ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Єдиний унікальний номер судової справи 201/5189/18
Номер провадження № 1-кс/201/3799/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2018 року Жовтневий районний суд

міста Дніпропетровська

у складі: головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 28 лютого 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000646, -
встановив:
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подав скаргу, в якій просить скасувати вищенаведену постанову, направити матеріали кримінального провадження № 0000646 до слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 28 лютого 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000646 для подальшого проведення досудового розслідування.
В обґрунтування доводів скарги адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 посилається на те, що постанова про закриття кримінального провадження є незаконною, необґрунтованою, передчасною. У скарзі указується на те, що слідчим прокуратури неповно було досліджено відомості викладені в заяві про вчинене кримінальне правопорушення. Адвокатом зазначається, що не було витребувано із Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська належним чином завірені копії матеріалів цивільної справи № 199/10949/14с. Крім того, звертається увага у скарзі на те, що про умисний і протиправний характер процесуальних дій вчинених суддею Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 свідчать записи судових засідань, які містяться на технічних носіях у наведеній вище цивільній справі. Також адвокатом зазначається на те, що в порушення вимог КПК України слідчим не було здійснено тимчасовий доступ до цивільної справи № 199/2628/17, оскільки за його твердженням наявні в ній документи мають істотне значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
При цьому адвокат посилається на отримання копії постанови про закриття кримінального провадження 11 травня 2018 року, а тому вважає, що подав скаргу у строк визначений законом.
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подав заяву про розгляд скарги за його відсутністю. Скаргу підтримав, просив її задовольнити.
Прокурор відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 подав до суду письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні скарги адвоката, її розгляд здійснювати за його відсутністю.
Суд, вивчивши доводи скарги та дослідивши матеріали за скаргою, співставивши їх з матеріалами кримінального провадження № 0000646, приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні скарги виходячи з такого.
Доводи про необґрунтованість оскаржуваної постанови органу досудового розслідування є безпідставними.
Так, слідчим суддею встановлено, що уповноваженими особами прокуратури Дніпропетровської області 01 червня 2017 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань було зареєстровано кримінальне провадження за № 0000646 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України.
Ці відомості були внесені на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2017 року, яка була постановлена на підставі заяви адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення за фактом постановлення суддею Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 завідомо неправосудного рішення від 10 квітня 2015 року у цивільній справі № 199/10949/14.
Разом з цим наявними матеріалами підтверджено, що постановою старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 28 лютого 2018 року було закрито кримінальне провадження № 0000646 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки під час розслідування вказаного провадження встановлено відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України.
Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження, слідчим було встановлено в діях судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 відсутність обов`язкових ознак об`єктивної та суб`єктивної сторін злочину, передбаченого ст. 375 КК України, а також безпосередньо умислу на вчинення вказаних дій.
Слідчий прокуратури враховуючи відсутність ознак об`єктивної та суб`єктивної сторін, умислу на вчинення кримінального правопорушення, встановив відсутність будь-яких доказів про вчинення суддею Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 протиправних дій під час винесення судових рішень, а тому прийшов до висновку про необхідність закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 375 КК України.
Таке рішення слідчий суддя вважає об`єктивним та неупередженим.
Дослідженням матеріалів за скаргою встановлено, що першим слідчим відділом прокуратури Дніпропетровської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000646, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 червня 2017 року, за фактом постановлення суддею Амур- Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська завідомо неправосудного рішення у цивільній справі № 199/10949/14, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України.
Матеріалами провадження підтверджено, що орган прокуратури в ході досудового розслідування допитав потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_3 , витребував із Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська копії документів, що містяться в цивільній справі № 199/10949/14.
Потерпілий ОСОБА_4 пояснив органу досудового розслідування, що 23 грудня 2014 року він звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_8 , треті особи ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора, П`ята Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання нікчемним заповіту від 12 січня 2011 року, складеного ОСОБА_12 , посвідченого державним нотаріусом П`ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 3-49 (цивільна справа № 199/10949/14). 10 квітня 2015 року у даній справі постановлено рішення, яким ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2015 року зазначене рішення суду було залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року рішення Амур- Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2015 року та ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2015 року були скасовані, а справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції. ОСОБА_4 вказав, що його інтереси у суді представляв адвокат ОСОБА_3 , який і узгоджував його позицію у справі. При цьому ОСОБА_4 пояснив, що в ході розгляду справи йому та його представнику довелося тричі звертатися із уточненою заявою, оскільки суд чинив процесуальні перешкоди. ОСОБА_4 вказав, що 28 вересня 2017 року у цивільній справі № 199/10949/14 головуючим було ухвалено рішення, яким ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_8 у повному обсязі, яке оскаржується в апеляційному порядку.
В ході допиту адвоката ОСОБА_3 , якого було допитано в якості представника потерпілого, останній вказав, що на його переконання дії судді Амур- Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 починаючи від постановлення ухвали про роз`єднання позовних вимог від 13 квітня 2017 року і закінчуючи постановленням ухвали від 16 червня 2017 року про відкриття провадження у справі після її повернення із суду апеляційної інстанції, беззаперечно свідчить про заінтересованість головуючого судді ОСОБА_6 у результаті розгляду даної справи. При цьому адвокат зауважує, що оскільки по цим обставинам здійснюється досудове розслідування за ч. 1 ст. 375 КК України 13 липня 2017 року адвокатом було вдруге заявлено відвід головуючому ОСОБА_6 , однак ухвалою від 13 липня 2017 року головуючим було відмовлено у задоволенні заяви про відвід із посиланням на те, що викладені в ній факти є суб`єктивними думками представника адвоката, а 28 вересня 2017 року у цивільній справі № 199/10949/14с головуючим було ухвалено рішення, яким ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_8 у повному обсязі.
