ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/48/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 358, ч. ч. 2, 3 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Дарницьким районним судом м. Києва проводиться судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 358, ч. ч. 2, 3 ст. 289 КК України.

Головуючим у судовому засіданні поставлено на обговорення питання щодо запобіжного заходу, обраного відносно ОСОБА_8 , строк дії якого спливає.

Прокурор, думку якого підтримав потерпілий, просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 термін дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки на його думку, вказана міра запобіжного заходу повною мірою забезпечує явку обвинуваченого до суду та виконання ним інших процесуальних обов`язків покладених на нього законом та судом.

Захисник ОСОБА_7 , думку якої підтримав обвинувачений ОСОБА_8 , заперечувала проти продовження запобіжного заходу, посилаючись на відсутність будь-яких доказів на підтвердження існування ризиків, також звертаючи увагу суду на тривалість застосування запобіжного заходу.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надані матеріали, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, покарання за який передбачено у виді позбавлення волі, в тому числі, до 12 років.

Відповідно до правової позиції Європейського суду, викладеної у справі «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року зокрема, зазначено, що небезпека можливості переховування від правосуддя не може вимірюватися виключно на підставі суворості можливого вироку. Наявність сильної підозри в тому, що особа вчинила тяжкий злочин, є, звичайно, таким чинником, що належить до суті питання, однак сама по собі така підозра не може бути виправданням довготривалого тримання особи під вартою.

При цьому домашній арешт хоч і не пов`язаний з позбавленням волі особи, разом з застосування вказаного запобіжного заходу обмежено терміном дії та пов`язано з обмеженням свободи особи.

Як вбачається з матеріалів провадження, під час судового розгляду запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 було змінено з особистого зобов`язання на домашній арешт відповідно до ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 20.11.2015 р., який неодноразово продовжувався відповідно до ухвал Дарницького районного суду м. Києва в ході судового розгляду. Таким чином термін застосування домашнього арешту становить майже три роки. При цьому під час досудового розслідування строк дії застосування такого запобіжного заходу встановлено до 6 місяців.

Враховуючи ту обставину, що під час тривалого часу застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в ході судового розгляду, обвинувачений проявляв належну процесуальну поведінку, суд вважає за можливе змінити запобіжний захід на більш м`який.

Вирішуючи, який запобіжний захід застосувати, суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 178 КПК України враховує тяжкість покарання, наявність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, відсутність судимостей, належне на даний час дотримання обвинуваченими умов застосованого раніше запобіжного заходу, та вважає за належне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 відповідно до ст. 181 КПК України запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який в повній мірі зможе запобігти доведеним під час судового розгляду ризикам та гарантувати виконання обвинуваченим покладних на нього обов`язків.

При цьому, в разі порушення обвинуваченим умов застосування вказаного запобіжного заходу сторона обвинувачення не позбавлена можливості звернутись до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш суворий.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 5, 6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст. ст. 177, 178, 183, 193, 194, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби на особисте зобов`язання, з роз`ясненням обов`язку з`являтися за кожною вимогою суду.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включене до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий

Судді