Справа № 363/3756/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/504/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 20 26.07.2018
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
представника потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 13 грудня 2017 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, освіта середня, працюючого зі слів різноробочим ТОВ «Євробуд 77», одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 21.12.2009 року Ленінським районним судом м. Кіровоград, за ч. 1 ст. 115 КК України, на 14 років позбавлення волі, звільненого 04.02.2016 року згідно ухвали того ж суду від 19.01.2016 року про зарахування попереднього ув`язнення в порядку ч. 5 ст. 72 КК України;
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця і жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня, неодруженого, працюючого зі слів ТОВ «Євробуд 77», не судимого;

визнано винними у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та ОСОБА_7 призначено покарання у вигляді 8 (восьми) років 6 (шести) місцяв позбавлення волі з конфіскацією майна;

ОСОБА_10 призначено покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Цивільний позов ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 3 200 грн. та 10 000 грн. на відшкодування матеріальної та моральної шкоди відповідно, а всього 13 200 (тринадцять тисяч двісті) грн.

Вирішено питання щодо речових доказів по справі,-

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком суду, 25 серпня 2016 року близько 1 год. ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , знаходячись по пр. І. Мазепи, 1 у м. Вишгороді неподалік магазину «Біла», за попередньою домовленістю між собою, діючи з корисливих мотивів та з метою заволодіння чужим майном, напали на потерпілого ОСОБА_8 , з яким до цього на тому ж місці розпивали спиртні напої, якому ОСОБА_7 умисно завдав удар порожньою пляшкою з-під шампанського по голові. Внаслідок завданого удару потерпілий ОСОБА_8 короткочасно втратив свідомість, не міг чинити опір, користуючись чим, ОСОБА_10 вирвав у нього сумку чорного кольору на шлейці й відкрито заволоділи майном потерпілого, зокрема: сумкою чорного кольору на шлейці вартістю 1 014 грн., в якій знаходилися грошові кошти в сумі 500 грн., мобільний телефон «Нокіа Люміа» вартістю 700 грн.; мобільний телефон «LG» IMEI НОМЕР_1 / НОМЕР_2 вартістю 246 грн., а всього на суму 2 214 грн., а також паспорт громадянина України серія та номер НОМЕР_3 , посвідчення водія НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_8 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «Хюндай Акцент» д.н.з. НОМЕР_5 , банківська картка «Приват Банк» № НОМЕР_6 , які матеріальної цінності для потерпілого не становлять.
Після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_10 разом з викраденим майном місце події покинули, з яких ОСОБА_10 , тримаючи в руках сумку потерпілого побіг в зростаючому напрямку по вул. І. Мазепи, а ОСОБА_7 в напрямку вул. Б. Хмельницького.
Внаслідок завданого удару потерпілому ОСОБА_8 заподіяно легкі тілесні ушкодження, які потягли короткочасний розлад здоров`я строком більше 6 днів, але менше 21 дня, у виді забійної рани потиличної області голови.

В апеляційній скарзі, обвинувачений просить скасувати вирок Вишгородського районного суду Київської області від 13 грудня 2017 та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції.

Вважає, що висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи. При дослідженні доказів, суд не взяв до уваги протокол про затримання, а саме що затримання ОСОБА_7 було здійснено без визначення слідчого судді, що являється істотним порушенням ст. 207 КПК України.
Окрім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції було прийнято як допустимий доказ протокол про впізнання особи, однак дана дія проводилась з порушенням вимог ст. 228 КПК України, у зв`язку з тим, що при впізнанні приймали участь особи, які мали різкі розбіжності у віці, вигляді та одязі.
Також, ОСОБА_7 вказує на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що під час проведення досудового розслідування, не було проведено у відповідності до ст.241 КПК України, освідування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Проведення освідування підтвердило б наявність у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, які були завданні останньому потерпілим ОСОБА_8 . Поза увагою суду залишився факт стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_8 , а саме його ступінь, що в подальшому призвело до не вірності встановлення фактичних осбавин справи.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити;

прокурора, який проти апеляційної скарги обвинуваченого заперечував та просив відмовити в її задоволенні;

дослідивши заперечення проти апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити вирок Вишгородського районного суду Київської області від 13 грудня 2017 року без змін;

вивчивши матеріали справи, дослідивши характеризуючи обвинуваченого матеріали, вислухавши учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом з точки зору належності, допустимості та достовірності. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вимоги вказаної норми закону, на думку колегії суддів, дотримані судом першої інстанції при постановленні вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. У зв`язку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.