Як встановлено в ході розгляду скарги слідчим суддею, скаржник указує, що процесуальні дії судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 потягнули за собою прийняття незаконного судового рішення у цивільній справі № 199/10949/14.
Поряд з цим дане провадження було розпочато за попередньою кваліфікацією, передбаченою ч. 1 ст. 375 КК України «Постановлення суддею (суддями) завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови».
Кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 375 КК України настає у разі постановлення суддею (суддями) завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови.
Основним безпосереднім об`єктом злочину є встановлений порядок реалізації конституційних засад здійснення судочинства. Додатковим факультативним об`єктом можуть виступати честь та гідність особи, її здоров`я та недоторканність, майнові блага.
Предметом злочину є вирок, рішення, ухвала або постанова, що постановляються суддею (суддями).
Об`єктивна сторона злочину полягає у постановленні суддею (суддями) завідомо неправосудного судового рішення. Неправосудним є судове рішення, в якому завідомо неправильно застосовано норму матеріального права, яке постановлено з грубим порушенням норм процесуального права, або в якому завідомо є невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Злочин вважається закінченим з моменту постановлення суддею (суддями) судового рішення.
Суб`єктом злочину можуть бути тільки судді, які одноособово чи в колегіальному складі розглядають справи у судах першої інстанції, апеляційних або касаційних судах.
Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом.
Аналізуючи покази потерпілого, його представника адвоката ОСОБА_3 вищенаведені норми матеріального права, слідчий суддя приходить до висновку про правильність встановлених обставин органом прокуратури.
При цьому слідчий суддя вважає об`єктивним висновок слідчого прокуратури про відсутність доказів у цьому провадження, які б свідчили про вчинення суддею Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 протиправних дій під час ухвалення судових рішень у цивільній справі № 199/10949/14.
Слід також відзначити, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод метою забезпечення незалежності судової влади є гарантування кожній особі основоположного права на розгляд справи справедливим судом тільки на законній підставі та без будь-якого стороннього впливу.
Незалежність судової влади є головною умовою забезпечення верховенства права, ефективного захисту прав і свобод людини та громадянина, юридичних осіб, інтересів суспільства й держави.
Незалежність і недоторканність суддів гарантуються статтями 126 та 129 Конституції України, якими встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються лише закону.
Конституційний Суд України у своїх рішеннях від 19 травня 1999 року № 4-рп/99, від 11 квітня 2000 року № 4-рп/2000 і від 20 березня 2002 року № 4-рп/2002, з огляду на гарантовану Конституцією і законами України незалежність і недоторканність суддів, а також заборону впливу на суддів у будь-який спосіб (частини перша і друга статті 126 Конституції України), зазначив, що право народного депутата України на запит не поширюється на питання, пов`язані із здійсненням правосуддя у конкретних справах.
У рішенні у справі за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень частин першої, другої статті 126 Конституції України та частини другої статті 13 Закону України «Про статус суддів» (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: положення частини другої статті 126 Конституції України «вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється» треба розуміти як забезпечення незалежності суддів у зв`язку зі здійсненням ними правосуддя, а також як заборону щодо суддів будь-яких дій незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, установ та організацій, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, фізичних та юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків або схилити їх до винесення неправосудного рішення тощо.
Згідно зі статтею 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Відповідно до п. 4, 10, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року № 8 суддя не зобов`язаний давати будь-які пояснення щодо розглянутих справ або справ, які знаходяться в його провадженні, а також надавати їх будь-кому для ознайомлення, крім випадків і порядку, передбачених законом. Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається. Прийняття до розгляду будь-якими особами чи органами, крім відповідного апеляційного або касаційного суду, заяв, у яких оскаржуються судові рішення, їх розгляд, витребування від судів інформації про судові справи у зв`язку з такими заявами, направлення заяв судам, вимоги до суддів про встановлення контролю за розглядом справи судом чи суддею є порушенням незалежності та самостійності суду.
Одночасно з цим, скаржником не наведено обставин, які б свідчили про постановлення суддею ухвал (рішень), в яких завідомо неправильно застосовано норму матеріального права, або що їх постановлено з грубим порушенням норм процесуального права, або ж те, що в цих рішеннях міститься невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Разом з цим твердження адвоката стосовно неповноти розслідування, яка полягає у непроведені тимчасового доступу до речей і документів, є необґрунтованими, оскільки в матеріалах кримінального провадження містяться копії документів витребуваних із цивільної справи Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, а тому ці доводи розцінюються слідчим суддею як намагання затягування досудового розслідування у кримінальному провадженні.
Фактичних даних, які б могли ставити під сумнів законність прийнятого слідчим рішення про закриття провадження або ж свідчили про упередженість уповноваженої особи прокуратури встановлено не було.
Таким чином, висновок прокуратури про відсутність в діях судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 складу інкримінованого кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України є законним та обґрунтованим.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону допущених при постановленні рішення, які б слугували підставою для скасування постанови судом не встановлено.
Отже, слідчий суддя приходить до висновку про те, що органом досудового розслідування при закритті провадження було дотримано вимоги кримінального процесуального закону, а тому у задоволенні скарги необхідно відмовити.
З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 21, 28, 110, 242, 284, 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -
постановив:
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 28 лютого 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000646 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня отриманні її копії.

Повний текст ухвали складено 30 травня 2018 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1