П О С Т А Н О В А

24 травня 2018 року м. Зміїв

Суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 , в інтересах якої по довіреності діє ОСОБА_5 , про скасування застосованого у кримінальній справі арешту майна,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив скасувати арешт, накладений постановою старшого помічника військового прокурора Харківського гарнізону майора юстиції ОСОБА_6 від 28 березня 2011 року, на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 80304 грн 00 к.

В обґрунтування клопотання вказав, що вироком Зміївського районного суду Харківської області від 07.09.2012 ОСОБА_7 засуджений за сукупністю злочинів, передбачених частиною 3 статті 365, частиною 1 статті 209, частиною 2 статті 191 Кримінального кодексу України, та йому було призначено наступне покарання: - за частиною 3 статті 365 Кримінального кодексу України із застосуванням статті 69 Кримінального кодексу України - 4 роки 6 місяців позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчою та адміністративно-господарською діяльністю строком 3 роки; - за частиною 1 статті 209 Кримінального кодексу України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчою та адміністративно- господарською діяльністю строком 2 роки з конфіскацією коштів або іншого майна, одержаних злочинним шляхом та з конфіскацією майна, яке є його власністю; - за частиною 2 статті 191 Кримінального кодексу України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчою та адміністративно- господарською діяльністю строком 1 рік.

Відповідно до статті 70 Кримінального кодексу України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчою та адміністративно-господарською діяльністю строком 3 роки, з конфіскацією грошових коштів або іншого майна, одержаних злочинним шляхом та з конфіскацією майна, яке є його власністю.

19.12.2012 ухвалою колегії суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Харківської області вирок Зміївського районного суду Харківської області від 07.09.2012 в частині засудження ОСОБА_7 за частиною 1 статті 209, частиною 3 статті 365 Кримінального кодексу України - скасовано, а справа в цій частині направлена на новий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Цей же вирок від 07.09.2012 в частині засудження ОСОБА_7 за частиною 2 статті 191 Кримінального кодексу України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчою та адміністративно-господарською діяльністю строком 1 рік - змінено та застосовано до засудженого статтю 75 Кримінального кодексу України, звільнивши його від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки, із покладанням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Після цього, 08.11.2013 ОСОБА_7 був засуджений Зміївським районним судом Харківської області за частиною 1 статті 365 Кримінального кодексу України, із застосуванням частини 3 статті 5 Кримінального кодексу України, до 4 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчою та адміністративно господарською діяльністю строком 2 роки.

В силу частини 4 статті 70 Кримінального кодексу України за сукупністю злочинів, застосувавши принцип поглинання більш суворим покаранням по даному вироку менш суворого покарання, призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 07.09.2012 за частиною 2 статті 191 Кримінального кодексу України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчою та адміністративно-господарською діяльністю строком 1 рік, остаточно ОСОБА_7 визначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчою та адміністративно- господарською діяльністю строком 2 роки. В силу статті 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_7 від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі звільнено з випробувальним терміном 2 роки, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Даний вирок на час звернення до суду з клопотанням про скасування арешту набрав законної сили. В апеляційному порядку не оскаржувався. Цивільний позов пред`явлено не було.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 02.04.2014 ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 08.11.2013 за частиною 1 статті 365 Кримінального кодексу України, у зв`язку з набранням 28.02.2014 чинності Закону України "Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень статті 19 Конвенції ООН проти корупції", яким скасовано кримінальну відповідальність, у тому числі за діяння, передбачене частиною 1 статті 365 Кримінального кодексу України, яке було інкриміновано ОСОБА_7

28 березня 2011 року постановою старшого помічника військового прокурора Харківського гарнізону майора юстиції ОСОБА_6 , з метою забезпечення відшкодування заподіяної злочином шкоди а також можливого цивільного позову, було накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 80304 грн 00 к.

Однак, як було зазначено вище, військовий прокурор з цивільним позовом до ОСОБА_7 до суду не звертався, вирок в частині цивільного позову до виконання не звертався.

Згідно з вимогами статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Статтею 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, за заявою стягувача про примусове виконання рішення, за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді.

Прокурор у встановлений законом строк із зазначеною заявою до виконавчої служби не звертався, а чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі викладеного заявник дійшов висновку про наявність підстав для скасування арештованого майна, оскільки відпала потреба у його продовженні.

Представник заявника ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав заяву розгляд клопотання за його відсутності, на задоволенні клопотання наполягав з підстав викладених у клопотанні.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, мотивуючи тим, що у клопотанні про скасування арешту заявником безпідставно вказано, що у кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся. Насправді такий позов був заявлений, і вироком Зміївського районного суду від 07.09.2012 він був задоволений на суму 80304 грн., а ухвалою суду апеляційної інстанції в цій частині вирок залишено без змін.

Крім того, на думку прокурора заявником не надано документів, якими підтверджується, що заявник ОСОБА_8 є спадкоємцем, що прийняв спадщину, після засудженого ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з тим, військовою прокуратурою встановлюється коло спадкоємців з метою заміни сторони у виконавчому провадженні її правонаступниками, які мають відповідати за боргами спадкодавця в межах вартості успадкованого майна.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного:

Відповідно до пункту 9 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 409 Кримінально-процесуального кодексу України (в редакції 1960 року), питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

Відповідно до статті 411 Кримінально-процесуального кодексу України (в редакції 1960 року), питання пов`язані з виконанням вироку, вирішуються судом у судовому засіданні з участю прокурора.

В судове засідання, як правило, викликається засуджений, а за його клопотанням і захисник. Якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, викликається також при необхідності цивільний позивач і цивільний відповідач. Неявка цих осіб не зупиняє розгляду справи.

