2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, та цього ж дня о 19.00 год. затримано.
Прокурор та слідчий стверджували, що існують наступні ризики:
ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; ризик, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, за твердженням сторони обвинувачення, ОСОБА_6 відсутні стійкі соціальні зв`язки не одружений, відсутнє постійне місце роботи та навчання, характер та спосіб вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється, свідчить про можливість переховування від органів досудового розслідування та суду.

Таким чином, як стверджують прокурор та слідчий незастосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дасть йому можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.
Сторона захисту просила обрати підозрюваному запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, - домашній арешт. Захисник послалась на те, що підозрюваний має постійне місце проживання та реєстрації, наміру ухилятись від досудового розслідування не має, свідки кримінального правопорушення та потерпілий вже допитані, процесуальні дії проведені.
Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши підозрюваного, заслухавши учасників судового розгляду, слідчий суддя дійшов до наступних висновків:
Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини
Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Крім того, слідчий суддя враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції».
За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).
Як встановлено в судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України.
В силу ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та наданими до клопотання доказами, а саме:
- протоколом огляду місця події від 23.06.2018 за адресою АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено обріз мисливської гладко ствольної рушниці, чорну футболку зі слідами крові з механічними пошкодженнями, бронежилет з пошкодженнями;

- протоколом огляду місця події від 23.06.2018, за адресою: АДРЕСА_1 в ході якого було вилучено гільза заповнена не відомою речовиною, дві гільзи в порожньому стані, чотири металеві гільзи, металевий контейнер в середині якого металеві кульки діаметром 5,3 мм;

- Акт знешкодження вибухових пристроїв від 23.06.2018 за адресою АДРЕСА_1 вході огляду якого виявлено рюкзак чорного кольору в якому знаходилось 5 шт. саморобних вибухових пристроїв типу ручна граната.

- Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 23.06.2018, який під час допиту вказав, що постріли в нього здійснював ОСОБА_6

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 23.06.2018 яка під час допиту повідомила що дійсно її син ОСОБА_6 поводив себе не адекватно та здійснював постріли з обрізу в сторону працівників поліції.

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 23.06.2018, який під час допиту повідомив, що перебуваючи на виїзді за адресою АДРЕСА_1 останній помітив у ОСОБА_6 обріз вогнепальної зброї. З якою він ходив та погрожував.

- Протокол допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 23.06.2018, який вході допиту признає свою вину.

При цьому, слідчий суддя дослідивши додані до клопотання матеріали, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання свідків, письмові докази та інші) свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити правопорушення, прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів та отримані у порядку встановленому Кримінальним процесуальним Кодексом України.
Стаття 177 КПК України передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь- яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Разом з цим, ст. 178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Відповідно до ст. 183 ч.2 п.4 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Приймаючи до уваги кожний із доводів захисника, слідчий суддя, однак, співставляє їх із цілями та завданнями кримінального провадження.

Слідчий суддя враховує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданнями для тримання під вартою… При цьому треба враховувати характер підозрюваного, його моральні якості, його кошти, зв`язки із державою, у якій його переслідували за законом, і його міжнародні контакти (справа W v Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року.

Слідчий суддя вважає, що небезпека переховування ОСОБА_6 не виглядає явно переконливою, проте слідчий суддя не випускає з зору того факту, що розуміння вчинення злочину проти працівника поліції, зокрема, злочину, що посягає на життя та здоров`я працівника поліції, людини перш за все, може вказувати на наявність обгрунтованого побоювання у органу досудового розслідування про небезпеку переховування підозрюваного, принаймі на початковій стадії досудового розслідування.

Слідчий суддя приймає до уваги, що підозрюваний не одружений, не має постійного місця працевлаштування, неповнолітніх дітей не має, утриманців не має, ці обставини в теперішній час створюють певну небезпеку переховування від правосуддя.

Слідчий суддя враховує, що реальна небезпека чинення тиску на свідків може мати місце на початковій стадії досудового розслідування цієї справи, і може зменшитись лише з певним часом (справа Летельє проти Франції, 12369/86, 26 червня 1991 року).

Отже цей ризик слідчий суддя вважає слушним, оскільки мають бути допитані безпосередні свідки даного кримінального правопорушення.

Слідчий суддя поділяє думку органу досудового розслідування про те, що існує об`єктивний ризик вчинення підозрюваним нового кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що орган досудового розслідування навів конкретний факт на підкріплення свого доводу про наявність небезпеки вчинення підозрюваним нового правопорушення, зокрема, вилучення у підозрюваного під час обшуку великої кількості зброї.

Слідчий суддя вважає такі побоювання органу досудового розслідування слушними, і такими що заслуговують на увагу.

Також слідчий суддя погоджується з органом досудового розслідування про те, що в теперішній час існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_6 може впливати на можливого іншого підозрюваного по даному кримінальному провадженню.

Це виглядає явно обгрунтованим, оскільки у підозрюваного ОСОБА_6 вилучено декілька саморобних вибухових пристрої.

Органу досудового розслідування потрібен певний час для з`ясування того факту, чи сам, або за допомогою інших, сторонніх, осіб ОСОБА_6 виготовив ці саморобні вибухові пристрої, чи придбав ці пристрої у інших осіб.

Тобто цей ризик є виправданим, принаймні на даній стадії досудового розслідування.

Наведені обставини, на думку слідчого судді, дійсно наводять до переконання про існування певного побоювання того, що підозрюваний може спотворити певні речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Слідчий суддя приймає до уваги принцип невинуватості особи, враховує повагу до особистої свободи і недоторканості особи, однак зважує ці принципи у сукупності із цілями і завданнями кримінального провадження, якими у відповідності до ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав та законних інтересів учасників кримінального правопорушення, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слідчий суддя переконаний що має бути проведено досудове розслідування, і тому застосування запобіжного заходу до підозрюваного є виправданим.

Слідчий суддя, виходячи із правил ч. 4 ст. 183 КПК України, вважає можливим не обирати альтернативний запобіжний захід, і не застосовувати право визначати розмір застави, оскільки інкримінований підозрюваному злочин вчинений із застосуванням погрози життю, із застосуванням зброї, проти працівника поліції при виконанні своїх службових обов`язків.

Таким чином обрання альтернативного запобіжного заходу неможливо.

Слідчим суддею не встановлено обгрунтованих підтверджень щодо наявності у підозрюваного важких та психічних захворювань.

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням досліджених матеріалів справи, приймаючи до уваги обсяг процесуальних дій, які необхідно провести органам досудового слідства, враховуючи необхідність дотримання розумних строків тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя вважає що вказаний слідчим та прокурором строк тримання під вартою підозрюваного буде достатнім та розумним.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 177, 178, 314-316,369-372 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , -задовольнити.
Обрати на час досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ОСІ УДпТС в Одеській області, строком на шістдесят діб, без права внесення застави.
Строк дії ухвали розпочинається з 19 години 00 хвилин 23 червня 2018 року і завершує свою дію о 19 годині 00 хвилин 21 серпня 2018 року.
Ухвалу для організації її виконання направити до ОСІ-21 УДПтС України в Одеській області, та до Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області для здійснення належного контролю.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1