Провадження №1-кс/369/3215/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2018 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001939 від 23.03.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.307, ч.1 ст. 190 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ Києво - Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді з даним клопотанням, мотивуючи його тим, що ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та подальший незаконний збут ацетильованого опію, усвідомлюючи при цьому що ацетильований опій являється особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, у невстановлений досудовим розслідуванням час незаконно придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи у невстановленому досудовим розслідуванням місці вказаний наркотичний засіб, який незаконно зберігав з метою незаконного збуту до 28.07.2018.
В подальшому, 28.07.2018 близько 08 год. 00 хв. ОСОБА_4 , маючи прямий умисел та мету збуту особливо небезпечного наркотичного засобу ацетильованого опію, перебуваючи на території буд. АДРЕСА_1 незаконно збув, а саме продав за 200 гривень ОСОБА_7 наркотичний засіб, обіг якого заборонено 2 мл ацетильованого опію, який знаходився в медичному шприці одноразового використання номінальним об`ємом 5 мл.
Цього ж дня близько 09 год. 25 хв. вказаний медичний шприц одноразового використання номінальним об`ємом 5 мл, заповнений до позначки 2 мл рідиною коричневого кольору був добровільно переданий працівникам поліції ОСОБА_7 .
Згідно висновку експерта № 11-2/4183 від 03.08.2017 надана на дослідження рідина коричневого кольору масою 1,921 г містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено.
Маса опію ацетильованого у рідині, в перерахунку на суху речовину, становить 0,175 г..
Опій ацетильований, згідно Списку № 1 «Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено» в Таблиці І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 (із змінами, внесеними згідно Постанов Кабінету Міністрів України від 12.12.2002 № 1890; від 04.06.2008 № 518; від 02.12.2009 № 1298; від 31.05.2010 №373; від 05.01.2011 № 4; від 02.03.2011 № 327; від 27.07.2011 № 796; від 05.10.2011 № 1050; від 29.02.2012 № 248; від 23.05.2012 № 408; від 22.08.2012 № 800; від 05.12.2012 № 1129; від 09.01.2013 № 15 та від 08.04.2013 № 234 є наркотичним засобом, обіг якого заборонено.
Крім того, 15.08.2018 близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та корисливий мотив, перебуваючи на території буд. АДРЕСА_1 під виглядом особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - незаконно збув, а саме: продав за 150 гривень ОСОБА_7 наркотичний засіб, обіг якого заборонено 1,8 мл ацетильованого опію, який знаходився в медичному шприці одноразового використання номінальним об`ємом 5 мл.
Цього ж дня близько 11 год. 20 хв. вказаний медичний шприц одноразового використання номінальним об`ємом 5 мл, заповнений до позначки 1,8 мл рідиною коричневого кольору був добровільно переданий працівникам поліції ОСОБА_7 .
Згідно висновку експерта від 17.08.2018 № 11-2/4476 надана на дослідження рідина коричневого кольору масою 1,628 г наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів не виявлено, в межах чутливості використаних методів дослідження.
Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26.04.2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» із змінами, внесеними згідно Постанови Верховного Суду № 16 від 18.12.2009 року, дії особи, яка під виглядом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, збуває будь - які інші засоби чи речовини з метою заволодіння грошима чи майном, потрібно кваліфікувати як шахрайство.
Вказаний факт 23.03.2018 слідчим Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001939 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.
Крім того, 16.08.2018 слідчим Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004922 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України
ОСОБА_4 15.08.2018 о 19 год. 25 хв. затриманий відповідно до вимог ст. 208 КПК України.
Слідчим за погодженням з прокурором 16.08.2018 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.307, ч.1 ст. 190 КК України, а саме в незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також збуті особливо небезпечних наркотичних засобів та заволодінні чужим майном шляхом обману.
Підозрюваним у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець м. Києва, освіта середня спеціальна, одружений, не працюючий, маючий на утриманні неповнолітню дитину, не зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.
Підозра ОСОБА_4 у вчиненні даного злочину обґрунтована зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:
Протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України;
Протоколом обшуку від 15.08.2018;
Протоколом допиту ОСОБА_7 ;
іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності;
В ході досудового розслідування кримінального провадження задля об`єктивного та швидкого його розслідування у розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, та які вказують що підозрюваний може:
переховатись від органу досудового розслідування та/або суду;
- незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні.
Зокрема, ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваний, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений злочин, який за ступенем тяжкості, згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином, та покарання за який становить від 6 до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).
Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)).
Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити наступне: підозрюваний:
- є місцевим мешканцем, однак ніде не працює, офіційно не одружений, відповідно не має постійного та законного джерела доходів для існування, та має можливість вільно змінити місце проживання.
Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик залишення ним місця проживання в будь-який час задля уникнення кримінальної відповідальності.
Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_4 може впливати на свідків, інших осіб у кримінальному провадженні, необхідно зазначити наступне. Даний ризик обґрунтовується тим, що наразі існує ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків, які були очевидцями даної події, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу, або використовуючи свої дружні відносини, змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань.
Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 у разі застосування до нього менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде переховатись від органу досудового розслідування та/або суду; впливати на свідків у кримінальному провадженні.
Враховуючи все вищезазначене, щодо ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків, а саме тримання під вартою.
І лише застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вище вказаним ризикам.
Згідно вимог ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування щодо нього запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_4 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК
України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Тому слідчий просила застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Києва, освіта середня спеціальна, одруженого, не працюючого, не зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 діб.
У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та просила його задовольнити.
Підозрюваний та захисник заперечували щодо застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку осіб, які брали участь у розгляді справи, слідчий суддя приходить до висновку що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, вирішуючи питання стосовно клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, при цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
В своєму клопотанні прокурор в судовому засіданні не довів що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Також прокурором не обґрунтовано жодного ризику, які б давали достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.
З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.
Ураховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного ОСОБА_4 винуватим, у вчиненні кримінального правопорушення якого він підозрюється, даних про його особу, наявність місця проживання на території Київської області, відсутність у нього судимостей, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Таким чином, для запобігання можливих ризиків, які зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні, слідчий суддя вважає за можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків визначених п.п. 1, 2, 3 ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 179, 181, 183, 194 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
В клопотанні старшого слідчого СВ Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001939 від 23.03.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.307, ч.1 ст. 190 КК України - відмовити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, а саме до 13 жовтня 2018 року, включно.
Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , в період доби з 22 години 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин наступного дня.
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 :
1.прибувати до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього за першою вимогою;
2. не відлучатися за межі території Київської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3.повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання.
Контроль за виконанням ухвали покласти на Києво-Святошинський ВП ГУНП в Київській області.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області на протязі 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1