АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/183/18 Справа № 202/4925/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000859 від 29 червня 2017 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за апеляційною скаргою останнього на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2017 року відносно

ОСОБА_7 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпрі, громадянина України, раніше не судимого, без реєстрації, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.
Крім того, судом вирішено цивільний позов, питання про стягнення процесуальних витрат у кримінальному провадженні, а також визначено долю речових доказів.

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за наступних обставин.
29 червня 2017 року, приблизно о 01:25 годині, ОСОБА_7 керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 24.12.2013 року, рухався зі швидкістю не менш ніж 71,9-75,1 км/год. по сухому, освітленому міським електричним освітленням, покриттю проїжджої частини пр. Слобожанського з боку вул. Воронезької в напрямку вул. Василя Сухомлинського у м. Дніпро.
Під час руху, ОСОБА_7 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожнім знаком 5.35.1 та дорожньою розміткою 1.14.1 Правил дорожнього руху України, розташованого навпроти будинку №106 на пр. Слобожанському, виявив небезпеку для руху у вигляді пішохода ОСОБА_9 , яка перетинала проїжджу частину дороги по пішохідному переходу справа наліво відносно напрямку руху автомобіля «ЗАЗ LANOS» та котила попереду себе дитячу коляску «QUATRO», в якій знаходилась малолітня дитина ОСОБА_10 , 2014 року народження. Після цього, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, ОСОБА_7 проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, не діючи таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, змінив напрямок руху праворуч та під час гальмування скоїв наїзд передньою правою частиною керованого ним автомобіля на дитячу коляску з малолітньою дитиною ОСОБА_10 , після чого залишив місце пригоди, продовживши рух в напрямку вул. Василя Сухомлинського у м. Дніпро.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди малолітній ОСОБА_10 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1325 від 29.06.2017 року, заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, а саме: у лобно-тім`яній ділянці, посередині та праворуч садно; у лобній ділянці посередині синець; у правій лобно-тім`яно-скроневій ділянці синець, на тлі якого близько 9-10 саден; на спинці носа на всьому протязі 3 садна, на верхній та нижній повіках правого ока з переходом на праву виличну ділянку та праву щоку синець, на тлі якого садно; у проекції верхньої та нижньої повіках лівого ока синець, на тлі якого садно; проекції лівого кута ротового отвору та виличній ділянці ліворуч синець, на тлі якого садно; біля правого носового отвору садно; на передній поверхні підборіддя праворуч садно; на внутрішній поверхні губи, у проекції 1-3 зубів; на внутрішній поверхні верхньої губи ліворуч, у проекції 1-4 зуба крововилив; на внутрішній поверхні нижньої губи праворуч, у проекції 1-4 зубів крововилив; на внутрішній поверхні нижньої губи ліворуч, у проекції 1-4 зубів крововилив, на тлі якого забійна рана; у проекції лівого кута ротового отвору забійну рану; на внутрішній бічній поверхні лівої щоки крововилив; на нижній поверхні нижньої щелепи, ліворуч синець; на передній та дещо зовнішній бічній поверхні грудної клітини праворуч, численні (близько 15-20) садна; на задній поверхні нижньої третини правого плеча, правого ліктьового суглобу, верхньої та середньої третини правого передпліччя ділянка осадження та численні садна; на внутрішній та незначно задній поверхні лівого ліктьового суглобу та лівого передпліччя у верхній третині садно; на зовнішній бічній поверхні правого ліктьового суглобу синець та садно; на задній поверхні лівого ліктьового суглобу з переходом на зовнішню бічну поверхню лівого передпліччя синець, на тлі якого 2 садна; на задній поверхні лівого передпліччя, в нижній третині садно; на зовнішній бічній поверхні лівого променеве-зап`ястного суглобу садно; на тильній поверхні лівої кисті, у проекції п`ястя та на проксимальній фаланзі 3 пальця 5 саден; на внутрішній бічній поверхні лівого стегна, в нижній третині синець; на передній поверхні лівого стегна, в нижній третині з переходом на зовнішню бічну поверхню переривчасте садно; на задній поверхні правої гомілки садно; на передній та зовнішній бічній поверхні правого колінного суглобу садно; на зовнішній бічній поверхні правого стегна з переходом на задню поверхню, у верхній третині садно; на зовнішній та дещо задній поверхні правого стегна на всьому протязі, у верхній третині правої гомілки численні (близько 30) садна; на зовнішній бічній поверхні правої стопи, біля нижнього правого гомілково-ступеневого суглобу синець; на внутрішній бічній поверхні правого гомілково-ступневого суглобу садно; на внутрішніх м`яких тканинах голови та у їх товщі, в лобно-тім`яно-скроневих