Справа 522/9639/16-К

У Х В А Л А
04 травня 2018 року
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на невнесення в.о. прокурора Одеської області ОСОБА_3 відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, в порядку ст. 303 КПК України,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на невнесення в.о. прокурора Одеської області ОСОБА_3 відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення відносно прокурора ОСОБА_4 , в порядку ст. 303 КПК України, мотивуючи свою скаргу тим, що:
26 травня 2016 року він в порядку ст. 214 КПК України звернувся до в.о. прокурора Одеської області ОСОБА_3 з повідомленням про кримінальне правопорушення відносно прокурора ОСОБА_4 .
Однак, в порушення вимог ст. 214 КПК України, відомості по заяві про злочин до ЄРДР не внесено, досудове розслідування по фактах, викладених у заяві про злочин не розпочато.
Посилаючись на зазначене, заявник просив зобов`язати в.о. прокурора Одеської області ОСОБА_3 внести відомості про кримінальне правопорушення по заяві від 26 травня 2016 р. № 3125 до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування.
Заявник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.
Розглянувши скаргу, вивчивши надані суду матеріали суд вважає, що провадження по скарзі ОСОБА_2 підлягає закриттю з наступних підстав
П. 4 ч. 1 ст. 129 Конституції України закріплені засади змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості
Згідно ч.1 ст. 22 КПК України, якою закріплений цей принцип в кримінально-процесуальному законодавстві нашої держави, «кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом». В основу зазначеного принципу покладено паритетність сторін обвинувачення і захисту, які самостійно відстоюють їхні правові позиції у формі судового спору шляхом реалізації наданих законом процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
У відповідності до ч.2 ст. 22 КПК України «сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав передбаченими цим Кодексом». При цьому кожна з сторін користується однаковим обсягом процесуальних прав для здійснення своїх функцій і жодна із сторін не має перед судом переваг у доведенні переконливості своєї позиції, заявлені та задоволенні клопотань, скарг, інших доказів.
В той же час, відповідно до ч.3 цієї ж норми Закону (ст. 22 КПК України) «під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу».
Таким чином, закон забороняє суміщення функцій державного обвинувачення, захисту і судового розгляду і покладення їх на одного суб`єкта. Розмежування цих функцій означає, що ні сторона обвинувачення, ні сторона захисту не мають право здійснювати функцію судового розгляду, а суд не має права виконувати функції сторін кримінального провадження.
Як встановлено судом, 30 травня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з скаргою на невнесення в.о. прокурора Одеської області ОСОБА_3 відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, в порядку ст. 303 КПК України.
Однак, в судові засідання призначені на 14 червня 2016 року о 16:00, 31 серпня 2016 року о 9:00 годин, 12 вересня 2016 року о 16:30 год., ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про місце та час слухання справи, не з`явився, мотивуючи це упередженим ставленням судді ОСОБА_1 до розгляду його скарги та постійно заявляючи про те, що він не дасть змоги в майбутньому розглянути його скаргу саме зазначеним суддею.
12 вересня 2016 року ОСОБА_2 були заявлено відвід головуючому по справі судді ОСОБА_1 , який був судом залишений без розгляду у зв`язку з неявкою заявника.
Отже судом було створено всі необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, але заявник відверто їх ігнорує.
Зазначені дії ОСОБА_2 , на переконання суду, є нічим іншим як формою протесту проти розгляду справи конкретним суддею.
З урахуванням вищенаведеного, а також тієї обставини, що ОСОБА_2 , в судові засідання постійно не з`являється, прямо їх ігнорує, що в свою чергу, фактично унеможливлює розгляд по суті даної скарги, а також зважаючи на те, що суд не має права виконувати функції сторін кримінального провадження та відстоювати їхні позиції, суд змушений прийти до висновку про необхідність закриття провадження по скарзі і поверненні її у відповідності до ст. 304 КПК України заявнику, як такої, що не може бути розглянута судом.
За таких обставин, приймаючи до уваги стислий термін розгляду справ даної категорії, постійне ігнорування ОСОБА_2 судових засідань та неможливість розгляду по суті його скарги на невнесення в.о. прокурора Одеської області ОСОБА_3 відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, в порядку ст. 303 КПК України у встановлені Законом строки.
Керуючись ст.ст. 22, 303-307, 318-380 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Провадження по скарзі ОСОБА_2 на невнесення в.о. прокурора Одеської області ОСОБА_3 відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, в порядку ст. 303 КПК України закрити.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів.

Слідчий суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1