Справа № 396/1239/18
провадження 1-кп/392/129/18
УХВАЛА

10 вересня 2018 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , потерпілої ОСОБА_3 , представника потерпілої юридичної особи Новоукраїнської ЦРЛ ОСОБА_4 , захисника-адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , секретаря судового засідання ОСОБА_7 , провівши в залі суду дистанційно (в режимі відеоконференції) відкрите судове засідання у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000349 від 20 квітня 2018 року за частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого на утримання неповнолітніх дітей, не є інвалідом І чи ІІ групи, раніше судимий вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 березня 2007 року за частиною 1 статті 122, частиною 1 статті 115, частиною 1 статті 187 Кримінального кодексу України до позбавлення волі строком на 12 років, звільнений умовно-достроково 06 жовтня 2015 року, невідбута частина покарання становить 2 роки 11 місяців 2 дні,

в с т а н о в и в:

В провадженні суду на стадії судового розгляду перебуває зазначене вище кримінальне провадження.
Прокурором Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_8 в судовому засіданні 08 серпня 2018 року було надано суду на затвердження угоду про визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні злочинів передбачених частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України, яка укладена між прокурором та обвинувачемним, разом із захисником.
Учасники судового провадження наполягали в судовому засіданні на затверженні угоди про визнання винуватості.
Заслухавши думку учасників судового провадження щодо можливості затверження угоди про визнання винуватості, дослідивши зміст наданої на затвердження суду угоди про визнання винуватості на відповідність її вимогам законому, судом встановлено наступне.
Положеннями частини 1 статті 472 КПК України серед іншого передбачено, що в угоді про визнання винуватості зазначаються: умови часткового звільнення обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення.
Згідно змісту угоди про визнання винуватості наданій суду на затвердження, учасники судового провадження серед іншого дійшли згоди щодо наступного:
- призначити покарання ОСОБА_6 за вчинення злочину передбаченого частиною 2 статті 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
- призначити покарання ОСОБА_6 за вчинення злочину передбаченого частиною 2 статті 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців.
На підставі частини 1 статті 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання за частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України у виді позбавленні волі на строк до 7 (сім) років 6 (шість) місяців.
Крім того, в наданій на затвердження суду угоді зазначається, що сторони погоджуються, що судом на підставі частини 1 статті 71 Кримінального кодексу України до покарання призначеного за частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України може бути повністю або частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 березня 2007 року за частиною 1 статті 122, частиною 1 статті 115, частиною 1 статті 187 Кримінального кодексу України, яка відповідно до ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2015 року становить 2 роки 11 місяців 2 дні.
В судовому засіданні, прокурор ОСОБА_2 зазначав, що з урахуванням особи обвинуваченого йому можливо призначти остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за частиною 1 статті 122, частиною 1 статті 115, частиною 1 статті 187 Кримінального кодексу України.
Інші учасники судового провадження з приводу можливої остаточної міри покарання нічого не змогли пояснити суду, зокрема і обвинувачений, якому не відоме остаточне покарання яке може призначити йому суд.
Суд вважає, в порушення вимог частини 1 статті 472 КПК України учасниками судового провадження не було чітко визначено остаточну міру покарання і не запропоновано погодити її саме суду для призначення покарання за сукупністю вироків з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше був засуджений вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 березня 2007 року за частиною 1 статті 122, частиною 1 статті 115, частиною 1 статті 187 Кримінального кодексу України до позбавлення волі строком на 12 років, звільнений умовно-достроково 06 жовтня 2015 року, невідбута частина покарання становить 2 роки 11 місяців 2 дні та ймовірно вчинив нові інкриміновані йому у провину злочини, кримінальне провадження по суті яких перебуває на розгляді у Маловисківському районному суді Кіровоградської області.
При цьому суд погоджується, що виключно суд призначає остаточне покарання особі, однак у даному випадку сторона обвинувачення та сторона захисту повинні були б погодити можливу міру остаточного покарання.
Суд зазначає, що в даному випадку угода про визнання винуватості не містить остаточно узгодженого сторонами покарання, за сукупністю вироків, в свою чергу суд реалізуючи свої повноваження при призначенні остаточного покарання, може згідно частини 1 статті 71 Кримінального кодексу України до покарання призначеного за частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 березня 2007 року за частиною 1 статті 122, частиною 1 статті 115, частиною 1 статті 187 Кримінального кодексу України, яка відповідно до ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2015 року становить 2 роки 11 місяців 2 дні, при цьому обвинуваченому на даному етапі не відомо про остаточну міру покарання, що в даному конкретному випадку свідчить про відсутність відомостей у обвинуваченого, так і у суду про узгодженість покарання.
Окрему увагу, суд звертає і на ту обставину, що згідно обвинувального акту та угоди про визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_6 внаслідок вчинення злочину передбаченого частиною 2 статті 185 КК України було заподіяно потерпілій юридичній особі Новоукраїнській ЦРЛ матеріальних збитків на загальну суму в сумі 330,00 грн..
Однак, всупереч вимогам частини 1 статті 472 КПК України учасниками судового провадження не було визначено в угоді про визнання винуватості порядку відшкодування обвинуваченим завданої ним шкоди.
Відповідно до частини 7 статті 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:
1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;
2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;
3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;
5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;
6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
З наведених више підстав у своїй сукупності, суд вважає, що відсутні законні підстави для затвердження угоди про визнання винуватості у тій редакції в якій вона надана на затвердження суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 371, 372, 472-474 КПК України,

п о с т а н о в и в:

В затвердженні угоди про визнання винуватості від 08 серпня 2018 року укладеної між прокурором Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000349 від 20 квітня 2018 року за частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України відмовити.
Здійснювати подальший розгляд кримінального провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000349 від 20 квітня 2018 року за частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України у порядку передбаченому КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1