Справа № 449/612/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.06.2018 м.Перемишляни

13.06.2018 року слідчий суддя Перемишлянського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Перемишлянського відділення поліції Золочівського відділу поліції ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , про надання дозволу на призначення та проведення судово-наркологічної експертизи у кримінальному провадженні №0000161 від 30.05.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
слідчий СВ Перемишлянського відділення поліції Золочівського відділу поліції ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 , звернувся до слідчого судді Перемишлянського районного суду Львівської області із клопотанням про надання дозволу на призначення та проведення судово-наркологічної експертизи у кримінальному провадженні №0000161 від 30.05.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно 21.00 год. 28 травня 2018 року в приміщенні будинку, що в с. Чуперносів Перемишлянського району Львівської області, ОСОБА_3 маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив сварку з своєю колишньою дружиною ОСОБА_4 . Під час сварки ОСОБА_3 шарпав за одяг, схопив обома руками ОСОБА_4 за лікті та сильно стиснув, крім цього наніс один удар лівою рукою у область голови з права останній. Після того ОСОБА_3 наніс ще два удари руками в область грудей ОСОБА_4 . Своїми діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження, у вигляді одного синця на грудях справа, одного синця на грудях зліва, два синці на правій руці та чотири синці на лівій руці, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 16/2018 від 05.06.2018 року, відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_3 підозрюється у незаконному спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Згідно довідки Перемишлянської ЦРЛ від 07.06.2018 № 540 ОСОБА_3 перебуває на «Д» обліку в наркологічному кабінеті з діагнозом F.10.30. і для встановлення чи страждає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від алкоголізму, наркотичної залежності і чи потребує заходів примусового лікування необхідно провести судово-наркологічну експертизу.

Враховуючи, що для вирішення питання чи страждає підозрюваний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від алкоголізму, наркотичної залежності і чи потребує заходів примусового лікування необхідні спеціальні знання. Посилається на вимоги ст.ст. 110, 242, 243, 486 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, просить розглянути клопотання та призначити судово-наркологічну експертизу, проведення якої доручити експертам Львівського обласного державного клінічно наркологічного диспансеру та призначити такі питання:
- чи страждає підекспертний ОСОБА_3 від алкоголізму чи наркотичної залежності?

- чи потребує ОСОБА_3 заходів примусового лікування?

- чи не має в даному випадку протипоказань до проведення такого лікування?

Відповідно до ч.3 ст. 244 КПК України особа, яка подала клопотання, повідомляється про місце та час його розгляду, проте її неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання, крім випадків, коли її участь визнана слідчим суддею обов`язковою.

Згідно ч. 3 ст. 244 КПК України, клопотання розглядається слідчим суддею місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, не пізніше п`яти днів із дня його надходження до суду. Особа, яка подала клопотання, повідомляється про місце та час його розгляду, проте її неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання, крім випадків, коли її участь визнана слідчим суддею обов`язковою.

Як передбачено чинним законодавством, органи досудового розслідування повинні у відповідності до ст. 91 КПК України встановлювати обставини, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та у відповідності до положень ст. 92 КПК України саме на слідчого та прокурора покладено обов`язок доказування обставин передбачених ст. 91 КПК України, який згідно з частиною другою зазначеної статті полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст.242 КПК України, експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, за дорученням слідчого судді чи суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження або, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права. Слідчий або прокурор зобов`язані звернутися з клопотанням до слідчого судді для проведення експертизи щодо:
1) встановлення причин смерті;
2) встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень;
3) визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності;
4) встановлення віку особи, якщо це необхідно для вирішення питання про можливість притягнення її до кримінальної відповідальності, а іншим способом неможливо отримати ці відомості;
5) встановлення статевої зрілості потерпілої особи в кримінальних провадженнях щодо злочинів, передбачених статтею 155 Кримінального кодексу України.
6) визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням.
Примусове залучення особи для проведення медичної або психіатричної експертизи здійснюється за ухвалою слідчого судді, суду.
Відповідно до ч.3 ст.243 КПК України, експерт залучається за наявності підстав для проведення експертизи за дорученням слідчого судді чи суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.244 КПК України, у разі якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання, сторони кримінального провадження мають право звернутися з клопотанням про проведення експертизи до слідчого судді.

Як вбачається із клопотання, слідчий просить призначити та провести судово-наркологічну експертизу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для встановлення чи страждає останній від алкоголізму, наркотичної залежності і чи потребує заходів примусового лікування, проте посилається на вимоги ст. 486 КПК України, яка встановлює необхідність проведення комплексної психолого-психіатричної і психологічної експертизи неповнолітнього підозрюваного чи обвинуваченого.
Відповідно до ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що:
1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності;
2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.
Якщо під час досудового розслідування будуть встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, слідчий, прокурор виносить постанову про зміну порядку досудового розслідування і продовжує його згідно з правилами, передбаченими цією главою. Кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру. Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.
Окрім цього, як вбачається із долученого до матеріалів клопотання витягу з ЄРДР №0000161 від 30.05.2018 року, ОСОБА_3 підозрюється у незаконному спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тому суд не вбачає необхідності в отриманні такого висновку, оскільки висновок експерта по даній експертизі не може вважатися належним доказом.
Відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У контексті правомірності обмежень прав людини принцип верховенства права у практиці ЄСПЛ втілюється у встановленні критеріїв пропорційності таких обмежень.

Так, незалежно від конкретних формулювань обмежень прав людини, при оцінці їхньої правомірності та виправданості Суд послідовно вирішує чотири групи питань:

1)Чи було передбачене законом те обмеження (втручання), що заперечується;

2)чи переслідувало воно одну з легітимних цілей, зазначених у конвенції;

3)чи було воно необхідним у демократичному суспільстві;

4)чи було воно розмірним до тієї правової мети, яка досягалась.

Також, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Відповідно до ч.4 ст. 244 КПК України, слідчий суддя, встановивши, що клопотання подано без додержання вимог частини другої цієї статті, повертає його особі, яка його подала, про що постановляє ухвалу.
Зважаючи на викладене та враховуючи те, що слідчим не доведено необхідності призначення та проведення судово-наркологічної експертизи, зокрема, що це має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні,а також останнім не надано доказів, якими обґрунтовуються доводи клопотання, тому приходжу до висновку, що у такому слід відмовити та повернути його особі, яка його подала згідно вимог ч.4 ст. 244 КПК України.
Керуючись ст.ст. 242-244 КПК України , слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Перемишлянського відділення поліції Золочівського відділу поліції ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , про надання дозволу на призначення та проведення судово-наркологічної експертизи у кримінальному провадженні №0000161 від 30.05.2018, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1