При вирішенні судом питання про звільнення від відбуття покарання в зв`язку з хворобою обов`язкова присутність представника лікарської комісії, що дала висновок про стан здоров`я засудженого.

Розгляд справи починається доповіддю судді, після чого заслуховуються пояснення осіб, що з`явилися в судове засідання, і думка прокурора. Потім суддя виходить до нарадчої кімнати для винесення постанови.

При вирішенні судом питань, зв`язаних з виконанням вироку, ведеться протокол судового засідання.

Відповідно до пункту 4 Постанови №11 від 21.12.1990 Пленуму Верховного Суду України визначено, що у порядку, передбаченому ст. 411 КПК України, суди вправі вирішувати такі питання, які виникають при виконанні вироків внаслідок їх недоліків, в тому числі і про скасування заходів по забезпеченню цивільного позову чи можливої конфіскації майна, якщо при винесенні виправдувального вироку чи відмови у позові або незастосуванні конфіскації вироком ці заходи не скасовані.

Постановою старшого помічника військового прокурора Харківського гарнізону від 28.03.2011 майора юстиції ОСОБА_6 , накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 80304 грн 00 к. (т. 1 а. п. 258-260).

Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 07 вересня 2012 року ОСОБА_7 засуджено за частиною 3 статті 365, частиною 1 статті 209, частиною 2 статті 191 Кримінального кодексу України, та призначено покарання: - за частиною 3 статті 365 Кримінального кодексу України із застосуванням статті 69 Кримінального кодексу України - 4 роки 6 місяців позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчою та адміністративно-господарською діяльністю строком 3 роки; - за частиною 1 статті 209 Кримінального кодексу України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчою та адміністративно- господарською діяльністю строком 2 роки з конфіскацією коштів або іншого майна, одержаних злочинним шляхом та з конфіскацією майна, є його власністю; - за частиною 2 статті 191 Кримінального кодексу України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчою та адміністративно- господарською діяльністю строком 1 рік. Відповідно до статті 70 Кримінального кодексу України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань остаточно ОСОБА_7 було призначено покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчою та адміністративно-господарською діяльністю строком 3 роки, з конфіскацією грошових коштів або іншого майна, одержаних злочинним шляхом та з конфіскацією майна, яке є його власністю.

Цим же вироком задоволено цивільний позов прокурора та стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави в особі ДП "Благодатне" 80304 грн 00 к. матеріальної шкоди. (т. 8 а. с. 155-168).

19.12.2012 ухвалою колегії суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Харківської області апеляційну скаргу захисника задоволено частково, а вирок Зміївського районного суду Харківської області від 07.09.2012 в частині засудження ОСОБА_7 за частиною 1 статті 209, частиною 3 статті 365 Кримінального кодексу України - скасовано, та справу в цій частині направлено на новий розгляд до того ж суду в іншому складі суду. Цей же вирок в частині засудження ОСОБА_7 за частиною 2 статті 191 Кримінального кодексу України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчою та адміністративно-господарською діяльністю строком 1 рік - змінено та застосовано до засудженого статтю 75 Кримінального кодексу України, звільнивши його від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки, із покладанням обов`язків, визначених статтею 76 Кримінального кодексу України. В іншій частині, в тому числі і щодо цивільного позову, вирок залишено без змін. (т. 8 а. с. 231-239).

Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 08.11.2013 ОСОБА_7 був засуджений за частиною 1 статті 365 Кримінального кодексу України, із застосуванням частини 3 статті 5 Кримінального кодексу України, до 4 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчою та адміністративно господарською діяльністю строком 2 роки. В силу частини 4 статті 70 Кримінального кодексу України за сукупністю злочинів, застосувавши принцип поглинання більш суворим покаранням по даному вироку менш суворого покарання, призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 07.09.2012 за частиною 2 статті 191 Кримінального кодексу України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчою та адміністративно-господарською діяльністю строком 1 рік, остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчою та адміністративно- господарською діяльністю строком 2 роки. В силу статті 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_7 від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі звільнено з випробувальним терміном 2 роки, з покладанням обов`язків, передбачених статтею 76 Кримінального кодексу України. (т. 8 а. с. 333-336).

Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 08.11.2013 - набрав законної сили 26.11.2013. (т. 8 а. п. 339).

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 02.04.2014 ОСОБА_7 було звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 08.11.2013 за частиною 1 статті 365 Кримінального кодексу України, у зв`язку зі скасуванням кримінальної відповідальності. (т. 8 а. с. 349).

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 03.07.2014 ОСОБА_7 було звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 07.09.2012 за частиною 2 статті 191 Кримінального кодексу України, на підставі пункту "г" статті 1 Закону України "Про амністію у 2014 році". (т. 8 а. с. 371-372).

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 324 Кримінально-процесуального кодексу України (в редакції 1960 року), постановляючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

Проте, судом зазначене питання при постановлені вироку не було вирішено. Водночас, судом вирішено питання про задоволення цивільного позову на суму 80304 грн., з метою забезпечення якого і було застосовано арешт майна ОСОБА_7 .

Відомості про те, що вирок в частині відшкодування матеріальної шкоди був виконаний в матеріалах справи відсутні.

Прокурором обґрунтовано стверджується про безпідставність доводів клопотання про відсутність цивільного позову у кримінальному провадженні.

Також, до клопотання додано копію свідоцтва про шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , однак не надано доказів того, що вона входить до складу спадкоємців ОСОБА_7 , що прийняли спадщину.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування арешту нерухомого майна ОСОБА_7 на підставі клопотання ОСОБА_4 та доданих до нього документів.

Керуючись пунктом 9 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України, статтями 409, 411 Кримінально-процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання представника заявника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про скасування арешту нерухомого майна ОСОБА_7 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1