ділянках крововилив; з поверхні та у товщі правої лобної кістки вдавлений перелом дугоподібної форми; під твердою мозковою оболонкою, у проекції зазначеного перелому крововилив (згорток крові): субарахноїдальний (під м`які мозкові оболонки) крововилив зі слабко вираженою лейкоцитарною реакцією в області перелому кісток склепіння черепа; під м`якими оболонками головного мозку крововиливи; на зовнішній бічній поверхні правої лобної частки; зовнішній бічній поверхні правої тім`яної частки, зовнішній бічній поверхні правої скроневої частки, зовнішній бічній поверхні правої скронево-потиличної ділянки; на зовнішній бічній поверхні лівої лобної частки, на зовнішній бічній поверхні лівої тім`яної лобної частки, на зовнішній бічній поверхні лівої тім`яно-скроневої частки, на зовнішній бічній поверхні лівої скроневої частки, на зовнішній бічній поверхні лівої тім`яно-потиличної частки; на основі правої лобної частки, лівої лобної частки; субарахноїдальні (під м`які мозкові оболонки) крововиливи зі слабко вираженою лейкоцитарною реакцією основи лівої лобної частки мозку, лівої тім`яно-скроневої частки та лівої тім`яно-потиличної частки мозку; мікрогеморагії у речовині мозку варолієвого моста, основи лівої лобної частки; набряк речовини мозку, нерівномірне кровонаповнення судин головного мозку; крововилив у мозковій речовини одного наднирника; крововиливи у клітковині навколо капсули наднирників; на нижній (вісцеральній) поверхні правої частки печінки, у верхній третині, під її капсулою крововилив; ліворуч закритий без уламковий перелом 6 ребра, без ушкодження пристінкової плеври, у проекції між лопатковою та між пахвою лінією; з поверхні та у товщі брижі та її кореня, подекуди розташовані дрібновогнищеві крововиливи; у товщі м`яких тканин крововиливи на зовнішній бічній поверхні правого стегна, на зовнішній бічній поверхні правого колінного суглобу, на задній та внутрішній бічній поверхні правого ліктьового суглобу; інфільтруючи крововиливи зі слабко вираженою лейкоцитарною реакцією у м`яких тканинах з правої бічної поверхні тулуба, з правої лобно-тім`яної ділянки голови, з ділянки перелому ребер ліворуч.
Вказані тілесні ушкодження у ділянці голови по своєму характеру прижиттєві та виникли у ОСОБА_10 незадовго до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів), або при ударі об такий (такі); розділенню не підлягають та у своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень тяжкого ступеню, є небезпечними для життя у момент їх спричинення та знаходяться у причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої. Смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 у КЗ «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» ДОР» від закритої черепно-мозкової травми: перелому кісток склепіння черепа, забою головного мозку, крововиливи під тверду та м`які мозкові оболонки та у речовину головного мозку і ускладнилась набряком головного мозку.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, обвинувачений посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неповноту судового розгляду. Так, ОСОБА_7 посилається на те, що у кримінальному провадженні не був допитаний жоден свідок, не були досліджені матеріали провадження в повному обсязі, крім дослідження експертиз, слідчого експерименту та даних, що характеризують особу обвинуваченого. Обвинувачений зазначає, що вирок ґрунтується виключно на факті визнання ним своєї вини.
В доповненнях до апеляційної скарги, окрім вже зазначених в апеляційній скарзі підстав для скасування вироку, ОСОБА_7 посилається на відсутність журналу судового засідання від 17 серпня 2017 року та його технічного запису. Обвинувачений зазначає, що в судовому засіданні суд виніс дві ухвали, які були викладені окремим документом, від 26 липня 2017 року про призначення підготовчого судового засідання та 08 серпня 2017 року про призначення кримінального провадження до судового розгляду. Однак, всі інші ухвали були постановлені без виходу до нарадчої кімнати та жодного разу суд не обґрунтував їх та не повідомив про це учасників судового розгляду, що суперечить ст.ст. 372, 371 КПК України. Поряд із цим, всупереч вимогам п. 6 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд не доручив представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь, а також при ухваленні вироку не зарахував до покарання строк, протягом якого він тримався під вартою.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку обвинуваченого, який апеляційну скаргу підтримав, доводи захисника, який підтримав позицію свого підзахисного, міркування потерпілої, яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, думку прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України за обставин, викладених у вироку суду, відповідає фактичним обставинам справи та є обґрунтованим.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не виявлено.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в зазначеному кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.
Так, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду показаннями: обвинуваченого ОСОБА_7 , який свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю, суду пояснив, що 29.06.2016 року близько 01:30 ночі він керував своїм автомобілем у напрямку з вул. Воронезької до вул. В. Сухомлинського у крайній лівій смузі зі швидкістю 70-75 км/год. Коли проїхав віадук, автомобіль, який рухався попереду почав різко гальмувати, і розуміючи, що не зможе уникнути зіткнення ОСОБА_7 вирішив його об`їхати справа. У цей момент, на дорозі в кінці правої смуги, він побачив перед собою коляску і людей, на яких скоїв наїзд. Після того, як відбулось зіткнення, обвинувачений зупинився та хотів вийти з автомобіля, однак почув як позаду почалась бійка та злякавшись за своє життя, поїхав з місця скоєння злочину. Наступного дня він звернувся до поліції та повідомив, що скоїв наїзд на пішохода. Відшкодував потерпілій 38,000 гривень та продовжує відшкодувати матеріальну та моральну шкоду; потерпілої ОСОБА_9 , яка вкзала, що 29.06.2017 року близько 01:00 години ночі вона разом з дитиною у колясці поверталась з «Пентагону» та пішла через пішохідний перехід, один автомобіль зупинився та пропускав її, а інший їхав на дуже великій швидкості та вибив з її рук коляску із дитиною. Після цього, їх з дитиною відвезли до лікарень різними екіпажами швидкої допомоги. Обвинувачений відшкодував їй 18,000 гривень у рахунок витрат на поховання та 20,000 гривень моральної шкоди.
Крім того, вина обвинуваченого підтверджується й наявними в матеріалах провадження письмовими доказами, зокрема:

- висновком судово-автотехнічної експертизи №3308 від 24.07.2017 року, яким встановлено порушення обвинуваченим правил дорожнього руху, що виразилось в тому, що ОСОБА_7 , в порушення п.1.3, 1.5, 2.3 (б), 2.10 (а, в, г, д, е), 10.1, 12.9 (б), 18.1 та дорожнього знаку 3.29 Правил дорожнього руху України, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, проявивши злочинну недбалість, був неуважним, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_9 з малолітньою ОСОБА_10 не вжив заходів для зменшення швидкості автомобіля аж до його зупинки, змінив напрямок руху праворуч та під час гальмування скоїв наїзд на дитячу коляску, в якій перебувала малолітня ОСОБА_10 . Невиконання вказаних вимог правил дорожнього руху, а саме п.п.10.1 та 18.1, знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.06.2017 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого, огляд проводився на території вул. Воронезької та вул. В. Сухомлинського у м. Дніпро, де на нерегульованому пішохідному переході стався наїзд на пішохода, на правому узбіччі відносно руху автомобіля «Део Ланос» р.н. НОМЕР_1 та на проїзній частині було виявлено речовину бурого кольору, схожу на кров, а також фрагменти пластикової рамки реєстраційного номеру автомобіля «Део Ланос» р.н. НОМЕР_1 , фрагменти пластика для закріплення реєстраційного номеру на передньому бампері вказаного автомобіля, осип прозорого скла від протитуманної фари автомобіля «Део Ланос», колеса від дитячого візочка; протоколом огляду транспортного засобу від 29.06.2017 року з фототаблицею до нього, яким зафіксовано автомобіль «Део Ланос» р.н. НОМЕР_1 , який має пошкодження (деформацію) переднього капоту, лівого переднього крила, правого переднього крила, заднього лівого крила, кута (лівого) заднього бамперу, розбитої передньої правої протитуманної фари зруйнованого (з відокремленням правої частини) переднього бамперу з тріщинами. Відсутній передній реєстраційний номер, частково зруйнована рамка кріплення переднього реєстраційного номеру. Наявні пошкодження правих переднього та заднього коліс у вигляді подряпин, у тому числі і металевих дисків коліс;

