Провадження № 1-кс/760/7998/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі: заявника ОСОБА_3 ,

розглянув скаргу ОСОБА_3 на постанову від 21.05.2018р. старшого детектива Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні № 0000441 від 11.05.2018р., -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга № 2423/07 ОСОБА_3 від 08.06.2018р. на постанову старшого детектива Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 від 21.05.2018р. про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні № 0000441 від 11.05.2018р.

Подана скарга обґрунтована тим, що 11.05.2018р., на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23.04.2018р., за заявою ОСОБА_3 , були внесені відомості до ЄРДР за № 0000441 за фактом вчинення детективом Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 службового підроблення, шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей до постанови від 29.11.2017р. про відмову у визнанні його потерпілим в кримінальному провадженні № 00000811 від 21.11.2017р. за ч. 1 ст. 366 КК України.

Проте, з необґрунтованих підстав, детективом НАБ України ОСОБА_4 була винесена постанова від 21.05.2018р. про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, що на думку заявника, свідчить про порушення детективом норм КПК України, тому просив скасувати вказану постанову, як незаконну.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримав подану скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити.

Детектив ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, проте надіслала свої письмові заперечення з приводу поданої скарги.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги, вважаю, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 303 КПК України закріплено право на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора на досудовому провадженні.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим може бути оскаржено особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно ч. 3 ст. 55 КПК потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактична (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальна (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого). Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Цей момент може збігатися з початком кримінального провадження або мати місце після його початку, але не може йому передувати. У разі коли особа не подавала відповідної заяви і була визнана потерпілим слідчим, прокурором або судом, права і обов`язки потерпілого виникають у неї з моменту надання згоди на таке визнання.

В ході судового розгляду скарги встановлено, що Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000441, відомості про яке внесені 11.05.2018р., на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23.04.2018р., за заявою ОСОБА_3 , за фактом вчинення детективом Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 службового підроблення, шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей до постанови від 29.11.2017р. про відмову у визнанні його потерпілим в кримінальному провадженні № 00000811 від 21.11.2017р. за ч. 1 ст. 366 КК України.

21.05.2018р. постановою старшого детектива Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 було відмовлено ОСОБА_3 у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні № 0000441 від 11.05.2018р., оскільки в даному провадженні на даний час відсутні будь-які відомості про спричинення моральної, фізичної або майнової шкоди ОСОБА_3 , а вказане в його заяві твердження про спричинення моральної та матеріальної шкоди на загальну суму 400000 грн., на думку детектива, не підтверджується жодними доказами.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, крім іншого, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, встановленому цим Кодексом випадках, - потерпілого.

З вказаними висновками детектива, викладеними в оскаржуваній постанові, слідчий суддя не погоджується, оскільки саме на детектива покладається обов`язок доказування обставин в кримінальному провадженні, проте детективом не були витребувані документи, оцінка доказам не була надана, тому рішення детектива є передчасним.

За таких обставин, постанова детектива від 21.05.2018р. підлягає скасуванню, а скарга задоволенню.

Керуючись статтями 2, 55, 303, 304, 305, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову від 21.05.2018р. старшого детектива Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні № 0000441 від 11.05.2018р.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1