Справа № 157/846/18
Провадження №1-кп/157/65/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2018 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

начальника Камінь-Каширського відділу Маневицької місцевої

прокуратури ОСОБА_3 ,

прокурора Камінь-Каширського відділу Маневицької місцевої

прокуратури ОСОБА_4 ,

обвинуваченої та цивільного відповідача ОСОБА_5 ,

її захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_7 ,

її представника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Камені-Каширському кримінальне провадження № 0000262 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Хотешів, жительки АДРЕСА_1 , освіта повна загальна середня, одруженої, на утриманні двоє дітей, не працюючої, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

в с т а н о в и в :

24 липня 2017 року біля 20 год. 30 хв. обвинувачена ОСОБА_5 , знаходячись біля в`їзду на територію домогосподарства АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи із злочинною недбалістю, схопивши своєю правою рукою за волосся голови потерпілої ОСОБА_7 , потягнула її до низу змусивши присісти на землю, внаслідок чого спричинила їй середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої великогомілкової кістки в нижній третині заднього краю, а також закритий перелом верхньої лівої малогомілкової кістки з незначним зміщенням відломків, по ознаці тривалого розладу здоров`я терміном більше як 21 день.

Обвинувачена ОСОБА_5 винуватість в інкримінованому їй правопорушенні не визнала та показала, що 24 липня 2017 року дійсно виник конфлікт із потерпілою, під час якого вона взяла її за волосся і відштовхнула. Тілесних ушкоджень не завдавала.

Винуватість обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, доведена наступними дослідженими в судовому засіданні доказами.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_7 показала суду, що 24 липня 2017 року після повернення додому з м. Каменя-Каширського біля її садиби близько 21 год. до неї підійшла обвинувачена ОСОБА_5 і почала з`ясовувати стосунки відносно пліток, які розійшлися по селі. Її додому підвезли подружжя ОСОБА_9 . Обвинувачена пішла додому і коли вона повернулася забирати сумки, ОСОБА_5 знову підійшла до неї і продовжувала звинувачувати її в розповсюджені пліток. Під час цього ОСОБА_5 схопила її за волосся правою рукою і з усієї сили потягнула в результаті чого вона впала на землю. Оскільки ліва нога була під правою, то вона втратила рівновагу і, падаючи на землю, отримала переломи лівої ноги. З приводу тілесних ушкоджень тривалий час лікувалася і вона визнана інвалідом ІІІ групи.

Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 показали суду, що в той день бачили обвинувачену і потерпілу, які з`ясовували відносини. Пізніше потерпіла сиділа на траві і говорила, що ОСОБА_5 поламала їй ногу. Крім того, свідок ОСОБА_10 автомобілем ОСОБА_5 возив потерпілу в лікарню і при транспортуванні потерпіла вказувала, що ногу поламала обвинувачена, а та, в свою чергу, заперечувала.

Свідок ОСОБА_12 показала, що дійсно під вечір йшла по корову щоб забрати з пасовища і бачила обвинувачену і потерпілу. Потерпіла говорила, що ОСОБА_5 поламала їй ногу, а обвинувачена що лише взяла її за волосся і просила щоб не повідомляли поліцію.

Свідки ОСОБА_13 і ОСОБА_14 показали суду, що 24 липня 2017 року разом із потерпілою поверталися з м. Каменя-Каширського додому. Біля садиби ОСОБА_7 до них підбігла обвинувачена і почала з`ясовувати відносини із потерпілою щодо розповсюдження пліток відносно її поведінки. Пізніше потерпіла говорила, що ОСОБА_5 поламала їй ногу.

Свідок ОСОБА_15 показав, що надавав допомогу потерпілій. Коли прийшов на виклик, потерпіла ОСОБА_7 сиділа на траві і йому говорила, що перелом ноги їй спричинила ОСОБА_5 . Він порадив негайно відвезти її до лікарні, оскільки перелом був складний. Про те, що потерпіла була сильно п`яна, він ствердити не може.

Свідки ОСОБА_16 свекруха обвинуваченої, ОСОБА_17 , ОСОБА_18 свекруха та син потерпілої, показали, що дійсно ОСОБА_19 отримала тілесні ушкодження і була доставлена в лікарню.

Показання даних свідків стверджують наявність конфлікту між обвинуваченою та потерпілою та отримання нею тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновків експерта № 116 від 18 серпня 2017 року, №125 від 24 травня 2018 року, № 144 від 11 липня 2018 року у ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої великогомілкової кістки в нижній третині та в ділянці заднього краю та закритий перелом верхньої третини лівої малогомілкової кістки з незначним зміщенням відломків. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупого предмету (предметів), без відображення контактуючої поверхні останнього (останніх), можливо при обставинах, про які потерпіла розповідала та демонструвала під час слідчого експерименту, проведеного 11 квітня 2018 року, терміном утворення відповідає даним в медичній документації. Вказаний перелом (спіралеподібний) можливий при обертанні лівої нижньої кінцівки по вертикальній осі коли фіксована стопа. Дані тілесні ушкодження по ступеню тяжкості відносяться до категорії середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я терміном більше як 21 день.

Даних про те, що вказані тілесні ушкодження утворилися при падінні з висоти власного зросту, немає.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 11 квітня 2018 року та ілюстраційної таблиці до нього ОСОБА_7 показала як і де обвинувачена схопила її за волосся та змусила присісти на землю в результаті чого вона поламала ногу.

Допитаний з приводу зазначених експертиз судово-медичний експерт ОСОБА_20 підтвердив дані висновки з обґрунтуванням свого висновку, що є переконливим для суду.