- протоколом обшуку транспортного засобу автомобіля «ЗАЗ Ланос» р.н. НОМЕР_1 від 29.06.2017 року з фототаблицею до нього, обшук якого проводився на відкритій ділянці майданчику тимчасового утримання за адресою: м. Дніпро, вул. Дніпросталівська, 22К-1. Власник автомобіля після фотофіксації зовнішніх елементів транспортного засобу, за допомогою брелока дистанційного керування, розблокував двері та надав доступ до самого автомобіля. З керма автомобіля було проведено змив дистильованою водою на стерильний марлевий тампон, а також зроблено змив з ручки перемикача коробки передач і взято мікрочастинки на світлу дактилоскопічну стрілку з водійського, переднього пасажирського та заднього сидіння автомобіля;

- висновком експертизи технічного стану транспортного засобу №3118-17 від 17.07.2017 року, згідно з яким на момент огляду рульове керування та гальмова система автомобіля «DAEWOO LANOS» р.н. НОМЕР_1 перебували в працездатному стані;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.06.2017 року з фототаблицею до нього, який було проведено за участю слідчого, підозрюваного, захисника ОСОБА_11 , статиста та понятих в районі буд.№106 по пр. Слобожанський у м. Дніпро, під час якого ОСОБА_7 повідомив, що рухався по пр. Слобожанському з боку вул. Воронезька в напрямку вул. Василя Сухомлинського на автомобілі «ЗАЗ LANOS» р.н. НОМЕР_1 зі швидкістю приблизно 110 км/год. При приближенні до нерегульованого пішохідного переходу він побачив, що перед пішохідним переходом зупиняється легковий автомобіль, водій якого давав дорогу пішоходам (жінці, чоловіку та дитячої коляски), які рухались справа наліво відносно його напрямку руху по пішохідному переході. З метою запобігти наїзду на автомобіль, ОСОБА_7 повернув кермо праворуч, тобто намагався об`їхати його справа, одночасно з цим застосував гальмування. В цей момент, пішоходи перебували вже на пішохідному переході та згідно замірам перебували на відстані 4,5 м. від правого краю проїжджої частини та на відстані 2,15 м. за ближньою межею пішохідного переходу. ОСОБА_12 , встановивши автомобіль статиста «DAEWOO LANOS» р.н. НОМЕР_3 у відповідне положення, вказав, де саме перебував автомобіль, водій якого надавав дорогу пішоходам, а замірами встановлено, що даний транспортний засіб перебував на відстані 8,9 м. від його переднього правого колеса та 8,8 м. від його заднього правого колеса до правого краю проїжджої частини та на відстані 0,9 м. від його передньої вісі до ближньої межі пішохідного переходу. Потім, підозрюваний ОСОБА_7 продемонстрував розташування автомобіля під його керуванням до початку гальмування, замірами встановлено, що у вказаний момент автомобіль розташувався на відстані 9,75 м. від переднього правого колеса та на відстані 9,8 м. від його заднього колеса до правого краю проїжджої частини. ОСОБА_7 наголосив, що до того моменту, як автомобіль, що рухався попереду почав зупинятися перед пішохідним переходом, він пішоходів не бачив. З моменту, коли ОСОБА_7 вперше побачив пішоходів та до моменту наїзду, вони знаходились в полі його зору приблизно 1-2 сек;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.07.2017 року з фототаблицею до нього, який було проведено за участю слідчого, потерпілої ОСОБА_9 , спеціаліста та понятих в районі буд.№106 по пр. Слобожанський у м. Дніпро, під час якого потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що вона разом із цивільним чоловіком ОСОБА_13 та дитячою коляскою із малолітньою донькою Миланою підійшли до нерегульованого пішохідного переходу, що на пр. Слобожанський, поруч із буд.№106, після чого побачила, що невстановлений легковий автомобіль знаходився приблизно у третій смузі перед пішохідним переходом. Вона почала рух пішохідним переходом у бік непарного боку проспекту, її чоловік рухався трохи позаду, а коляску із дитиною вона котила попереду себе. Потерпіла ОСОБА_9 вказала на місце їх виходу на проїжджу частину дороги, проведеними замірами було встановлено, що перед виходом та безпосередньо в момент виходу на пішохідний перехід, вона та коляска розташувалися на відстані 14,6 м. за електроопорою №64. Як розташовувався невстановлений легковий автомобіль, який надав їй дорогу, відносно меж проїзної частини та відносно пішохідного переходу, вона повідомити не може, однак наголосила, що той зупинився перед пішохідним переходом (приблизно у 3-й або 4-й смузі). Далі потерпіла ОСОБА_9 