Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/438/17
Провадження № 1-кп/280/44/18
ВИРОК
Іменем України

03 липня 2018 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , законного представника ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_11 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Коростишів, Житомирської області обвинувальний акт, який надійшов до суду від прокурора Коростишівської місцевої прокуратури у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000225 від 28.03.2017 відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Більковці Коростишівського району Житомирської області, громадянина України, українця, із базовою загальною середньою освітою, неодружений, не працює, утриманців не має, інвалідом не є, не судимий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:
26 березня 2017 року близько 03 год. 15 хв. в приміщенні кімнати для куріння центру дозвілля «Релакс», що знаходиться по вул. Героїв Небесної Сотні, 68 в м. Коростишеві Житомирської області, між відпочиваючими вказаного розважального закладу-неповнолітнім ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин,виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел,направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ,неповнолітній ОСОБА_9 , у вказану ніч,час та місці, за вказаних обставин,знаходячись в кімнаті для куріння центру дозвілля «Релакс», підійшов до ОСОБА_7 , після чого обома руками схопив його за верхній одяг, та застосовуючи фізичні зусилля, почав штовхати потерпілого до столу, який знаходився у вищевказаній кімнаті. Надалі, ОСОБА_9 , своєю правою рукою, а у послідуючому обома руками, обхопив шию потерпілого ОСОБА_7 та нагнув його до низу,завдавши цим самим останньому фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень.
У подальшому, ОСОБА_9 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілому тілесних ушкоджень обома руками схопив ОСОБА_7 за верхній одяг, та з максимальною силою прикладання, умисно, своєю головою наніс йому один удар по обличчю.
У результаті суспільно-небезпечних дій неповнолітнього ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді садна на слизовій верхньої губи та перелому кісток спинки носу, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою провину у висунутому обвинуваченні за ч. 2 ст. 125 КК України визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, пояснив суду, що дійсно, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, скоїв інкриміноване діяння: 26.03.2017 перебував в приміщенні «Релаксу», алкоголь в цей день не вживав, між ним та потерпілим виник словесний конфлікт, потерпілий висловився образливо на адресу друзів обвинуваченого, обвинувачений наніс потерпілому один удар головою в область носа, після чого у потерпілого близько 15 хвилин йшла носом кров, на третій день бачив потерпілого, у нього на лиці була набряклість. Пред`явлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 15000 гривень визнав повністю, пояснив, що відшкодував частину в розмірі 2000 гривень.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що 26.03.2017 в приміщенні кімнати для куріння, між ним та обвинуваченим виник конфлікт,обидва знаходились в стані алкогольного сп`яніння, потерпілий сказав обвинуваченому, що він дружить не з тими людьми, обвинувачений наніс йому удар головою в обличчя, пішла з носа кров, в лікарню звернувся через два дні. Обвинувачений допомогу не надавав. Потерпілий просив задовольнити цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі 15000 гривень, вважає, що поніс моральні страждання, оскільки працював офіційно полірувальником у ФОП « ОСОБА_12 », через спричинені тілесні ушкодження змушений був звільнитись з роботи, вважає, що обвинуваченому необхідно призначити суворе покарання.
У судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_8 пояснив, що обвинуваченим частково у розмірі 2000 гривень відшкодована моральна шкода, просив стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого в рахунок відшкодування моральної шкоди 13000 гривень.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_11 в судовому засіданні заявила клопотання про застосування до обвинуваченого ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», у зв`язку з тим, що на момент вчинення кримінального правопорушення, обвинувачений був неповнолітнім.
Обвинувачений ОСОБА_9 , законний представник обвинуваченого ОСОБА_10 клопотання підтримали, обвинувачений просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році».
Прокурор, представник потерпілого не заперечували щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Суд розглядає кримінальне провадження у межах висунутого обвинувачення, відповідно до вимог ст.337 КПК України.

Обвинувачений, законний представник обвинуваченого, захисник, прокурор, не заперечували фактичні обставини кримінального провадження і не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що всі учасники судового розгляду правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження, і немає сумнівів у добровільності й істинності їх позиції. Учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. У зв`язку з викладеним, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, сукупність наведених і оцінених судом доказів, дозволяє суду прийти до висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_9 доведена, дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України,як умисні дії,які виразились у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого останнім кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Кримінальне правопорушення за ч.2 ст.125 КК України є злочином невеликої тяжкості, ОСОБА_9 не судимий, за місцем навчання характеризується негативно.

Щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, вчинення злочину неповнолітнім, є обставинами які пом`якшують покарання.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, наслідки, що наступили від вчиненого, і вважає, що його виправлення і перевиховання, попередження з його боку здійснення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання можливо без ізоляції від суспільства, останньому слід призначити покарання у виді громадських робіт в межах санкції статті Кримінального Закону, з урахуванням положень ст. 100 КК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених,а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими,так і іншими особами.

Водночас, суд вважає обґрунтованим клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_11 про застосування до обвинуваченого акту амністії.

Пунктом «а» ст.1, ст.13 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено можливість звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжкім відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України,які на момент вчинення злочину були неповнолітніми,вчинили злочини до дня набрання Законом України «Про амністію у 2016 році» чинності включно.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 вчинив умисний злочин середньої тяжкості до набрання чинності актом амністії, тобто до 12.09.2017. Застережень щодо застосування амністії, передбачених ст.9 вказаного акту амністії не вбачається, на момент вчинення злочину 26.03.2017 ОСОБА_9 не досяг 18-річного віку, тобто був неповнолітнім. Оскільки ОСОБА_9 дав згоду на застосування до нього амністії, на останнього поширюється положення п «а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», обвинуваченого слід звільнити від відбування призначеного судом покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 не обирався.

Відповідно до ст. 23 ЦК України потерпілий ОСОБА_7 має право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з порушенням його прав у розмірі 13000 гривень, у даному випадку моральна шкода полягає у фізичних та душевних стражданнях, які він зазнав внаслідок заподіяння йому обвинуваченим ОСОБА_9 умисного легкого тілесного ушкодження.

Арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_9 у кримінальному провадженні не накладався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 373, 374 КПК України, п «а» ст.10, ст.10, ст.13 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.100 КК країни, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт, з урахуванням положень ст.100 КК України.

Звільнити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання на підставі п «а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 13000(тринадцять тисяч)гривень.

Речові докази: оптичний диск з відеозаписом з камери відеоспостереження центру дозвілля «Релакс» за 26.03.2017 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1