Провадження № 11-кп/792/391/18
Справа № 684/303/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
доповідача судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження внесене в ЄРДР за №0000230 від 25 листопада 2015 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 березня 2018 року,-

в с т а н о в и л а:
Вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 березня 2018 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бруслинів Літинського району Вінницької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, приватного підприємця, проживаючого по АДРЕСА_1 , в силу ст. 55 КК України (1960 року) раніше не судимий,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахується з 27 березня 2018 року, зараховано на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року) у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 29 лютого 2016 року по 02 березня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Обрано ОСОБА_7 міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Громада Любарського району Житомирської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, до попереднього ув`язнення офіційно не працевлаштований, проживаючий по АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-17 вересня 1993 року Любарським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 140 КК України до позбавлення волі на строк один рік, на підставі ст. 45 КК України засуджений умовно із встановленням виправленого строку один рік;

-20 червня 1995 року Любарським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 140 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки з конфіскацією 1/2 частини особистого майна, звільнений 16 травня 1996 року на підставі Указу Президента України «Про амністію» ст. 4;

-10 жовтня 1997 року Любарським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 140 КК України до позбавлення волі на строк три роки з конфіскацією майна, звільнений по відбуттю строку покарання;

-15 лютого 2001 року Любарським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 196-1 КК України до позбавлення волі на строк один рік, на підставі ст. 45 КК України засуджений умовно із встановленням виправленого строку один рік, штраф 170 грн.;

-27 грудня 2001 року Любарським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк три роки два місяці, на підставі ст. 81 КК України умовно - достроково звільнений 26 листопада 2004 року ухвалою Бердичівського районного суду Житомирської області, невідбутий строк 2 місяці 29 днів;

-22 грудня 2005 року Любарським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 289 КК України до позбавлення волі на строк п`ять років з конфіскацією майна;

-06 серпня 2010 року Любарським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк два роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку два роки, звільнений від відбування покарання по закінченню іспитового строку 14 серпня 2012 року ухвалою Любарського районного суду Житомирської області;

-15 травня 2015 року Любарським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 164 КК України до громадських робіт на строк 100 годин, звільнений 10 вересня 2013 року по відбуттю строку покарання;

-02 квітня 2014 року Любарським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 164 КК України до громадських робіт на строк 200 годин;

