Справа №635/993/17
Провадження №1-кп/635/79/2018

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
потерпілих - ОСОБА_4
ОСОБА_5
представника потерпілих - ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7
захисників - ОСОБА_8
ОСОБА_9
обвинуваченого - ОСОБА_10
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Харківського районного суду Харківської області перебуває зазначене кримінальне провадження.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03 серпня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 03 жовтня 2018 року.
Відповідно з вимогами ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до ч.6 ст.181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора.
Прокурор у судовому засіданні просив продовжити обраний раніш у відношенні обвинуваченого запобіжний захід ще на 60 днів, посилаючись на те, що ризики, які слугували підставою для обрання цього запобіжного заходу не відпали.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисники у судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.
Потерпілі та їх представник у судовому засіданні підтримали доводи, викладені в клопотанні прокурора та просили його задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_10 у судовому засіданні підтримав позицію, висловлену обвинуваченим ОСОБА_7 та його захисниками.
При вирішенні заявлених клопотань суд виходить з наступного.
Згідно вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.
Вимогами ст.178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим
умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування суворих запобіжних заходів, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не обравши до особи запобіжні заходи, а саме домашній арешт. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Продовжуючи у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 03 серпня 2018 року запобіжний захід у вигляді домашнього арешту суд виходив з наявності ризиків, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України.
Вирішуючи питання про продовження строків домашнього арешту, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого, викладені в ухвалі про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, дані про те. що на теперішній час обвинувачений працевлашувався, але працює не тривалий час, беручи до уваги посилання прокурора на те, що обвинувачений в разі скасування або зміни запобіжного заходу на більш м`який може переховуватися від суду, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а тому вважає доцільним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки більш м`який запобіжний захід, ніж домашній арешт є недієвим та є всі підстави вважати, що ця міра запобіжного заходу зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченим.
Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт.
У той же час суд вважає, що посилання прокурора на існування ризику, передбаченого пунктом 3 частини 1 статті 177 КПК України, є безпідставним, оскільки не було доведено ним у судовому засіданні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 181, 194, 201, 331 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під домашнім арештом задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченому без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 в період час з 22.00 години до 07.00 години ранку наступного дня.
Встановити строк дії ухвали - два місяці, тобто до 03 грудня 2018 року.
Зобов`язати ОСОБА_7 протягом часу до 03 грудня 2018 року включно:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити ОСОБА_7 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Копію ухвали направити для виконання до Харківського ВП ГУНП в Харківській області за місцем проживання обвинуваченого.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Суддя ОСОБА_1