Як встановлено перевіркою матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування та судове провадження у ньому проведені з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, спрямованих на всебічне, повне і об`єктивне дослідження обставин справи.
Як вбачається з вироку суду, свої висновки щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, суд обґрунтував на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені сукупністю доказів, досліджених під час судового розгляду, та які суд оцінив у відповідності до вимог ст.94 КПК України.
Зазначені висновки суду ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, зокрема:
допитаний в судовому засідання обвинувачений ОСОБА_7 в суді першої інстанції не заперечував той факт, що 24.08.2016 року після 23 год. разом з ОСОБА_10 відпочивали й знаходилися на лавочці біля магазину «Біла» по пр. І. Мазепи, в м. Вишгороді. Потерпілий знаходився поряд у стані алкогольного сп`яніння, запросив випити з ним шампанського. Під час спілкування з ним виникла сварка, розпочалася бійка, коли потерпілий завдав йому удари в голову, хапав за шию. Під час бійки ОСОБА_10 побіг за допомогою. Коли він відштовхнув від себе потерпілого і теж покинув місце події. Заподіяння потерпілому будь-якого фізичного насильства та заволодіння його майном заперечив;
допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_10 пояснював, що ввечері 24.08.2016 року разом з ОСОБА_7 гуляли біля магазину «Біла», сиділи на лавці біля потерпілого, який пригощав шампанським. Коли стався конфлікт з потерпілим та розпочалася бійка, він злякався і втік. Сумку в потерпілого не виривав. Застосування насильства до потерпілого заперечив. Коли біг з місця події в руках тримав свої тапочки, які спали з ніг, коли він біг. Потім на автомобілі його наздогнав невідомий чоловік та забрав його паспорт;
показаннями в суді першої інстанції потерпілого ОСОБА_8 , який пояснював, що після 23 год. 30 хв. 24.08.2016 року знаходився на лавочці біля магазину «Біла», на честь свята запропонував обвинуваченим випити разом шампанське. Після випитого напою й проведеної з ними розмови, попрощався з хлопцями, піднявся з лавочки й збирався йти, коли ОСОБА_7 ззаду пляшкою з-під шампанського завдав удар у потиличну частину голови. Він схопився за голову, а в цей час з іншого боку в нього вихопили шкіряну чорну сумку з речами та документами.Потерпілий в суді ствердив, що удар пляшкою завдав саме ОСОБА_7 , а з його сумкою тікав ОСОБА_10 , коли ОСОБА_7 побіг в іншу сторону. Після чого він втрачав свідомість;
показаннями в суді першої інстанції свідка ОСОБА_12 в тій частині, що він на день незалежності 2016 року вночі знаходився неподалік місця події, біля магазину «Біла» у м. Вишгороді. Тоді побачив здійснення нападу на потерпілого, якого вдарили пляшкою по голові. Нападників було двоє, один з яких вищого зросту, завдав удар пляшкою та побіг за магазином «Біла», а другий, меншого зросту, яким виявився ОСОБА_10 , з сумкою потерпілого побіг перед магазином «Біла» по пр. І. Мазепи, яка в нього падала на пішохідному переході. Побачивши це, прийняв рішення наздогнати нападника, якого переслідував по пр. І. Мазепи. Коли його наздогнав та затримав, сумки в нього вже не було. В нього забрав паспорт на ім`я ОСОБА_10 , який передав співробітникам поліції по їх приїзду на місце події. Внаслідок завданого удару потерпілому розбито голову, який втрачав свідомість та перебував у стані шоку. На місці події знаходилися осколки розбитої пляшки з-під шампанського, сліди крові;
показаннями в суді першої інстанції свідка ОСОБА_13 про те, що вона у вказаний вище час знаходилася поряд з ОСОБА_12 й побачила, як після почутого звуку розбиття пляшки, двоє молодих чоловіків (один вищий, другий нижчий) розбіглися в різні сторони біля магазину «Біла». Той, що нижчий тікав перед «Білою» з невеличкою сумкою з ремінцем. ОСОБА_12 одразу кинувся його наздоганяти. Пізніше повернувся з паспортом, вважаючи, що це паспорт потерпілого. Коли приїхала поліція виявилося, що це документ особи, яку наздогнав ОСОБА_12 . Вона в той час зі своїми знайомими одразу підійшла до потерпілого, в якого була розбита голова, він втрачав свідомість, а тому вони викликали швидку медичну допомогу та поліцію. Тоді ж потерпілий їм повідомив, що його вдарили пляшкою по голові й забрали сумку з особистими речами й документами;
