Справа № 487/4096/18
Провадження № 1-кп/487/561/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2018 року Заводський районний суд м.Миколаєва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , законного представника ОСОБА_7 - ОСОБА_6 , захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , перекладача ОСОБА_11 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових рослідувань №0000345 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27 ч.3 ст.185 КК України,
ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 304 КК України,
клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №0000345 стосовно
ОСОБА_7 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
До Заводського районного суду м.Миколаєва надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27 ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 304 КК України, та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Ухвалою судді кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.
В ході підготовчого судового засідання прокурор просила призначити справу до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України.
Обвинувачені та їх захисники вважали можливим призначити справу до судового розгляду.
Заслухавши прокурора, обвинувачених та їх захисників, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Відповідно до ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.
В ч.2 ст.291 КПК України міститься перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт.
Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
У частині 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті цієї статті має відображатися в обвинувальному акті, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
Недетально викладене обвинувачення в обвинувальному акті з порушенням загальних вимог ст.91 КПК України є незрозумілим для обвинуваченого і порушує його право на захист.
Як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві" від 24.10.2003 року № 8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інша обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.
ОСОБА_4 обвинувачується у тому , що 05.10.2017 року близько 21.20. годин, діючи за попередньою змовою групою осіб зі ОСОБА_5 та малолітнім ОСОБА_7 сприяв вчиненню ними крадіжки майна "Релігійної громади свідків Єгови Заводського району м.Миколаєва", розташованої за адресою: м.Миколаїв вул. Залізничне селище 576/1, а саме двох камер зовнішнього відеоспостереження.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 27 ч. 3 ст. 185 КК України, тобто пособництво у таємному викраданні чужого майна, вчиненій за попередньою змовою групою осіб, поєднаній з проникненням у сховище.
Згідно ст. 27 КК України пособником є особа, яка сприяла вчиненню злочину іншими співучасниками. Відповідно до ч. 5 ст. 27 пособником визнається особа, яка сприяла вчиненню злочину; 1) порадами чи вказівками; 2) наданням засобів чи знарядь; 3) усуненням перешкод, - а так само особа, яка заздалегідь обіцяла; 4) переховати злочинця, знаряддя чи засоби вчинення злочину, сліди злочину чи предмети, здобуті злочинним шляхом; 5) придбати чи збути такі предмети; 6) іншим чином сприяти приховуванню злочину.
Суд вважає, що у обвинувальному акті сформульоване обвинувачення відносно ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 27 ст.185 КК України є неконкретним та нечітким. Так у акті не зазначені фактичні обставини щодо суб`єктивної сторони злочину, мотиву скоєного злочину. Крім того в обвинувальному акті чітко не зазначені конкретні дії ОСОБА_4 як пособника в розумінні ст. 27 КК України.
ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 05.10.2017 року у вечірній час, достовірно знаючи що ОСОБА_7 є малолітнім, сформував у нього бажання вчинити кримінальне правопорушення, тобто втягнув його у таємне викрадання чужого майна камер відеоспостереження з будівлі релігійної організації "Релігійної громади свідків Єгови Заводського району м.Миколаєва", розташованої за адресою: м.Миколаїв вул. Залізничне селище 576/1.
Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 304 КК України, тобто втягнення малолітнього у злочинну діяльність.
Об`єктивна сторона зазначеного злочину полягає у втягненні неповнолітніх: 1) у злочинну діяльність; 2) у пияцтво; 3) у заняття жебрацтвом; 4) у заняття азартними іграми. Втягнення - це дії, внаслідок яких інша особа спонукається до Певної поведінки, залучається до неї, в такої особи виникає бажання поводитись певним чином. Причому, на відміну від примушування, особа згодом вчиняє бажані для винного дії за власною волею. Втягнення полягає у впливі на свідомість конкретного неповнолітнього завдяки переконуванню в доцільності, вигідності певної поведінки. Воно здійснюється шляхом умовлянь, залякування, підкупу, обману, розпалювання почуття помсти, заздрощів або інших низьких спонукань, розповідей про легкість і доступність; певних дій, навчання способам та прийомам їх виконання тощо. Втягнення у злочинну діяльність означає втягнення у вчинення одного чи кількох злочинів. Під пияцтвом розуміють неодноразове вживання спиртних напоїв. Заняття жебрацтвом - це систематичне випрошування грошей у сторонніх осіб, а заняття азартними іграми - це систематична гра з метою отримання грошей чи інших матеріальних цінностей.
Суб`єктивна сторона злочину характеризується умисною виною.
Суд вважає, що обвинувачення ОСОБА_5 також не сформульовано належним чином, не зазначені фактичні обставини щодо суб`єктивної сторони злочину, а саме щодо форми вини та наслідків вчинення злочину.
Суд приходить до висновку, що вищевикладені факти, порушують права обвинувачених на захист, оскільки вони позбавлені можливості знати в чому вони обвинувачуються та здійснювати свій захист від висунутого чіткого та зрозумілого обвинувачення.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішення застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розглядісправи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення ( рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії), п. 79.
Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії, п. 34.
Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглянути у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «в» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції, п. 54).
Вищевикладене свідчить, що обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, що унеможливлює призначення справи до судового розгляду у відповідності до вимог КПК України і є безумовною підставою для повернення обвинувального акту прокурору на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.
Керуючись ст.ст. 314, 331, 372 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000345 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27 ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 304 КК України, клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №0000345 стосовно ОСОБА_7 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, повернути прокурору через його невідповідність вимогам КПК України.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1