АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/469/18 Справа № 705/4812/17 Категорія: ст. 81 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

в режимі відеоконференції

з ДУ «Уманська виправна

колонія № 129»:

засудженої ОСОБА_8 ,

представників колонії ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 квітня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення засудженої від відбування покарання, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 12.06.2017 ОСОБА_8 засуджена за ч. 4 ст. 190 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить їй на праві власності. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за даним вироком та за попереднім вироком Апеляційного суду Київської області від 10.11.2014 за яким ОСОБА_8 визнано винуватою за ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ст.. 70 КК України та призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить їй на праві власності.

На підставі ст. 72 КК України ОСОБА_8 зараховано в строк відбутого покарання термін попереднього ув`язнення з 28.05.2015 по 12.06.2017, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

15.11.2017 захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_8 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням про застосування до ОСОБА_8 ст. 6 Закону України «Про амністію в 2014 році» від 08.04.2014, просив скоротити наполовину невідбуту частину покарання та звільнити засуджену від призначеного покарання умовно-достроково.

10 квітня 2018 року ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області відмовлено в задоволенні вказаного клопотання, посилаючись на те, що ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до вчиненого злочину не довела, що вона стала на шлях виправлення.

Не погоджуючись з ухвалою суду захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій, вважаючи її незаконною просив скасувати та застосувати до ОСОБА_8 ст. 6 ЗУ «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014, скоротити наполовину не відбуту частину покарання та звільнити від відбування покарання засуджену ОСОБА_8 згідно ст. 81 КК України умовно-достроково. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції не дотримано норм диспозитивності ч. 3 ст. 26 КПК України, оскільки клопотання містило дві вимоги: про застосування ЗУ «Про амністію у 2014 році» та про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 , рішення в частині вирішення клопотання про застосування ЗУ «Про амністію у 2014 році» судом першої інстанції прийнято не було. Крім того, зазначає, що судом не взято до уваги фізичний та психологічний стан ОСОБА_8 , оскільки остання тяжко хвора їй встановлено діагноз: Гіпертонічна хвороба ІІ ст., ризик високий ,та потребує термінового лікування. Також зазначає, що ОСОБА_8 є пенсіонеркою та за станом здоров`я за правилами установи не працює. Мала лише одне стягнення на початку відбування покарання, за те, що не зняла натільний хрестик, яке знято та погашено, а також 2 заохочення.

Заслухавши суддю-доповідача, думки захисника ОСОБА_7 та засудженої ОСОБА_8 , які частково підтримали апеляційну скаргу захисника, просили звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання умовно-достроково; думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги ; думки представників виправної колонії ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які також заперечили проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року - умовно-дострокове звільнення має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених, а також - для попередження здійснення нових злочинів. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України). Рішення в питанні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання можна приймати лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого, з`ясування питання про ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, про його участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його намірів на майбутнє, зокрема, наявності бажання і реальної можливості залучення до праці при поверненні додому, тощо.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушень правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь у суспільному житті колективу і сумлінне ставлення до громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, сумлінне ставлення до навчання, праці, визнання вини у вчиненому злочині тощо.

Дослідивши обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що засуджена ОСОБА_8 , відбуваючи покарання у виді позбавлення волі, поведінкою і ставленням до праці не довела своє виправлення.

Під час утримання в СІЗО м. Києва характеризувалася посередньо, вимог режиму утримання не порушувала, стягнень та заохочень не мала.

В Уманській виправній колонії № 129 відбуває покарання з 05.05.2015. 26.05.2015 була етапована до СІЗО м. Києва, де вимог режиму тримання не порушувала, стягнень не мала. Залучалась до праці, за що мала два заохочення правами начальника СІЗО.

06.10.2017 повернулась до Уманської виправної колонії № 129, де за час відбування покарання характеризується посередньо, мала одне стягнення, яке на даний час погашено у встановленому законом порядку, вимог режиму відбування покарання дотримується під контролем адміністрації, заохочень не має, на підприємстві не працевлаштована так як є пенсіонером, намагається виконувати законні вимоги персоналу установи виконання покарань, до виконання робіт з благоустрою відноситься задовільно.

17.10.2017 комісією установи розглядались питання про можливість застосування зміни умов тримання відповідно до ст. 101 КВК України та можливість застосування передбачених законом заохочувальних норм відповідно до ст.ст. 81, 82 КК України, в задоволенні яких було відмовлено у зв`язку з тим, що засуджена не стає на шлях виправлення.

Крім того, ОСОБА_8 відбуває покарання з вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. Даний злочин вона вчинила до постановлення попереднього вироку вироку Апеляційного суду Київської області від 10.11.2014, яким її засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України та на підставі ст. 70 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. За вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 13.07.2017, за яким на даний час відбуває покарання, остаточне покарання призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. В строк відбування покарання частково зараховано відбуте покарання за попереднім вироком з 27.02.2015 дата затримання після вступу вироку Апеляційного суду Київської області від 10.11.2014 в законну силу, та з 28.05.2015 по 12.06.2017 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання зараховано термін попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Наведене дає підстави вважати, що поведінку засудженої ОСОБА_8 в період відбування покарання в Уманській виправній колонії № 129 не можна назвати вцілому сумлінною.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не погоджується з доводами захисника ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_8 своєю поведінкою і ставленням до скоєного довела своє виправлення і заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки це спростовується наведеними вище фактичними даними.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на незадовільний стан здоров`я ОСОБА_8 , як на одну з підстав звільнення останньої від відбування покарання умовно-достроково, не підтверджені матеріалами провадження.

Крім того, в матеріалах провадження відсутні дані, які б свідчили про те, що за станом здоров`я ОСОБА_8 не може відбувати покарання у виді позбавлення волі і таких даних стороною захисту не надано.

Колегія суддів вважає, що підстави для скасування ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області, яка є законною та обґрунтованою, і застосування до ОСОБА_8 умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання - відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 404, 407, 537 КПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 квітня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення засудженої від відбування покарання, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :