ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

номер кримінального провадження 0000326 зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 28 листопада 2017 року відносно обвинуваченого :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Волочиська Хмельницької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком колегії суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області від 10 листопада 2006 року у вчиненні злочинів передбачених п.п. 4,6,12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 194, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 309 КК України. На підставі ч.1 ст. 71 КК України ОСОБА_4 остаточно призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, звільненого умовно-достроково на підставі ухвали Рівненського суду від 06 квітня 2017 року з не відбутим терміном 2 роки, 11 місяців, 16 днів.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369 КК України;

за участі сторін та інших учасників кримінального провадження :

сторони обвинувачення прокурора : ОСОБА_5

сторони захисту обвинуваченого : ОСОБА_3

свідків : ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Підволочиська Тернопільської області вказане кримінальне провадження, -

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 28 листопада 2017 року, близько 11:20 год., повідомив дільничному офіцеру поліції Підволочиського відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_7 про намір потрапити на особисту зустріч до начальника Підволочиського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області. Після цього дільничним офіцером ОСОБА_7 було запропоновано пройти ОСОБА_3 в службовий кабінет начальника Підволочиського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 , якого обвинувачений ОСОБА_3 попросив не складати відносно нього адміністративний протокол за ст.173 КУпАП, за що він готовий подякувати.

На дану пропозицію начальник Підволочиського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 відмовився та пояснив, що після розгляду зібраних матеріалів за фактом вчинення вказаного правопорушення буде прийнято рішення відповідно до чинного законодавства.

Після цього, начальник Підволочиського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 повідомив про вищевказаний факт безпосереднього керівника ГУНП у Тернопільській області у вигляді письмового рапорту. В подальшому, 29 листопада 2017 року, близько 12:12 год. ОСОБА_3 прийшов в приміщення Підволочиського відділу поліції, що за адресою: Тернопільська область, Підволочиський район, вул. Данила Галицького, 112, де ОСОБА_6 запросив його в кімнату прийому громадян. Обвинувачений ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, особисто, у усній формі, звернувся до начальника Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області з пропозицією вирішити питання щодо не складання відносно нього адміністративного протоколу за ст. 173 КУпАП, за фактом вчинення ним дрібного хуліганства 28 листопада 2017 року за винагороду в розмірі 1 000 гривень.

ОСОБА_6 , будучи начальником Підволочиського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області будучи наділеним організаційно-розпорядчими функціями та використовуючи свої службові повноваження, міг сприяти ОСОБА_3 у не притягненні його до адміністративної відповідальності, за фактом вчинення ним дрібного хуліганства, однак відмовився отримувати будь-яку неправомірну вигоду від ОСОБА_3 .

Вчинене кримінальне правопорушення обвинуваченим ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфікується за ч.3 ст. 369 КК України (в редакції Закону № 1261-УІІ від 13.05.2014; із змінами, внесеними згідно із Законом № 770- VIII від 10.11.2015). як пропозиція службовій особі, що займає відповідальне становище, надати їй неправомірну вигоду за вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, дії з використанням службового становища.

Будучи допитаним у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_3 суду пояснив, що 28 листопада 2017 року був запрошений працівниками Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області для оформлення протоколу за вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 173 КпАП України. У цей день він попросився на прийом до начальника Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області з метою поспілкуватись та переконати не складати протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, оскільки нещодавно умовно-достроково звільнився із місць позбавлення волі і знаходиться під адміністративним наглядом. На його пропозицію начальник поліції ОСОБА_6 повідомив, що він вивчить матеріали та повідомить його про результат. На наступний день 29 листопада 2017 року близько обіду зустрівся із начальником поліції ОСОБА_6 в службовому кабінеті для прийому громадян, котрий повідомив йому, що за наслідком вивчених матеріалів на нього буде складено протокол про вчинене адміністративне правопорушення. Намагався запропонувати йому віддячити у грошовому еквіваленті, проте начальник Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області відмовився їх отримувати та роз`яснив, що вказане діяння носить кримінальну відповідальність, після чого вийшов із приміщення кабінету. Крім того суду пояснив, що не знав, що за пропозицію врегулювання ситуації, яка у нього склалася із начальником відділу поліції, може наступати кримінальна відповідальність, а коли йому було роз`яснено він вибачився і вийшов за межі кімнати прийому громадян очікувати, коли в нього будуть відбирати пояснення та складати протокол. У вчиненому розкаявся та просить суворо не карати.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєні інкримінованого органами досудового слідства кримінального правопорушення визнав повністю, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до переконання про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369 КК України, виходячи із наступних міркувань :