-18 серпня 2014 року Любарським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк два роки, звільнений від відбування покарання із встановленням іспитового строку один рік, звільнений по закінченню іспитового строку 28 серпня 2015 року ухвалою Любарського районного суду Житомирської області,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахується з 29 лютого 2016 року, зараховано на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року) у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 29 лютого 2016 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року до 27 березня 2018 року один день.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_8 залишено попередній - тримання під вартою.
Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави судові витрати на залучення експертів в розмірі по 483 грн. 78 коп. з кожного.
Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_15 7200 грн. майнової шкоди та 3000 грн. моральної шкоди, а всього 10200 грн.
Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 8550 грн. майнової шкоди та 3000 грн. моральної шкоди, а всього 11550 грн.
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_13 14400 грн. майнової шкоди та 3000 грн. моральної шкоди, а всього 17400 грн.
Питання про речові докази вирішено на підставі ст. 100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_7 за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_8 в нічну пору доби 25.11.2015 в с. Цимбалівка Старосинявського району Хмельницької області, переслідуючи корисливий мотив, з метою викрадення чужого майна, під`їхали на автомобілі марки ВАЗ 2109 державний номерний знак НОМЕР_1 , який заздалегідь був обладнаний саморобним причіпом для перевезення тварин державний номерний знак НОМЕР_2 , до села Цимбалівка. Реалізовуючи свої злочинні наміри, по попередньо розробленому плану та розподілених ролях, обвинувачений ОСОБА_7 залишився біля власного автомобіля з метою забезпечення швидкого покидання місця події в разі їх виявлення та попередження появи сторонніх осіб, а обвинувачений ОСОБА_8 пішов в село Цимбалівка, де через незамкнені на запірні пристрої вхідні двері, проник в приміщення хліва домоволодіння потерпілого ОСОБА_12 , що знаходиться по АДРЕСА_3 , звідки умисно, таємно, викрав корову чорної масті віком 6 років, вагою близько 300 кг., вартістю 24 грн. за один кілограм живої ваги, на загальну суму 7200 грн., яку перевів через поле до автомобіля за селом та яку вони разом погрузили на причіп, чим спричинили потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вказану суму.
24 грудня 2015 року ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 близько 3 години в с. Вишнопіль Старокостянтинівського району Хмельницької області, переслідуючи корисливий мотив, з метою викрадення чужого майна, приїхали на автомобілі марки ВАЗ 2109 державний номерний знак НОМЕР_1 , який заздалегідь був обладнаний саморобним причіпом для перевезення тварин державний номерний знак НОМЕР_2 , в село Вишнопіль. Реалізовуючи свої злочинні наміри, по попередньо розробленому плану та розподілених ролях, обвинувачений ОСОБА_7 залишився біля власного автомобіля з метою забезпечення швидкого покидання місця події в разі їх виявлення та попередження появи сторонніх осіб, а обвинувачений ОСОБА_8 , шляхом відкриття запірного пристрою на вхідних дверях, проник в приміщення хліва домоволодіння потерпілої ОСОБА_11 , що знаходиться по АДРЕСА_4 , звідки умисно, таємно, повторно викрав корову чорно-рябої масті віком більше 6 років, вагою близько 450 кг., вартістю 19 грн. за один кілограм живої ваги, на загальну суму 8550 грн., яку перевів до автомобіля та яку вони разом погрузили на причіп, чим спричинили потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.
11 лютого 2016 року ОСОБА_7 за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_8 в нічну пору доби в с. Пишки Старосинявського району Хмельницької області, переслідуючи корисливий мотив, з метою викрадення чужого майна, приїхали на автомобілі марки ВАЗ 2109 державний номерний знак НОМЕР_1 , який заздалегідь був обладнаний саморобним причіпом для перевезення тварин державний номерний знак НОМЕР_2 , до в`їзду в село Пишки. Реалізовуючи свої злочинні наміри, по попередньо розробленому плану та розподілених ролях, обвинувачений ОСОБА_7 залишився біля власного автомобіля з метою забезпечення швидкого покидання місця події в разі їх виявлення та попередження появи сторонніх осіб, а обвинувачений ОСОБА_8 пішов в село, де через незамкнені на запірні пристрої вхідні двері, проник в приміщення хліва домоволодіння потерпілої ОСОБА_13 , що знаходиться по АДРЕСА_5 , звідки умисно, таємно, повторно викрав корову чорно-рябої масті віком 6 років, вагою близько 600 кг, вартістю 24 грн. за один кілограм живої ваги, на загальну суму 14400 грн., яку перевів по узбіччю до автомобіля за селом та яку вони разом погрузили на причіп, чим спричинили потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на вказану суму.
29 лютого 2016 року бвинувачений ОСОБА_7 за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_8 в нічну пору доби в с. Перекора Старосинявського району Хмельницької області, переслідуючи корисливий мотив, з метою викрадення чужого майна, приїхали на автомобілі марки ВАЗ 2109 державний номерний знак НОМЕР_1 , який заздалегідь був обладнаний саморобним причіпом для перевезення тварин державний номерний знак НОМЕР_2 , до в`їзду в село Перекора. Реалізовуючи свої злочинні наміри, по попередньо розробленому плану та розподілених ролях, обвинувачений ОСОБА_7 залишився біля власного автомобіля з метою забезпечення швидкого покидання місця події в разі їх виявлення та попередження появи сторонніх осіб, а обвинувачений ОСОБА_8 пішов в село, де шляхом зняття руками навісного замка з вхідних дверей, проник в приміщення хліва домоволодіння потерпілої ОСОБА_14 , що знаходиться по АДРЕСА_6 , звідки умисно, таємно, повторно викрав бика білої масті віком до року, вагою близько 230 кг, вартістю 29 грн. за один кілограм живої ваги, на загальну суму 6670 грн., якого перевів через поле до автомобіля за селом та якого вони разом погрузили на причіп, чим спричинили потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду на вказану суму.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації його дій, просить зарахувати йому в строк покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання до набрання вироком законної сили, відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України, а саме один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи правильності кваліфікації дій та доведеність його вини, просить вирок змінити в частині призначення покарання, а саме на підставі ст. 75 КК України звільнити його від покарання з випробуванням. Вважає, що призначене покарання судом першої інстанції є суворим. На його думку, судом не було враховано в повній мірі, що він пенсіонер, до виходу на пенсію займався успішно підприємницькою діяльністю, одружений, утримує сім`ю, є учасником бойових дій та ветераном Афганської війни, отримав нагородження - відзнаку Президента України та ювілейну медаль. Просить врахувати щире каяття у вчиненні злочину, повне, добровільне відшкодування матеріальної шкоди потерпілим.

Підтримуючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 захисник адвокат ОСОБА_9 , в поданій апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичних обставин справи, просить вирок змінити в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , звільнивши останнього від відбування призначеного судом першої інстанції покарання з випробуванням. Вважає, що суд першої інстанції невмотивовано прийшов до висновку про те, що ОСОБА_7 був організатором кримінальних правопорушень, а тому при призначенні покарання не в повній мірі врахував вимоги ст.ст. 50, 65 КК України.

Від потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , кожного зокрема, надійшли апеляційні скарги, в яких вони просять змінити вирок суду, в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням. Зазначають, що призначене йому покарання є занадто суворе. Зазначають, що кожному обвинуваченим було відшкодовано збитки заподіяні злочинними діями останнього і будь - яких претензій до нього у них немає. Просять врахувати, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має сім`ю, пенсіонер, учасник бойових дій, позитивно характеризується.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , на підтримку поданих апеляційних скарг, думку прокурора, який вважає вирок законним та справедливим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням в інше приміщення, за вказаних у вироку обставин, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ніким не оспорюються, як не оспорюється і кваліфікація їх дій за ч.3 ст.185 КК України, відповідно.

Подія злочину, доведеність винуватості обвинувачених у його вчиненні, кримінально-правова оцінка діянь ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України, згідно з вимог ст.ст.404 КПК України, колегією суддів не перевірялись, оскільки законність і обґрунтованість вироку, в цій частині, не оскаржувались.

Покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України - 4 роки позбавлення волі, кожному, призначене у відповідності до положень ст.ст.65 КК України, з наведенням у вироку обґрунтувань такого рішення. Воно є необхідним й достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, в межах санкції статті, інкримінованого обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінального правопорушення, судом враховані фактичні обставини кримінального провадження, тяжкість вчиненого обвинуваченими злочину, дані про їх особи, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Зокрема, враховано те, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, наразі вважається не судимим, був організатором даного кримінального правопорушення, не визнав своєї вини, не розкаявся у вчиненому, має на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується по місцю проживання, обвинувачений ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в сільській раді по місцю його проживання відсутні компрометуючі матеріали, частково визнав вину, розкаявся в частині визнаної вини, намагався частково відшкодувати потерпілій ОСОБА_13 шкоду, обставини припинення злочинної діяльності, на обліку в нарколога та психіатра не перебувають.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд визнав часткове визнання вини, часткове відшкодування шкоди.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд визнав часткове відшкодування шкоди.
Таким чином, місцевий суд, призначаючи ОСОБА_7 , ОСОБА_8 покарання у розмірі, близькому до мінімального, в межах санкції ч.3 ст. 185КК України, дотримався вимог статей 65 - 67 цього Кодексу. Призначене обвинуваченим покарання є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно суворим, як про це зазначено в апеляційних скаргах, колегія суддів не знаходить.

В силу положень ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційні злочини, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів вважає, що застосування ст.75 КК України і звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком, на що є посилання в апеляційних скаргах, у даному випадку є таким, що не відповідає обставинам справи та особі обвинуваченого
Доводи вапеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, потерпілих, про не врахування судом даних про особу ОСОБА_7 та, що він не був організатором вчинення злочину, не дають колегії суддів підстав для звільнення його від відбування покарання з випробуванням, з огляду на кількість епізодів вчинення ним злочинів, з проникненням в інше приміщення, їх тяжкість, розмір збитків, заподіяних потерпілим, те, що саме ОСОБА_7 надавав транспорт для вчинення злочинів, який був заздалегідь обладнаний саморобним причепом для перевезення тварин, що вказує на його суспільну небезпеку.

Колегія суддів також враховує, що ОСОБА_7 під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції намагався уникнути відповідальності, не був щирим в своїх показаннях, визнав вину лише після ухвалення вироку, майнову шкоду потерпілим відшкодовав частково.

Крім того, не заслуговують на увагу суду і посилання обвинуваченого ОСОБА_8 на необхідність зарахування йому в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Законом України Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення № 2046-VIII від 18.05.2017 року, який набрав чинності 21.06.2017 року, передбачено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Вказаним Законом скасований Закон України Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання № 838-VIII від 26.12.2015 року, за яким строк попереднього ув`язнення зараховувався у покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З урахуванням наведеного, підстав для зміни чи скасування вироку, у межах апеляційної скарги, немає.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.407, ч.1 ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а :
Вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 березня 2018 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинувачених, захисника ОСОБА_9 , потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 без задоволення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою в той же строк, з дня отримання копії судового рішення.

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

хмельницької області ОСОБА_2