Справа № 431/2337/17
Провадження № 11-кп/782/211/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши 17 липня 2018 року у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сєвєродонецьку кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 11 травня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА

Вироком Старобільського районного суду Луганської області від 23.10.2017 ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 27.04.2017 до 20.06.2017, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017 по день ухвалення вироку 23.10.2017, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 19.04.2018 вказаний вирок залишено без змін.

Оскаржуваною ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 11.05.2018 відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення за вироком Старобільського районного суду Луганської області від 23.10.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 2046-VIII від 18.05.2017) попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

До 20.06.2017 діяла попередня редакція вказаної частини статті, що передбачала зарахування строку попереднього ув`язнення у тому самому кримінальному провадженні з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (Закон № 838-VIII від 26.11.2015).

Відмовляючи у задоволенні цього клопотання засудженому, суд першої інстанції послався на вимоги ч. 1 ст. 58 Конституції України та ст. 5 КК України та визначив, що ці норми не передбачають закріплення дії на майбутнє закону, який поліпшує становище особи, після його скасування.

В апеляційній скарзі засуджений просить зарахувати йому у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 27.04.2017 (з дня фактичного затримання) по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки на момент вчинення злочину діяла ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015. Вважає, що у випадку, коли станом на 20.06.2017 особа мала право на застосування до неї положень, передбачених ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015, то згідно з ч. 2 ст. 5 цього Кодексу відсутні підстави для застосування відносно неї положень Закону від 18.05.2017, яким погіршуватиметься становище цієї особи. З цього приводу посилається на постанову Верховного Суду від 13.03.2018 року (справа №440/853/17; провадження №51-22 км17).

Після докладу суддею-доповідачем змісту ухвали, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- захисник, який підтримав вимоги апеляційної скарги обвинуваченого, пославшись на доводи, що в ній викладені;

- прокурор, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, пославшись на законність ухвали суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника та прокурора, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скаргзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що доводи обвинуваченого про неправильне застосування судом першої інстанції ч. 5 ст. 72 КК України є необґрунтованими, а ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Тотожні доводи обвинуваченого за його клопотанням були вже предметом розгляду судом апеляційної інстанції при перегляді вироку Старобільського районного суду Луганської області від 23.10.2017 за апеляційними скаргами захисника та прокурора, проте були визнані безпідставними.

При зарахуванні попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі або у строк іншого покарання, передбаченого ч. 1 ст. 72 КК України у редакції Закону від 26.11.2015 № 838-VIII підлягає застосуванню стосовно періодів попереднього ув`язнення, які тривали до 20.06.2017 включно, у тому числі до набрання чинності вказаним Законом, а в редакції Закону від 18.05.2017 № 2046-VIII - до періодів, які мали місце, починаючи з 21.06.2017, незалежно від того, коли було вчинено злочин за фактом якого здійснюється відповідне кримінальне провадження.

Даний висновок міститься у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06.06.2018 (справа № 180/746/16-к; провадження № 51-576км18).

За таких обставин, колегією суддів не встановлено істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які є підставою для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 407, ст.ст. 418, 419, 537 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 11 травня 2018 року без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3