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясовних обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так судом встановлено, що наказом начальника ГУНП в Тернопільській області (по особовому складу) від 05 січня 2017 року №З о/с підполковника поліції ОСОБА_6 (М-070583) призначено на посаду начальника Підволочиського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області з 05 січня 2017 року.

Згідно дослідженої у судовому засіданні посадової інструкції начальника Підволочиського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області підполковника поліції ОСОБА_6 , затвердженої начальником Головного управління Національної поліції в Тернопільській області 2 жовтня 2017 року, вбачається, що ОСОБА_6 здійснює керівництво його діяльністю, представляє відділ та у межах повноважень, підпорядковані відділення поліції у відносинах з іншими органами влади, підприємствами, установами та організаціями; несе особисту відповідальність перед керівництвом ГУНП за організацію діяльності очолюваного ним відділу; організовує та контролює роботу структурних підрозділів відділу поліції, контролює та координує діяльність підпорядкованих відділень поліції; забезпечує належну організацію взаємодії слідчого підрозділу з підрозділами кримінальної поліції відділу поліції під час попередження, виявлення й розслідування кримінальних правопорушень; організовує професійне навчання підлеглих та забезпечує належну якість його проведення у відділі та підпорядкованих відділеннях поліції; у межах повноважень запитує й одержує з підпорядкованих відділень поліції пропозиції, які необхідні для підготовки плану роботи відділу поліції, доповідає в установленому порядку начальникові ГУНП про стан виконання планів роботи Підволочиського ВП та покладених на нього завдань, про результати проведеної перевірки підпорядкованих відділень поліції, а також про усунення порушень і недоліків, виявлених під час проведення перевірок діяльності відділу, підпорядкованих відділень поліції; видає письмові накази виключно про конвоювання спецконтингенту, доручення про виїзд особового складу відділу поліції та, у межах повноважень, працівників підпорядкованих відділень у межах території області, контролює їх виконання; у встановленому порядку подає керівництву ГУНП пропозиції щодо заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників відділу поліції та, у межах повноважень, працівників підпорядкованих відділень поліції, забезпечує охорону державної таємниці та іншої інформації з обмеженим доступом та здійснює контроль за їх збереженням, розподіляє обов`язки між заступниками начальника відділу поліції. Особисто затверджує функціональні обов`язки особового складу відділу поліції та начальників підпорядкованих відділень поліції; у разі необхідності утворює комісії, робочі групи, необхідні для ефективної роботи відділу поліції, скликає та проводить службові наради з особовим складом відділу поліції та, у межах повноважень, підпорядкованих відділень поліції; уживає заходів щодо своєчасного запобігання фактам порушення підлеглими вимог антикорупційного законодавства, правил службової та особистої етики; забезпечує дотримання підлеглими заходів особистої безпеки при виконанні службових обов`язків; уживає заходів для технічного та інженерного захисту адміністративних будівель, приміщень та інших об`єктів підрозділу; забезпечує дотримання режимних і контрольно-пропускних заходів на об`єктах підрозділу, здійснення їх охорони та оборони при загрозі захоплення; забезпечує технічний та функціональний захист інформаційних систем підрозділу від несанкціонованого доступу; вживає заходів для збереження майна, матеріальних цінностей, транспортних засобів., озброєння, засобів зв`язку, оперативно-технічних, криміналістичних, та спеціальних засобів підрозділу; забезпечує збереження, цільове використання матеріальних та нематеріальних активів, що передані в користування або відповідальне зберігання працівникам відділу, - тобто наділений організаційно - розпорядчими функціями та згідно примітки 1 до ст.364 КК України, п. 2 примітки до ст. 368 КК України являється службовою особою що займає відповідальне становище.