вказала, що під час руху пішохідним переходом, вона почула звук автомобіля, що наближався з лівого боку та гальмував, під час гальмування здійснив наїзд на коляску. Після цього, потерпіла вказала місце наїзду на коляску, а замірами встановлено, що місце наїзду розташоване на відстані 11, 2 м. від початку сліду гальмування, а з моменту виходу на пішохідний перехід до моменту наїзду, вона разом із коляскою подолала відстань 3, 7 м. Потім потерпіла тричі долала відстань 3,7 м. у темпі, що відповідав на момент ДТП, замірами встановлено, що на момент початку руху та виходу на пішохідний перехід і до моменту наїзду, час руху склав: Т1=3,8 с., Т2=3,8 с., Т3=4,0 с. Потерпіла вказала, що не може повідомити цифрове значення швидкості, з якою їхав автомобіль, але його швидкість була дуже великою;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.07.2017 року з фототаблицею до нього, який було проведено за участю слідчого, спеціаліста, свідка ОСОБА_14 та понятих в районі буд.№106 по пр. Слобожанський у м. Дніпро, під час якого свідок ОСОБА_14 повідомив, що він здійснював рух на автомобілі Ніссан Ліаф по пр. Слобожанський з боку вул. Воронезької у напрямку вул. В. Сухомлинського в третій смузі, як встановлено, на відстані 10,7 м. від правих коліс до правого краю проїжджої частини. Наближаючись до віадуку (вул. Холодильна) він бачив, що попереду, перед пішохідним переходом у лівій крайній смузі за напрямком його руху перебуває легковий автомобіль, який зупинився перед вищезазначеним переходом. В цей же момент, коли свідок, перебуваючи біля віадуку по лівій четвертій смузі зі швидкістю близько 120 км/год. його випередив автомобіль «DAEWOO LANOS» темного кольору, який відразу після випередження почав зміщуватися вправо з одночасним гальмуванням в бік пішохідного переходу, на якому знаходились пішоходи жінка, чоловік та дитяча коляска. Далі, свідок показав, як автомобіль «DAEWOO LANOS» здійснив наїзд на коляску, рухаючись у стані гальмування. Згідно показів свідка було встановлено автомобіль «DAEWOO LANOS» у положенні, що відповідає моменту наїзду. Відстань від початку слідів гальмування до місця наїзду складає 9,1 м., місце наїзду розташоване на відстані 4,5 м. від правого краю проїжджої частини в межах пішохідного переходу. Після того, як за вказівкою свідка ОСОБА_14 був встановлений легковий автомобіль, який зупинився перед пішохідним переходом, замірами встановлено, що він розташувався на відстані 5,8 м. від його передньої частини до ближньої межі пішохідного переходу та 13,1 м. до правого краю проїжджої частини. Свідок зазначив, що на момент зміни напрямку руху автомобіля «DAEWOO LANOS» праворуч пішоходи перебували на пішохідному переході;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.07.2017 року з фототаблицею до нього, який було проведено за участю слідчого, спеціаліста, свідка ОСОБА_15 , захисника ОСОБА_11 та понятих в районі пішохідного переходу біля буд.№106 по пр. Слобожанському у м. Дніпро. Перед початком слідчого експерименту, свідок ОСОБА_15 була розташована у місці, з якого вона безпосередньо спостерігала ДТП 29.06.2017 року, а саме кімната АДРЕСА_2 , вікно якої виходить на проїжджу частину проспекту. Свідок повідомила, що спостерігаючи у вікно своєї кімнати приблизно о 01:25 годині, зліва від неї, з-за кута будинку АДРЕСА_3 вийшли чоловік та жінка, яка котила коляску, дані особи голосно сварилися між собою. Спочатку сварка проходила на тротуарі, а потім вони перемістилися до краю проїжджої частини біля нерегульованого пішохідного переходу, де за деревами вони частково зникли з поля зору свідка, але продовжували голосно сваритися. Після цього вищезазначені особи почали рух по пішохідному переходу, при чому жінка з коляскою йшла дещо попереду чоловіка. Після того, як за вказівкою свідка було встановлено статистів із коляскою, були проведені заміри, якими встановлено, що в момент виходу пішоходи знаходилися в межах пішохідного переходу на відстані 14,7 м. від електроопори №64. Далі свідок ОСОБА_15 пояснила, що вищезазначені особи почали рух