Заявлене клопотання адвокатом ОСОБА_6 про недопустимість як доказу висновків експертиз у зв`язку із невитребуванням в законному порядку історії хвороби потерпілої, не заслуговує на увагу, оскільки в ході досудового та судового розслідування встановлено, що потерпілій ОСОБА_7 було заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості і вона зверталася із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченої. Вона, як потерпіла, мала право на подання органу досудового розслідування своєї історії хвороби по факту спричинення їй тілесних ушкоджень. В матеріалах справи відсутні дані про те, що цю історію хвороби було витребувано органами досудового слідства. За даних підстав вказане клопотання до задоволення не підлягає.

Оцінюючи досліджені під час судового розгляду докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд вважає, що обвинувачена ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України, оскільки, хапаючи потерпілу за волосся та застосовуючи при цьому силу, передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків і легковажно розраховувала на їх відвернення, заподіяла потерпілій необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В ході дослідження доказів встановлено, що саме від дій обвинуваченої потерпілій було спричинено тілесні ушкодження і покликання її на те, що вона отримала їх з власної вини, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не знайшло свого підтвердження і до уваги судом не приймається. ОСОБА_5 заперечує очевидне, висуває інші версії, покликається на факти які не мають відношення до даного кримінального провадження.

Судом встановлено, що між сторонами були нормальні та дружні стосунки, але рознесені по селу плітки щодо поведінки обвинуваченої стали причиною конфлікту.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 показала, що дійсно розповіла ОСОБА_5 про те, що нібито вона купалася в ставку із невідомими чоловіками і що про це розповідала людям потерпіла, однак особисто від ОСОБА_7 вона про це не чула.

Покликання обвинуваченої і захисту на показання її малолітньої дочки ОСОБА_22 про те, що вона бачила як потерпіла отримала тілесні ушкодження при падінні зачепившись за металевий стовп, суд до уваги не бере, оскільки, як встановлено слідчим експериментом, дитина знаходилася на відстані більше 70 метрів і потерпіла відносно місця знаходження малолітнього свідка знаходилася правою стороною, а перелом був отриманий на лівій нозі. Крім того, досліджені докази по даному кримінальному провадженню спростовують такі свідчення малолітнього свідка.

Суд також не бере до уваги покликання обвинуваченої та захисту на те, що потерпіла отримала тілесні ушкодження внаслідок перебування в стані алкогольного сп`яніння, оскільки в ході досудового розслідування будь-яких досліджень з приводу цього не проводилося, а записи в медичних документах нічим не підтверджені.

Обставини, які пом`якшують покарання чи обтяжують його, суд не знаходить.

Виходячи з наведеного, враховуючи ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, обставини його вчинення, особу винної, яка до кримінальної відповідальності притягується вперше, вагітна, суд дійшов висновку про неможливість призначення обвинуваченій ОСОБА_16 покарань, передбачених санкцією статті 128 КК України, оскільки вагітним жінкам покарання у виді громадських робіт не призначається, а обмеження волі до таких жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, не застосовується відповідно до ст. 56 ч. 3, ст. 61 ч. 3 КК України.

Вирішуючи питання заявленого потерпілою ОСОБА_7 цивільного позову про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, суд вважає, що він підлягає до часткового задоволення.

Згідно ст. 22 ч. 1 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ч. 1 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В поданій до суду позовній заяві потерпіла, як цивільний позивач, просить стягнути на відшкодування матеріальної шкоди 8023,63 грн., з яких 5823,63 грн. витрат понесених на придбання ліків, 2200 грн. за використання автотранспортних послуг, а також та 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні встановлено та стверджено квитанціями, що на придбання ліків та медпрепаратів ОСОБА_7 було витрачено 5834,43 грн. що на 10 грн. 80 коп. менше, ніж просить стягнути потерпіла, дані медичні препарати співпадають із виписаними препаратами під час її стаціонарного лікування.

Крім цього, за проїзд до лікарні потерпілою було сплачено 2200 грн., що стверджено розписками.

Допитаний свідок ОСОБА_14 підтвердив, що дійсно на прохання потерпілої возив її власним автомобілем в лікарні м. Каменя-Каширського та м. Луцька, за що вона йому сплатила 2200 грн. на придбання пального та витрати за згаяний час.

Покликання обвинуваченої про те, що ці затрати є завищеними, суд до уваги не приймає, оскільки факти поїздок підтверджені відповідними висновками медичних закладів та визнання потерпілої інвалідом ІІІ групи в зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями по даному кримінальному провадженню.

Таким чином загальна сума завданої ОСОБА_7 матеріальної шкоди становить 8023,63 грн.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

В силу ст. 1167 ч. 1 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд вважає, що моральна шкода в розмірі 12000 грн., яка визначена з урахуванням роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 та підлягає до стягнення в користь потерпілої із обвинуваченої, є обґрунтованою і достатньою. Такий розмір визначений із врахуванням втрат немайнового характеру внаслідок отримання тілесних ушкоджень, обсягу страждань (фізичних, душевних та психічних) яких зазнала ОСОБА_7 , оскільки вона відчувала і відчуває дискомфорт у зв`язку із зламаною ногою, не могла повноцінно працювати в своєму господарстві значний час.

При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості, справедливості та враховує те, що обвинувачена завдала шкоду із необережності, є вагітною, має на утримання двоє дітей, не працює.

Керуючись ст. ст. 368, 370 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_5 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ст. 128 КК України, без призначення покарання.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_5 в користь ОСОБА_7 8023 (вісім тисяч двадцять три) гривні 63 копійки завданої матеріальної шкоди та 12000 (дванадцять тисяч) гривень спричиненої моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до палати в кримінальних справах Апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги через Камінь-Каширський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:ОСОБА_1