Згідно рапорту на ім`я начальника ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , начальник Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 повідомив, що 28 листопада 2017 року об 11:20 год. до нього звернувся з пропозицією надання неправомірної вигоди ОСОБА_3 за вирішення питання про непритягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 173 КпАП України.

Згідно протоколу за результатами проведення негласних слідчих розшукових дій від 12 грудня 2017 року, а також дослідженого у судовому засіданні відеозапису проведених негласних слідчих дій від 29 листопада 2017 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись у кабінеті на одинці із начальником Підволочиського ВП ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_6 , пропонував останньому вирішити питання за не складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за грошові кошти в розмірі 1 000 гривень, нащо ОСОБА_6 категорично заперечив, пояснив, що за вказані дії передбачена відповідальність та що на обвинуваченого буде складений протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КпАП України, тобто дрібне хуліганство, після чого обвинувачений вибачився та залишив приміщення кабінету прийому громадян.

Досліджені у судовому засіданні письмові докази, які не оспорювалися учасниками процесу у своїй сукупності підтверджуються логічними, взаємодоповнюючими та послідовними показами свідків, а тому суд бере їх до уваги та кладе в основу обвинувального вироку, зокрема :

Будучи допитаним у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 суду показав, що перебуваючи в складі оперативної групи з реагування патрульної поліції Підволочиського ВП ГУНП у Тернопільській області, в один з днів листопада 2017 року у чергову частину поступило повідомлення він невідомої особи, що громадянин ОСОБА_3 поводив себе неадекватно, погрожував громадянам, виражався нецензурною лайкою. Після цього даного громадянина було запрошено до відділку поліції для вияснення обставин. У приміщенні ОСОБА_3 почав просити не складати на нього протокол та просив зустрітись із керівником Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області. На наступний день його запросив начальник Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області, надав йому матеріали та дав вказівку скласти на громадянина ОСОБА_3 протокол про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КпАП України.

Будучи допитаним у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 суду пояснив, що працює помічником чергового Підволочиського ВП ГУНП у Тернопільській області. 29 листопада 2017 року перебував на чергуванні у відділку поліції. Цього ж дня прийшов громадянин ОСОБА_3 і попросився на прийом до начальника Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області. Під час прийому він присутній не був і про що обговорювалось йому також нічого не відомо.

Будучи допитаним у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 суду пояснив, що 28 листопада 2017 року близько 11:20 год. до нього звернувся громадянин ОСОБА_3 , який просив не складати на нього протокол про порушення ним громадського порядку, оскільки являється раніше судимим і натякнув, що за вирішення позитивно в його сторону питання буде готовий віддячити. Він повідомив обвинуваченого ОСОБА_3 проте, що вивчить матеріали та надасть відповідь. Про пропозицію зі сторони ОСОБА_3 неправомірної вигоди негайно повідомив безпосереднього керівника як усно так і письмовим рапортом. Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що будь-яких коштів він не бачив і обвинувачений йому їх не передавав, конкретної суми у цей день не пропонував, слово неправомірна вигода або хабар не вживав, а лише вказав, що віддячиться. На наступний день 29 листопада 2017 року близько 12:12 год. свідок ОСОБА_6 зустрівся із обвинуваченим ОСОБА_3 у кімнаті прийому громадян, де пояснив ОСОБА_3 , що у його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КпАП України і за вказані дії на нього буде складено протокол. Натомість обвинувачений ОСОБА_3 запропонував врегулювати питання не складання на нього протоколу про адміністративне правопорушення за грошову суму в розмірі 1000 грн, нащо свідок ОСОБА_6 роз`яснив йому, що за подібні дії передбачена кримінальна відповідальність, після чого ОСОБА_3 вибачився та вийшов із приміщення кімнати прийому громадян.