даними протоколу прийняття заяви про вчинений злочин, згідно якого 25.08.2016 року потерпілий ОСОБА_8 зазнав нападу двох осіб із заподіянням забійної рани голови й відкритого заволодіння його сумки з майном (а.с.4-5 т.1);
даними протоколу огляду місця події від 25.08.2016 року з фототаблицею до нього встановлено, що таким є земельна ділянка біля вул. Набережній, 7а у м. Вишгороді, де на землі виявлено ключі від автомобіля «Хюндай», а на дереві паспорт громадянина України серія, номер НОМЕР_3 та посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 (а.с.19-23 т.1);
висновком судово-медичної експертизи від 26.08.2016 року № 39осв.-2016 про виявлення в потерпілого легких тілесних ушкоджень, які потягли короткочасний розлад здоров`я строком більше 6 днів, але не більше 21 дня, у виді забійної рани потиличної області голови про центру лінійно-звивистої форми довжиною 4,8 см, зашитою 5-ма хірургічними швами (а.с.16 т.1);
даними протоколів пред`явлення для впізнання за фотознімками від 21.09.2016 року, згідно з якими свідок ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка завдала удар по голові потерпілого під час нападу, а також впізнав ОСОБА_10 , як особу, яка вихопила у потерпілого сумку на місці події (а.с.98-101 т.1);
висновками товарознавчих експертиз від 30.08.2016 року та від 19.12.2016 року про вартість викраденого в потерпілого майна: шкіряної сумки чорного кольору розміром 20х30 з ременцем вартістю 1 014 грн.; мобільного телефону «Нокіа Люміа 610» вартістю 700 грн.; мобільного телефону «LG А 190» вартістю 246 грн.(а.с.80-81 т.1).
Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованихКонституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Доводи обвинуваченого , викладені в апеляційній скарзі про те, що обвинувачення щодо нього базується на недопустимих доказах, а саме на висновках товарознавчих експертиз від 30.08.2016 року та від 19.12.2016 року, протоколі пред`явлення для впізнання за фотознімками від 21.09.2016 року, висновку судово-медичної експертизи від 26.08.2016 року № 39осв.-2016, протоколі огляду місця події від 25.08.2016 року з фото таблицею є необґрунтованими. У ході апеляційного розгляду справи колегією суддів не встановлено таких порушень КПК України у ході збирання доказів, наявність яких би указувала на необхідність визнання доказів недопустимими. Колегія суддів при цьому звертає увагу на те, що докази, які були прийняті судом на доведення вини обвинуваченого у вчинення злочину докази повністю узгоджуються між собою, не містять істотних суперечностей, доводять факти та обставини, які мають значення для кримінального провадження і підлягають доказуванню, а тому вони є належними доказами.
Суд першої інстанції правильно оцінив всі вищезазначені у вироку докази в їх сукупності, та визнав їх належними та допустимим, а сукупність доказів достатньою для доведення вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину. З даними висновками суду погоджується і суд апеляційної інстанції.
Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні вищезазначеного злочину доведена повністю. Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 187 КК України є правильною, оскільки обвинувачений вчинив напад з метою заволодіння чужим майном (розбою), поєднаному з насильством, яке є небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , викладені в апеляційній скарзі про те, що протокол його затримання від 25.08.2016 року необхідно визнати недопустимим доказом, не ґрунтуються на вимогах Закону, оскільки даний протокол не є доказом у кримінальному провадженні.
Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_7 лише в умовах ізоляції від суспільства та вважає, що призначене обвинуваченому покарання за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення, запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 і ст. 65 КК України.
Колегія суддів не встановила істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування вироку та можливість призначення нового розгляду у суді першої інстанції, у зв`язку із чим вирок Вишгородського районного суду Київської області від 13 грудня 2017 року щодо ОСОБА_7 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Вишгородського районного суду Київської області від 13 грудня 2017 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_10 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, обвинуваченим в той же строк з дня вручення копії ухвали.

Судді __________________ ___________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_14