Справа № 183/5605/17
№ 1-кп/183/432/18
В И Р О К
іменем України

24 травня 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000321 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, з повною середньою освітою, військовослужбовця за мобілізацією військової частини польова пошта НОМЕР_1 , навідника кулеметного взводу роти вогневої підтримки 1 парашутно - десантного батальйону військової частини НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
- 11.11.2010 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3ст. 185, ч.2 ст. 185, ст.70, ст.75, ст. 104 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки;
- 26.01.2012 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ст.70, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
- звільненого 30.07.2013 року умовно-достроково строком на 10 місяців 29 днів,
- 13.10.2017 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.15, ч.2,3 ст. 185, ч.1 ст.70, ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

09 березня 2015 року наказом № 61 командира (по стройовій частині) військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується в АДРЕСА_3 , солдата ОСОБА_3 , призваного під час часткової мобілізації, зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та 01 квітня 2015 року наказом №80 командира (по стройовій частині) солдата ОСОБА_3 призначено на посаду - навідника кулеметного взводу роти вогневої підтримки 1 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_2 .
Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 05 березня 2015 року в Україні діє особливий період.
Однак, 03 лютого 2016 року солдат ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, самовільно залишив військову частину, без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення як до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 , яка розташована в АДРЕСА_3 , так і до місця служби, яке на час самовільного залишення дислокувалося у 199 навчальному центрі Високомобільних десантних військ в Житомирській області, до 10 жовтня 2017 року коли солдат ОСОБА_3 прибув до розташування військової частини НОМЕР_2 та заявив про себе, внаслідок чого злочин було припинено.
Таким чином, у період з 03 лютого 2016 року по 10 жовтня 2017 року солдат ОСОБА_3 самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та незаконно перебував за її межами.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину та показав, що у 2014 році він був мобілізований до лав Збройних Сил України, а 09 березня 2015 року його було зараховано до особового складу військової частини НОМЕР_2 , та того ж року, їх бригаду було направлено в зону проведення антитерористичної операції, де вони пробули 2-3 тижні. У зв`язку з тим, що він є особою, що раніше судима, з нього глузували у військовій частині, а тому боячись скоїти злочин, він самовільно залишив розташування військової частини та поїхав додому і весь час він знаходився вдома, а зрозумівши протиправність своїх дій, 10 жовтня 2017 року він повернувся до військової частини. У скоєному щиро кається.
В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що він є особою, що раніше судима, за місцем служби характеризується негативно (а.п.26), скоєний ним злочин відноситься до категорії тяжких.

Однак, обставин, що обтяжують його покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Крім того, обвинувачений, вину визнав повністю, на обліках у лікарів не перебуває (а.п.21,22,23), приймав участь в антитерористичній операції.

Щире каяття ОСОБА_3 визнається обставиною, що пом`якшує його покарання.

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_3 без ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, що буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання з покаранням, призначеним вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.10.2017 року ОСОБА_3 призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Копію вироку ОСОБА_3 , вручити негайно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1