пішохідним переходом у темпі спокійного кроку, та коли перебували на межі 1-ї та 2-ї смуги, зупинилися, де продовжували сваритися на протязі трьох хвилин. Після того, як свідок вказала, де саме зупинилася жінка з коляскою, проведеними замірами встановлено, що у вказаний момент передня частина коляски розташовувалася на відстані 5,2 м. від правого краю проїжджої частини та на відстані 2 м. від ближньої межі пішохідного переходу до лівої частини коляски. Свідку було запропоновано вказати темп руху на вказаній ділянці, після чого статист з коляскою з темпом, вказаним свідком ОСОБА_15 тричі долала відстань 5,2 м. (з моменту виходу та до моменту зупинки) за час: Т1=7,4 с., Т2=7,6 с., Т3=7,0 с. Далі свідок пояснила, що в якийсь момент побачила, що перед пішохідним переходом зупинився легковий автомобіль, після чого за вказівкою ОСОБА_15 , за допомогою автомобіля статиста «DAEWOO LANOS» було встановлено, що в момент зупинки вищевказаного автомобіля, він розташовувався на відстані 1,15 м. від його передньої частини до ближньої межі пішохідного переходу та на відстані 11,7 м. від його правих коліс до правого краю проїжджої частини. Свідок пояснила, що за вищевказаним автомобілем рухався інший легковий автомобіль синього кольору зі швидкістю приблизно 90 км/год., який наближаючись до пішохідного переходу та після зупинки вищевказаного легкового автомобіля, зманеврував праворуч, при цьому водій застосував гальмування. Свідок вказала розташування автомобіля синього кольору перед його маневруванням праворуч. В цей момент автомобіль розташувався на відстані 12 м. від його правих коліс до правого краю проїжджої частини та 13,2 м. від його передньої частини до ближньої межі пішохідного переходу, при цьому свідок уточнила, що траєкторія синього автомобіля була така, що після його зміщення праворуч перед наїздом він дещо почав зміщуватися ліворуч. ОСОБА_15 пояснила, що в якийсь момент жінка з коляскою, яка вже знаходилась на пішохідному переході зробила крок вперед, при цьому штовхаючи коляску вперед, у бік протилежного узбіччя, а сама коляска почала зміщуватися дещо ліворуч. Потім за вказівкою свідка було встановлено траєкторію руху коляски до місця наїзду на неї з моменту, коли жінка її штовхнула, ця відстань склала 3,5 м. Коляска в момент наїзду розташовувалася на відстані 0,95 м. за ближньою межею пішохідного переходу, місце наїзду знаходиться в межах пішохідного переходу. За вказівкою свідка було відтворено час переміщення коляски з моменту, коли жінка з коляскою в руках зробила крок та штовхнула її до місця наїзду. Після цього було відтворено цей рух (не менше 10 разів), а свідок вказала, що перша та остання спроби найбільш відповідали тому часу, який мав місце на момент ДТП, а саме цей час склав: Т1=3,1 см., Т2=3,05 сек. Під час слідчого експерименту, свідок ОСОБА_15 відобразила на проїжджій частині крейдою слід, який був на проїжджій частині після ДТП. Початок сліду був розміщений на відстані 9,8 м. за електроопорою №64 та на відстані 9,5 м. від правого краю проїжджої частини. Довжина сліду склала 24,9 м., його кінець розташовувався за пішохідним переходом на відстані 0,0 м. від правого краю проїжджої частини;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.07.2017 року з фототаблицею до нього, який було проведено за участю слідчого, спеціаліста, свідка ОСОБА_16 та понятих в районі пішохідного переходу біля буд.№106 по пр. Слобожанському у м. Дніпро, пі час якого свідок ОСОБА_16 повідомила, що 29.06.2017 року, приблизно о 01:25 годині вона вийшла з дому та йшла в магазин за сигаретами в районі кута буд.