1Справа № 335/8227/18 1-кс/335/5501/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 р. слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_5 про зняття арешту майна і повернення грошових коштів у кримінальному провадженні № 0002048 від 15.05.2014,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати арешт на належне йому майно, а саме арешт грошових коштів у сумі 450 Євро, 920 доларів США та 29 800 грн. та зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області негайно повернути їх.
В обґрунтування поданого клопотання посилається на те, що 16.05.2018 на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, за його місцем проживання і місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук.
Ухвалою про обшук слідчим суддею було надано на відшукання та вилучення: чорнових записів, документів зі зразками почерку та підпису ОСОБА_5 , печаток та штампів, бланків, документів, комп`ютерної техніки, принтерів та електронних носіїв інформації, що використовувалися для створення та зберігання підроблених документів, самих підроблених документів про працевлаштування та трудовий стад осіб, нарахування та отримання заробітної плати, документів для оформлення спеціальних виплат та пенсій, та всіх документів з ознаками підробки, банківських карток, телефонів, які використовувалися для підтримання зв`язку між членами злочинної групи.
Слідчий також просив дозволи йому вилучити наявні грошові кошти, але в цій частині клопотання судом було відмовлено.
Отже, ОСОБА_5 вважає, що не зважаючи на відсутність дозволу слідчого судді, слідчим було незаконного вилучене належне йому майно грошові кошти.
Зазначає, що на вилучені органом досудового розслідування майно, зокрема заявлені у скарзі грошові кошти, накладено арешт за ухвалою суду, але дане майно не є і не може бути доказом у кримінальному провадженні, оскільки не має жодного відношення до розслідуваного кримінального провадження, тому арешт повинен бути скасований.
В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 повністю підтримав доводи клопотання та просив його задовольнити з підстав викладених в ньому.
Слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 просив відмовити у клопотанні ОСОБА_5 , мотивуючи клопотання безпідставністю.
Прокурор до судового засідання не з`явився з невідомих причин, хоча про час, день та місце розгляду скарги був належним чином повідомлені.
Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши надані учасниками докази в обґрунтування своїх доводів, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає до задоволення за таких підстав.
Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за № 0002048 від 15.05.2014, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 199 України.
Як вбачається з наданих слідчим документів, в ході досудового розслідування кримінального провадження було встановлено, що ОСОБА_8 з 01.08.2006 призначено пенсію по інвалідності (пенсійна справа № 25880 Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя), яка виплачувалася по 31.01.2010. ОСОБА_8 надано спеціалістам пенсійного фонду трудову книжку, копія якої наявна в пенсійній справі № 25880 із записом: учеба в ПТУ-43 г. Запорожье с 01.09.1994 по 30.06.1995, диплом НОМЕР_1 . Також, в пенсійній справі № 25880 наявна копія диплому з відзнакою ДМ № 001149 на ім`я ОСОБА_9 про те, що він 01.09.1994 вступив до професійно-технічного училища № 43 м. Запоріжжя і 30.06.1995 закінчив повний курс ПТУ № 43. Однак, відповідно до листа Державного навчального закладу „Запорізьке вище професійне училище моди і стилю № 06-05/296 від 04.10.2018 року ОСОБА_9 не навчався в період з 1994 по 1995 р.р. в Професійно-технічному училищі № 43 (нині Державний навчальний заклад „Запорізьке вище професійне училище моди і стилю).
На даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0002048 від 15.05.2014 триває.
Ухвалою слідчого судді Орджонікізевського районного суду м. Запоріжжя від 02.05.2018, частково задоволено клопотання слідчого, надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення: чорнових записів, документів зі зразками почерку та підпису ОСОБА_5 , печаток та штампів, бланків, документів, комп`ютерної техніки, принтерів та електронних носіїв інформації, що використовувалися для створення та зберігання підроблених документів, самих підроблених документів про працевлаштування та трудовий стад осіб, нарахування та отримання заробітної плати, документів для оформлення спеціальних виплат та пенсій, та всіх документів з ознаками підробки, банківських карток, телефонів, які використовувалися для підтримання зв`язку між членами злочинної групи. В іншій частині клопотання, зокрема в частині вимог про вилучення грошових коштів та інших цінностей, отриманих злочинним шляхом, в частині вилучення неконкретизованого переліку предметів та речей судом було відмовлено з тих підстав, що клопотання в цій частині є недостатньо вмотивованим.
Як вбачається з протоколу обшуку від 16.05.2018 та додатку до протоколу обшуку, слідчим за адресою: АДРЕСА_1 , вилучене певне майно, в тому числі грошові кошти, які є предметом розгляду даної скарги.
В подальшому, за ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.05.2018, в рамках кримінального провадження № 0002048 від 15.05.2014, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 199 України, на вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно грошові кошти у сумі 450 Євро, 920 доларів США та 29 800 грн., накладено арешт.
Слідчий суддя зазначає, що арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Надаючи оцінку доводам клопотання варто звернути увагу, що одним з принципів кримінального провадження є недоторканність права власності, відповідно до якого позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом (ст. 16 КПК України).
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.05.2018, при накладенні арешту на майно, слідчим суддею, з огляду на дані досудового розслідування в кримінальному провадженні, було встановлено наявність достатніх правових підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Метою арешту на грошові кошти було зумовлено збереження речових доказів, а також відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. (п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Надаючи оцінку доводам клопотання ОСОБА_5 необхідно зауважити, що арешт на грошові кошти накладено обґрунтовано, оскільки такі грошові кошти відповідають ознаками речового доказу (ч. 1 ст. 98 КПК України).
Всупереч положень ч. 1 ст. 174 КПК України ОСОБА_5 або його представником під час розгляду клопотання не було надано слідчому судді доказів на підтвердження того, що на теперішній час відпала потреба у подальшому застосуванні арешту грошових коштів.
В цьому контексті слід враховувати, що відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання учасниками кримінального провадження їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Отже обов`язок з доведення відсутності подальшої потреби застосування арешту майна покладається саме на особу, яка просить скасувати такий арешт.
Доводи ОСОБА_5 з приводу того, що вилучені органом досудового розслідування належні йому грошові кошти не мають жодного відношення до кримінального провадження за № 0002048 від 15.05.2014, за ознаками кримінальних правопорушень, не знайшли свого підтвердження.
Крім того, заявником не було доведено, що вилучені грошові кошти належать йому. Цьому не надано жодних доказів.
Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що клопотання ОСОБА_5 про зняття арешту майна і повернення грошових коштів у кримінальному провадженні № 0002048 від 15.05.2014 року не підлягає до задоволення, оскільки не встановлено обставин, які б свідчили, що застосування заходу у вигляді арешту майна в даному випадку є необґрунтованим.
Керуючись ст.ст. 170, 172174, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про зняття арешту майна і повернення грошових коштів у кримінальному провадженні № 0002048 від 15.05.2014 відмовити.
Повний текст ухвали оголошений 19.10.2018.

Слідчий суддя ОСОБА_1