Покази вказаних вище свідків також підтверджуються журналом обліку доставлених відвідувачів та запрошених до Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області (інвентарний номер 529), з якого вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 відвідував приміщення Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області 28 листопада 2017 року об 10: 55 год. та 29 листопада 2017 року об 12.15 год., а також постановою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 09 січня 2018 року, згідно якої ОСОБА_3 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КпАП України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 гривень.

Аналізуючи надані стороною обвинувачення докази у їх повній сукупності з логічними поясненнями свідків, суд приходить до переконання про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 в умисних діях, які виразились у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369 КК України тобто пропозиція службовій особі, що займає відповідальне становище, надати їй неправомірну вигоду за вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, дії з використанням службового становища.

Разом із тим, погоджуючись із кваліфікацією дій обвинуваченого за ч.3 ст. 369 КК України, суд виходив із наступного :

Відповідно до п.3 примітки до ст. 354 КК України під пропозицією у ст. 354, 368 370 КК України слід розуміти висловлення працівнику підприємства, установи чи організації, особі, яка надає публічні послуги, або службовій особі наміру про надання неправомірної вигоди, а під обіцянкою висловлення такого наміру з повідомленням про час, місце, спосіб, надання неправомірної вигоди.

Об`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України характеризується трьома альтернативними діями зокрема: пропозицією надати неправомірну вигоду; обіцянкою надати неправомірну вигоду; наданням такої вигоди за вчинення чи не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

З системного аналізу вказаних вищенаведених норм суд прийшов до переконання, що зазначене у диспозиції ч.3 ст. 369 КК України діяння передбачене ч.1, 2 ст. 369 КК України, якщо неправомірна вигода надавалась службовій особі, яка займає відповідальне становище, під словом «надання» мається на увазі не лише безпосередню передачу матеріальних благ але і пропозицію чи обіцянку такого надання, а кваліфікуючою ознакою складу кримінального правопорушення передбаченого даною частиною являється пропозиція неправомірної вигоди службовій особі, що займає відповідальне становище.

При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, котрий відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких, наслідків, що наступили, а саме підрив авторитету поліції як державного органу, особу обвинуваченого те, що до нього було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, і обвинувачений вчинив злочин протягом невідбутої частини покарання, характеризуючі дані з місця проживання.

Також, беручи до уваги у відповідності до вимог ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне розкриття злочину, відсутність обставин у відповідності до вимог ст. 67 КК України, що обтяжують покарання з урахуванням фактичних обставин справи, умов проживання обвинуваченого, те що на його утриманні знаходиться матір, котра являється інвалідом першої групи загального захворювання та потребує стороннього догляду, неможливість у відповідності до вимог ст. 69, 75 КК України застосування покарання непов`язаної з позбавлення волі, суд приходить до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, що передбачено санкцією статті обвинувачення, без застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Разом із тим у судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 на підставі постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 06 квітня 2017 року умовно достроково звільнений з не відбутим строком 2 роки 11 місяців 16 днів.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовне-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71,72 КК України.

Відповідно до п. 25 Постанови пленуму ВС України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що за сукупністю вироків покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. При застосуванні правил ст. 71 КК судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком. Призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст. 71 КК України.

Таким чином обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків та до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області від 10 листопада 2006 року, визначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі, що на думку суду буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, без застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Цивільного позову не заявлено, процесуальні витрати, речові докази відсутні.

Запобіжний захід домашній арешт обраний до обвинуваченого 10 січня 2018 року закінчився 25 лютого 2018 року. Клопотання прокурора про продовження строку домашнього арешта чи обрання іншого запобіжного заходу до часу видалення суду до нарадчої кімнати до суду не надходило.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 369-371, 373,374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.

На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області від 10 листопада 2006 року у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі, і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Початком строку відбування покарання рахувати момент з якого вирок буде звернуто до виконання.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом 30-ти днів з моменту його проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою протягом цього ж строку з моменту вручення копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право у суді отримати копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручити негайно, після його проголошення.

Учаснику судового провадження який не був присутнім під час судового засідання, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя підпис

копія вірна:

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_1