ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/0430/37/18 Справа № 204/6668/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2018 року про продовження застосування примусових заходів медичного характеру щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

особи, відносно якої застосовані

примусові заходи медичного характеру ОСОБА_7 ,

представника установи ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2018 року задоволено заяву лікаря-психіатра ДЗ Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України від 19 жовтня 2017 року про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_7 та продовжено застосування примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 01 червня 2016 року відносно ОСОБА_7 у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із суворим наглядом.
Суд першої інстанції обґрунтував своє рішення тим, що ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і є психічно хворим, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 та прийняти рішення, яким звільнити останнього із ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України».
Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що ухвала суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права. Вказує на те, що суд першої інстанції об`єктивно не з`ясовував обставини справи, справа ОСОБА_7 взагалі судом не вивчалися в судовому засіданні, як і картка стаціонарного хворого. Зазначає, що в ухвалі суду немає посилання на тип суспільної небезпеки, який був у ОСОБА_7 , а також його підтвердження з посиланням на докази. Звертає увагу на те, що суд, посилаючись на ухвалу Апеляційного суду Донецької області, не з`ясував, що строк дії цієї ухвали закінчився 01 грудня 2016 року і був продовжений ухвалою Красногвардійського районного м. Дніпропетровська від 02 грудня 2016 року, шестимісячний строк якої закінчився 02 червня 2017 року і не був продовжений. Крім того, суд в ухвалі не зазначив, з якої і по яку дату продовжений строк застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 .
В запереченні представник ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» просить відмовити в повному обсязі в задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 та залишити без змін ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2018 року. Зазначає, що згідно висновків комісії лікарів-психіатрів закладу психічний стан ОСОБА_7 не зазнав поліпшення, чинники (клінічний, соціальний, особистісний), що зумовлюють його особливу небезпеку, не усунено. Таким чином, наявні підстави для продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах лікарні з суворим наглядом стосовно ОСОБА_7 , судом прийняте обґрунтоване рішення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , до якого застосовані примусові заходи медичного характеру, представника Державного закладу Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України ОСОБА_9 , які не підтримав заяву лікаря-психіатра ДЗ Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України від 19 жовтня 2017 року про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_7 , думку прокурора ОСОБА_10 , який вважав ухвалу законною і обгрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступного висновку.

Згідно зі ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: … неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, обставинам кримінального провадження.

Вирішуючи апеляційну скаргу адвоката в частині його доводів про неповноту судового розгляду, то відповідно до ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обгрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо: судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обгрунтованого та справедливого судового рішення та необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Щодо доводів адвоката про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, апеляційний суд при їх вирішенні керується положеннями ст. 411 КПК України, згідно з якою судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Згідно зі ст. 95 КК України, ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» та ст. 514 КПК України розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за поданням представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому статтею 95 Кримінального кодексу України та статтею 512 цього Кодексу порядку. До подання додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Колегією суддів перевіркою викладених в апеляційній скарзі доводів встановлено, що згідно з ухвалою суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 було задоволено заяву лікаря-психіатра про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні із суворим наглядом.

За ч. 2 ст. 95 КПК України, ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну такого заходу... У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

Як слідує з матеріалів провадження, згідно висновку комісії лікарів-психаітрів № 1153 від 19 жовтня 2017 року ОСОБА_7 було встановлено діагноз органічний розлад особистості складного генезу (ЧМТ, токсична енцефалопатія внаслідок вживання алкоголем, сполученого вживання наркотичних, психоактивних речовин) з інтелектуально-мнестичним зниженням, емоційно-вольовими порушеннями, паравноїчними включеннями в анамнезі, стандекомпенсації.

Згідно ухвали Красногвардійського районного суду м Дніпропетровська від 10 серпня 2018 року задоволено заяву лікаря-психіатра від 19 жовтня 2017 року про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні із суворим наглядом. Обгрунтовуючи необхідність продовження застосування примусових заходів медичного характеру суд посилався на висновок комісії лікарів-психіатрів № 1153 від 19 жовтня 2017 року.

Таким чином суду першої інстанції не надано даних щодо огляду ОСОБА_7 комісією лікарів психіатрів після 19 жовтня 2017 року для вирішення питання про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру.

Під час апеляційного розгляду представник Державного закладу Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України ОСОБА_9 не підтримав заяву лікаря-психіатра ДЗ Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України від 19 жовтня 2017 року про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_7 .
З огляду на викладене суд позбавлений можливості вирішити питання про продовження примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом, а тому в задоволенні заяви лікаря-психіатра слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419КПК України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2018 року про продовження застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 скасувати.

Відмовити в задоволенні заяви представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра) про продовження застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

________________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4