№106 вона зупинилася, оскільки побачила на пішохідному переході чоловіка та жінку, які сварилися. Коло жінки була дитяча коляска, яку та зі злістю штовхнула вперед і коляска покотилася сама. Свідок вказала, встановивши статиста, а замірами встановлено, що коляска знаходилась на відстані 4,4 м. від правого краю проїжджої частини та на відстані 1,3 м. від її лівих коліс до ближньої межі пішохідного переходу. Далі, як повідомила свідок, коли коляска покотилася самостійно пішохідним переходом, у четвертій (крайній лівій) смузі зупинився легковий автомобіль, позаду якого також рухався інший легковий автомобіль синього кольору, водій якого, щоб не зіткнутися із першим автомобілем, скерував свій транспортний засіб праворуч з одночасним застосуванням екстреного гальмування та здійснив наїзд на дитячу коляску, яка знаходилась на пішохідному переході. Контакт із коляскою відбувся правою передньою частиною синього автомобіля. Від удару коляску відкинуло праворуч відносно напрямку руху автомобіля, а останній продовжив свій рух у загальмованому стані у бік правого для нього узбіччя. За допомогою свідка було встановлено, що з моменту поштовху жінкою коляски та до моменту наїзду на неї, остання подолала відстань 4,0 м. Після чого, з метою встановлення швидкості руху (часу) коляски з моменту її поштовху та до моменту під`їзду, свідок неодноразово демонструвала темп руху коляски на експериментальній 4-х метровій ділянці та наголосила, що саме перші два рази максимально відповідали темпу дитячої коляски під час ДТП. Темп руху склав: Т1=3,5 сек.; Т2=3,8 сек. При проведенні слідчого експерименту, свідок ОСОБА_16 зазначила, що після ДТП на проїжджій частині бачила декілька слідів, які на її думку, належать правим колесам автомобіля, який здійснив наїзд на коляску. Замірами встановлено, що початок сліду, який свідок зобразила крейдою на дорозі, розташований на відстані 10,8 м. від правого краю проїжджої частини, а кінець на відстані 0,0 м. від того ж краю, тобто в тому місці, де автомобіль контактував із бордюр ним каменем. Довжина сліду склала 33,3 м. Як повідомила свідок ОСОБА_16 , практично відразу після наїзду синім автомобілем на коляску, повз чоловіка та жінку, які сварилися, приблизно по 2-й смузі проїхав чорний легковий автомобіль, який також зупинився за пішохідним переходом (це був той автомобіль, який побив ногами чоловік, який був на пішохідному переході, оскільки йому здалося, що саме цей автомобіль збив коляску, а насправді даний транспортний засіб не був причетний до даної ДТП);

- висновком судово-автотехнічної експертизи № 3308-17 від 24.07.2017 року, в даній дорожній обстановці, водій автомобіля «ЗАЗ LANOS» ОСОБА_7 , здійснюючи рух в межах дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 40 км/год.», повинен був рухатись зі швидкістю, яка не перевищує вказану на знаку, що регламентовано вимогами п.12.9 «б» Правил дорожнього руху України, а перед зміною напрямку руху він повинен був переконатися в безпеці виконуваного ним маневру, що регламентовано вимогами п.10.1 Правил дорожнього руху України, а оскільки у вказаний момент він наближався до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи, він повинен був зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, що регламентовано вимогами п.18.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці, водій ОСОБА_12 мав технічну можливість запобігти ДТП при виконанні вимог п.10.1, п.18.1 Правил дорожнього руху України. Дії водія ОСОБА_12 не відповідали вимогам дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», п.12.9 «б», п.10.1, п.18.1 Правил, а дії, що не відповідали вимогам п.10.1, 18.1 Правил дорожнього руху України знаходились у причинному зв`язку з настанням ДТП. Крім того, відповідно до вищезазначеного висновку експерта, в даній дорожній обстановці, пішоходи з дитячою коляскою, які знаходились в межах позначеного дорожніми знаками та дорожньою розміткою нерегульованого пішохідного переходу не створювали небезпеки для руху водію автомобіля «ЗАЗ LANOS» ОСОБА_7 .

Надаючи оцінку зазначеним доказам у своїй сукупності, колегія суддів вважає їх належними, допустимими та достатніми для доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що наявні у матеріалах провадження докази досліджувались безпосередньо у судовому засіданні та свої висновки щодо доведеності вини обвинуваченого суд обґрунтовував лише безпосередньо дослідженими під час судового провадження доказами, надавши їм належну оцінку у відповідності з вимогами ст. 94 КПК України.
Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що висновки суду ґрунтуються виключно на його показаннях щодо повного визнання своєї вини, то останні, на переконання суду апеляційної інстанції, є безпідставними, адже спростовуються наведеними вище доказами, які є вичерпними та такими, що достеменно підтверджують факт вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Дорожньо-транспортна пригода відбулась в умовах очевидності, обвинувачений обставини перебування за кермом та наїзду на пішохода не заперечував, а висновками експертиз у кримінальному провадженні причетність ОСОБА_7 та порушення ним ПДР об`єктивно встановлена. При цьому, як вбачається з журналу судового засідання, ні сторона обвинувачення, ні сторона захисту клопотань про допит свідків в судовому засіданні не заявляла. Вислухавши думки учасників судового розгляду, суд ухвалою, що постановив в судовому засіданні 19.09.2017 року (а.с.55-56 т.1) змінив порядок та об`єм дослідження доказів у справі та прийняв рішення розглядати справу без участі свідків. При завершенні судового розгляду в судовому засіданні 18.10.2017 року (а.с.211-212 т.1), обвинувачений не заперечував про завершення розгляду справи за відсутністю свідків та клопотань про дослідження інших доказів у справі ні обвинуваченим, ні його захисником не заявлялось. За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для визнання судового розгляду таким, що проведено неповно, як підставу для скасування вироку суду.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений в обґрунтування заявлених вимог про скасування вироку, жодних підстав для визнання таких доказів недопустимими не наводить та питання про їх повторне дослідження не порушує.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції в межах наданих повноважень в силу вимог ч. 3 ст. 404 КПК України за власною ініціативною позбавлений можливості їх дослідити.
Таким чином, у колегії суддів відсутні сумніви щодо правильності встановлених судом обставин провадження та належності, допустимості, а також достатності доказів на їх підтвердження.
Надаючи оцінку доводам обвинуваченого в частині істотного порушення судом першої інстанції норм процесуального закону, колегія суддів також приходить до висновку про необґрунтованість останніх.
Так, ОСОБА_7 посилається на відсутність журналу судового засідання від 17 серпня 2017 року.
Між тим, з матеріалів провадження вбачається, що судовий розгляд, призначений на вказану дату, було відкладено у зв`язку з неявкою прокурора, про що секретарем судового засідання складено довідку в якій зазначено, що технічна фіксація судового засідання не здійснювалась.
Вказані дії суду відповідають вимогам ч. 4 ст. 107 КПК України, а тому підстави для визнання їх незаконними та такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення у колегії суддів відсутні.
Що стосується ухвалення судом окремих рішень без виходу до нарадчої кімнати, то останні вимогам кримінального процесуального закону не суперечать, оскільки відповідно до ч.2 ст.369 КПК України, судове рішення, у якому суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали. Ухвали, постановлені без виходу до нарадчої кімнати, заносяться секретарем судового засідання в журнал судового засідання, що передбачено ч.4 ст.371 КПК України.
Щодо доводів ОСОБА_7 про те, що суд у підготовчому засіданні не доручив
персоналу органу пробації скласти досудову доповідь, то останні, на думку колегії суддів, є безпідставними, адже в силу вимог ст. 314 КПК України, це є правом, а не обов`язком суду.
Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.
Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, скоїв злочин з необережності, на обліку у нарколога, психіатра не знаходиться, за місцем проживання, характеризується позитивно.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування шкоди, заподіяної потерпілій, та не встановив таких, що його обтяжують.
Надавши правову оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Інші дані, які судом першої інстанції не досліджувались та ставили б під сумнів об`єктивність його висновків, обвинуваченим під час апеляційного розгляду надані не були.
Встановлені судом обставини є достатніми для висновку про можливість виправлення обвинуваченого протягом визначеного судом першої інстанції строку, в умовах позбавлення волі. На переконання колегії суддів, таке покарання за своїм видом та розміром слід вважати справедливим.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню з викладених в апеляції мотивів не підлягає.
Разом з цим, враховуючи, що ОСОБА_7 в межах даного кримінального правопорушення був затриманий 29.06.2017 року (а.с.108-112 т.1) та перебував під вартою по 8 серпня 2017 року (а.с.37-39 т.2), колегія суддів вважає за необхідне відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати строк його попереднього ув`язнення в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України,

колегія суддів апеляційного суду,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2017 року залишити без задоволення.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК зарахувати ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 29 червня 2017 року по 08 серпня 2017 року в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду впродовж трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді: