пр. № 1-кп/336/13/2018
ЄУН № 336/6229/15-к
ВИРОК
Іменем України
25 липня 2018 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, проживає у АДРЕСА_1 , зареєстрована проживаючою у АДРЕСА_2 , не працює, не заміжня, освіта середня, раніше судимої:

вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2012 року за ст. 321 ч. 1 КК України до штрафу в сумі 850 гривень (штраф сплачений);

вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2012 року за ст. 309 ч. 1 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнена від відбування покарання з випробуванням терміном на 1 рік (ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.09.2013 року строк випробування скасовано, направлена для відбування покарання);

вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.02.2014 року за ст. 309 ч. 2 КК України з застосуванням ст. 71 КК України до покарання у вигляді 2 років 3 місяців позбавлення волі (ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 19.05.2014 року звільнена від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію»);

вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02.12.2014 року за ч. 185 ч. 1 КК України до штрафу в сумі 850 гривень (штраф сплачений 19.02.2015 року);

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України,
ВСТАНОВИВ:
10 червня 2015 приблизно о 10.00 годині ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись в будинку АДРЕСА_3 , де вона перебувала у з дозволу власника будинку ОСОБА_6 , таємно викрала належні потерпілому ОСОБА_6 телевізор LG 32 LD350 вартістю 4768,80 гривень та ноутбук Asus вартістю 6000 гривень, спричинивши потерплому матеріальну шкоду в сумі 10768,80 гривень. Викрадені речі ОСОБА_4 в подальшому продала, розпорядившись отриманими коштами на власний розсуд.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у скоєнні злочину визнала повністю за обставин, викладених в обвинувальному акті, по суті обвинувачення пояснила наступне. З потерпілим ОСОБА_6 вона на момент вчинення крадіжки перебувала у близьких стосунках приблизно 2 місяці. 10.06.2015 року перебувала у нього вдома, оскільки він залишив їй ключі від будинку. З будинку, скориставшись відсутністю потерпілого ОСОБА_6 , викрала телевізор та ноутбук, оскільки потребувала грошей, речі продала на ринку, гроші витратила на власний розсуд.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він перебував з ОСОБА_4 у близьких стосунках приблизно два тижні на час скоєння крадіжки. В ніч з 09 на 10 червня 2015 року ОСОБА_4 залишалась у нього вдома. 10.06.2015 року він прокинувся рано приблизно о 04.00 годині, оскільки йому необхідно було йти на роботу, а ОСОБА_4 з його дозволу залишилась в будинку, оскільки ще спала, а ОСОБА_6 залишив їй ключі від будинку. Повернувшись ввечері до будинку ОСОБА_6 побачив, що замки на дверях будинку не замкнуті, а з будинку зник телевізор та ноутбук. Оскільки телефон ОСОБА_4 був вимкнутий, ОСОБА_6 зателефонував її батькам, яких сповістив про крадіжку, на що мати ОСОБА_4 порадила йому звертатись до поліції, оскільки наміру відшкодовувати збитки вона не має. Те ж саме відповів і батько ОСОБА_4 згодом. ОСОБА_6 звернувся до поліції, а згодом мати ОСОБА_4 викупила телевізор та повернула йому, але на телевізорі було пошкоджено кріплення, а сам від був подряпаний. Ноутбук йому не повернули та вартість його не відшкодували. Потерпілий вказував, що підозрює, що до скоєння крадіжки також причетний знайомий ОСОБА_4 , який згодом наніс йому тілесні ушкодження з використання молотку. Посилаючись на те, що ОСОБА_4 , на його переконання, не може виправитись та постійно скоює правопорушення, наполягав на призначені покарання у вигляді позбавлення волі.

Також судом досліджувались письмові докази, надані стороною обвинувачення.

Так, відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 1509 від 08.07.2015 року ринкова вартість телевізора LG 32 LD350 станом на 11.06.2015 року складає 4768,80 гривень.
Обвинуваченою та її захисником, а також потерпілим не заперечувалось, що обставини скоєння злочину, зазначені в обвинувальному акті, вартість викраденого майна відповідають дійсності, а кваліфікація дій ОСОБА_4 є вірною.

Сторона обвинувачення інших доказів, які б могли бути досліджені судом, не надавала, потерпілий та сторона захисту доказів зі свого боку також не надали, вказуючи, що дослідженими під час судового провадження доказами вина обвинуваченої повністю підтверджена.

Оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд, враховуючи позицію обвинуваченої щодо повного визнання вини у скоєнні злочину, її пояснення про обставини скоєння злочину, які загалом узгоджуються з показами потерпілого та іншими дослідженими доказами, дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєнні злочину знайшла своє підтвердження та доведена належними та допустимими доказами.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує як умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за ст. 185 ч. 2 КК України.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обставиною, яка пом`якшують покарання, судом визнається визнання вини у скоєнні злочину.

Судом в якості обставини, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , не враховується відшкодування завданої шкоди, адже документально факту того, що ОСОБА_4 особисто викупила раніше викрадений у потерпілого телевізор та повернула його потерпілому в матеріалах кримінальної справи немає, а ОСОБА_4 пояснила, що вона не працювала та коштів не мала.

При призначенні покарання суд враховує позицію прокурора, потерпілого та сторони захисту, а також приймає до уваги відомості про особу ОСОБА_4 , яка є раніше судимою за скоєння злочинів проти власності, а також злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, скоїла новий злочин невдовзі після засудження за попередній злочин, не працює, не одружена, позбавлена батьківських прав щодо неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.08.2014 року, перебуває на обліку в КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» з діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів та канабіноїдів. Синдром залежності», а також перебувала на обліку в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» з 2005 по 2006 роки з діагнозом «соціалізований розлад поведінки», у 2013 році лікувалась стаціонарно з діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психоактивних речовин, синдром залежності, стан відміни».

Санкцією статті 185 ч. 2 КК України за скоєння такого злочину передбачено покарання у вигляді арешту, обмеження волі або позбавлення волі на строк до п`яти років.

Враховуючи відомості про особу обвинуваченої, обставини скоєння злочину, а саме те, що ОСОБА_4 скоїла злочин щодо потерпілого, з яким перебувала у близьких стосунках, а також і те, що ОСОБА_4 тривалий час перебувала у розшуку, суд вважає, що з метою досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, а саме кари та виправлення, обвинуваченій слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Підстав для призначення покарання на мінімальній межі, передбаченій санкцією ст. 185 ч. 2 КК України для цього виду покарання, суд не вбачає з вищевикладених обставин.

Враховуючи, що ОСОБА_4 є раніше судимою, не працює та не має офіційних джерел доходу, мешкає не за зареєстрованим місцем проживання, не має стійких соціальних зв`язків, тривалий час перебувала у розшуку, тож ризики, які були враховані судом при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу не зникли, адже обвинувачена може ухилятись від суду або скоїти нові злочини, що дає підстави суду запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не змінювати до набрання вироком законної сили.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні у відповідності до положень ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої.

Суд також вважає за необхідне розпорядитись речовими доказами по справі з урахуванням думки учасників провадження та положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 368, 369, 373, 374 КПК України, ст. 185 ч. 2 КК України,
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винною у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, та призначити покарання у виді двох років позбавлення волі.

В строк відбування покарання ОСОБА_4 зарахувати строк попереднього ув`язнення та рахувати строк відбування покарання з 04 червня 2018 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком суду законної сили залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

Речовий доказ телевізор LG32LD350, який переданий на зберігання ОСОБА_6 , залишити ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні в сумі 429,66 гривень (чотириста двадцять дев`ять гривень 66 коп).

Копію вироку учасники провадження мають право отримати в суді негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя ОСОБА_1