Справа № 565/1168/18
Провадження № 1-кп/565/80/18
У Х В А Л А
13 листопада 2018 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:
- головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю:
- секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
- прокурора - ОСОБА_3 ,
- потерпілих - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 ,
- обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
- захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 ,
здійснивши в залі судового засідання відкрите підготовче судове засідання по кримінальному провадженню №0000036, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 січня 2018 року, по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кузнецовськ (нині м.Вараш) Рівненської області, громадянина України, проживаючого у АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт, складений у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000036 26 січня 2018 року стосовно ОСОБА_7 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, Сарненською місцевою прокуратурою направлено для розгляду Кузнецовському міському суду Рівненської області.
У період надходження в суд вказаного обвинувального акта і проведення підготовчого судового засідання в даній справі обвинувачений ОСОБА_7 відбував покарання у виді позбавлення волі, призначене вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 20 липня 2017 року, перебував у Катеринівській ВК №46 Рівненської області, Софіївській ВК №45 Дніпропетровської області та в зв`язку з необхідністю здійснення розгляду даної справи на підставі п.12 ч.1 ст.537 КПК України переведений з колонії до Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор».
У підготовчому судовому засіданні прокурор, потерпілі, обвинувачений і його захисник висловили думку про підсудність даного кримінального провадження Кузнецовському міському суду Рівненської області з врахуванням кількості потерпілих, які приймають участь в ньому та проживають в м.Вараш Рівненської області.
При цьому прокурор ОСОБА_3 зазначила, що місцем вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, що інкримінується ОСОБА_7 , є м.Вараш Рівненської області, а обвинувачений ОСОБА_7 вказав, що у період, наведений в обвинувальному акті 26 січня 2018 року, 02 лютого 2018 року, 06 лютого 2018 року, 07 лютого 2018 року, 17 лютого 2018 року, 19 лютого 2018 року і 26 лютого 2018 року він перебував у Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просив суд врахувати, що в обвинувальному акті не вказано способу отримання ОСОБА_7 грошових коштів потерпілих та особи-користувача абонентського номера, на який зараховувались та з якого знімались грошові кошти. З цих підстав захисник обвинуваченого просив суд повернути обвинувальний акт прокурору.
Заслухавши думки учасників процесу з питань, передбачних ч.3 ст.314 КПК України, суд врахував наступне.
Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини в п.п.24-25 рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №29458/04 та №29465/04) від 20 липня 2006 року, повторно наголосив, що, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм,
які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії», що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)». У пп.107-109 рішення у справі «Коем та інші проти Бельгії» (що зазначалось вище) Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».
Згідно з п.4 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.
Суд вважає, що вирішення питання підсудності кримінального провадження суду, якому передано обвинувальний акт, та прийняття з цього приводу відповідного рішення є першочерговим серед інших питань і рішень, визначених ч.3 ст.314 КПК України.
Частиною 1 ст.32 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України, - повторне заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , вважається закінченим з моменту фактичного одержання винним майна чи права на нього (матеріальний склад).
З обвинувального акта слідує, що за фактичними обставинами, встановленими прокурором злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України, ОСОБА_7 вчинив 26 січня 2018 року, 02 лютого 2018 року, 06 лютого 2018 року, 07 лютого 2018 року, 17 лютого 2018 року, 19 лютого 2018 року і 26 лютого 2018 року, перебуваючи на території Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України за адресою: м.Рівне, вулиця Дворецька, 116, з використанням стільникового телефону та отримав грошові кошти потерпілих на абонентські номери ПрАТ «Київстар» - НОМЕР_1 , НОМЕР_2 і вказаний ним та за допомогою послуг, що надаються абонентами компанії ПрАТ «Київстар» розпорядився на власний розсуд.
Згідно з п.1 ч.1 ст.34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо: до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності. До початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції).
Відповідно до ч.2 ст.34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
Питання щодо передачі даного кримінального провадження на розгляд Кузнецовському міському суду Рівненської області за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків у порядку ч.ч.1, 2 ст.34 КПК України не вирішувалося.
З наведеного слідує, що обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, скеровано до Кузнецовського міського суду Рівненської області без дотримання вимог ч.1 ст.32 і ч.ч.1, 2 ст.34 КПК України в розумінні ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З врахуванням цих положень КПК України та змісту обвинувального акта, скерованого на розгляд Кузнецовському міському суду Рівненської області, суд вбачає підстави для направлення обвинувального акта, складеного у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000036 26 січня 2018 року стосовно ОСОБА_7 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, до Рівненського апеляційного суду для визначення підсудності, оскільки юрисдикція Кузнецовського міського суду Рівненської області на територію м.Рівне, де за даними обвинувачення знаходився ОСОБА_7 у період вчинення інкримінованого йому злочину, не поширюється.
Без вирішення питання про визначення підсудності даного кримінального провадження у встановленому законом порядку, розгляд клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про повернення обвинувального акта прокурору, а також інших питань та прийняття відповідних рішень, визначених ч.3 ст.314 КПК України, є неможливим і передчасним.
На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.32, ч.ч.1, 2 ст.34, п.4 ч.3 ст.314, ч.1 ст.372, ч.2 ст.392 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт, складений у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000036 26 січня 2018 року стосовно ОСОБА_7 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, направити до Рівненського апеляційного суду для визначення підсудності.
Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти даної ухвали суду можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_9 Горегляд