Справа № 214/4197/18
1-кп/214/716/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000684 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новофедорівка Березанського района Миколаївської області, громадянина України, маючого професійно технічну освіту, не працюючого, одруженого, маючого двох малолітніх дітей, учасника бойових дій, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В:

В 2008 році ОСОБА_4 призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №222 від 03.09.2014 року солдата ОСОБА_4 зараховано до списків військової частини, призначено на посаду старшого навідника 3 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону та поставлено на всі види забезпечення.

31.07.2015 року ОСОБА_4 уклав контракт з Міністерством оборони України про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з 03.09.2014 року, тобто з моменту зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Згідно ст. 24 ч. 1 п. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 солдат ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24 березня 1999 року, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24 березня 1999 року, та умов укладеного контракту, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Разом з тим, солдат ОСОБА_4 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 20 грудня 2017 року приблизно о 22 годині 30 хвилин, прибув у гості до раніше йому знайомої - військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , де залишився з ночівлею.

Наступного дня, 21 грудня 2017 року приблизно о 05 годині 00 хвилин, перебуваючи з дозволу власниці житла ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю уваги з боку ОСОБА_6 , яка в цей час відпочивала у сусідній кімнаті, вчинив незаконне таємне викрадення чужого майна, належного громадянці ОСОБА_6 , а саме: ноутбуку марки «Lenovo» модель «В5010», чим спричинив останній матеріальну шкоду згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №17/12.1/166 від 04.05.2018 на суму 5066 гривень 67 копійок, та розпорядившись вказаним майном, як своїм власним, шляхом його продажу у ломбардному відділенні ПТ «Ломбард «ТОП» Аксентьєв О.О. і Компанія», який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, проспект Поштовий, буд. 43, отримавши грошові кошти на суму 2500 гривень, які використав на свої потреби.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 належить кваліфікувати за ст. 185 ч.1 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

Встановлені судом обставини підтверджуються наступними доказами.

Так, з показань обвинуваченого вбачається, що він, 21 грудня 2017 року викрав ноутбук. Обставини справи, вартість викраденого, які-небудь докази по справі не оспорює, у скоєному щиро кається.

В силу ст.349 ч 3 КПК України, суд, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, відповідно до ст.ст.94, 86 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого, вважає що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимими.

Суд, відповідно до ст.ст. 94, 85 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого, вважає що ці докази прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що обвинувачений вчинив таємне викрадення чужого майна, тому цей доказ є належним.

На підставі ст. 94 КПК України, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження і, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до внутрішнього переконання про те, що показання обвинуваченого містять достатні дані на підтвердження встановлених судом обставин, що дозволяє суду ухвалити обвинувальний вирок.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд, керуючись ст. ст. 50, 65 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховує обставину, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, одружений, має двох малолітніх дітей, є учасником бойових дій, задовільно характеризується за місцем колишньої військової служби, та з урахуванням усіх зазначених обставин, вважає, що покаранням, достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів є штраф.

У відповідності до вимог ст. 124 КПК України, з обвинуваченого належить стягнути на користь держави витрати понесені на залучення експертів.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України.

ОСОБА_7 призначити покарання за ст. 185 ч.1 КК України у вигляді штрафу в розмірі СТА (100) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 1700 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати понесені на залучення експертів в сумі 572 грн. 00 коп.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Матеріали кримінального провадження залишити на зберіганні при обвинувальному акті.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України, копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1