Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/990/15-к
У Х В А Л А
27.09.2018 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання у кримінальному провадженні №0000220 від 28.05.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, приватного підприємця, депутата Королівської селищної ради 7 скликання, раніше не судимого,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Виноградівського районного суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , підозрюваного за ч.2 ст. 296 КК України.

Вказане клопотання мотивоване тим, що 16 червня 2011 року близько 23 години 00 хвилин ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, самовільно, через вхідні двері увійшли до квартири АДРЕСА_2 , де реалізуючи свої протиправні дії, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, прагнучи продемонструвати зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоствердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам і суспільству, маючи намір приниження людської гідності, незважаючи на присутність малолітнього ОСОБА_8 , який являється сином ОСОБА_9 , підійшли до останнього, який в той час знаходився в кухонній кімнаті за столом та приймав їжу, розпочали з ним сварку, під час якої виражаючись в його адресу нецензурною лайкою, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_5 підійшли до ОСОБА_9 , який в той час вже підвівся із - за столу та безпричинно нанесли йому по одному удару кулаком правої руки стиснутої в кулак в область обличчя, в результаті чого останній втратив рівновагу та впав на підлогу квартири.

В цей час, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 продовжуючи свої хуліганські дії, скориставшись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_9 , який знаходився в лежачому положенні на підлозі, почали наносити множинні удари руками та обутими ногами по тілу ОСОБА_9 в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді: зливних синців волосистої частини голови в тім`яно- скроневій ділянці зліва на фоні набряку м`яких тканин; синців чола; крововиливів під кон`юнктиву лівого ока в зовнішньому куті; синця підщелепної ділянки зліва; набряку м`яких тканин верхньої губи зліва, на фоні якого крововилив у слизову оболонку; крововиливу у слизову оболонку нижньої губи від центру справо; садна по зовнішній поверхні обох ліктьових суглобів; саден-подряпин передньої поверхні грудної клітки; забоїв, побоїв, саден обличчя, лівого ліктьового суглобу та поперекової ділянки, які мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою, згідно п. 2.3.5. "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначну втрату працездатності; ЗЧМТ, струсу головного мозку, забійної рани нижньої губи, що проникає до ротової порожнини, відповідно якій знаходиться рубець нижньої губи справа, які потребують лікування строком більше 6-ти, але менше 21-го дня, і за цією ознакою, згідно п. 2.3.3. "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; перелом поперечного відростку ІУ-го поперекового хребця, які потребують лікування строком більше 21 -го дня, так як для зрощення перелому необхідне строк більше трьох тижнів, і за цією ознакою, згідно п. 2.2.2. "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що підтверджується висновком судово-комісійної експертизи №96/15 від 02.10.2015.

Таким чином, встановлено наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, за яке передбачене покарання у вигляді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на строк до чотирьох років.

23 серпня 2018 року прокурором Закарпатської області повідомлено ОСОБА_5 про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом допитом потерпілого ОСОБА_9 від 15.09.2011, протоколом очної ставки між потерпілим ОСОБА_9 та свідком ОСОБА_10 , протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , протоколом очної ставки між потерпілим ОСОБА_9 та свідком ОСОБА_13 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 24.02.2014, протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 , актом судово-медичного дослідження за №208 від 27.06.2011, висновком експерта за №331 від 13.09.2011, висновком експерта за №80 від 21.05.2012, висновком експерта за №220 від 29.06.2011, висновком експерта за №96/15 від 02.10.2015, та іншими матеріалами.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 всупереч покладених на нього процесуальних обов`язків, на неодноразові виклики старшого слідчого СВ Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області для проведення допиту в якості підозрюваного до слідчого відділення Виноградівського ВП не з`являється, чим самим має на меті спричинення умов для затягування досудового розслідування та уникнути від кримінального судочинства. Окрім цього, беручи до уваги те, що ОСОБА_5 скоїв дане правопорушення в групі з ОСОБА_7 , більшістю свідків та очевидців якого були родичі та сусіди останнього, що може призвести до впливу зі сторони підозрюваних на них, з метою зміни показів даних в ході досудового розслідування, а тому існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме може переховуватись від органів досудового розслідування, тобто не з`являтись на виклики слідчого, прокурора, суду, виїхати за межі Закарпатської області або ж за межі території України, з метою переховування від органу досудового розслідування, впливати на потерпілого та свідків шляхом умовлянь та залякування, які проживають в одному із ним населеному пункті, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та існує ризик його протиправної поведінки, а тому застосування особистого зобов`язання не буде достатньо ефективним запобіжним заходом для запобігання наведеним ризикам.

Вказані обставини свідчать про неможливість застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , так як такі ним дотримані не будуть.

Захисником подано заперечення на клопотання слідчого, доводи якого зводяться до наступного.

Дійсно, відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України, підозрюваний прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це зазначених осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Разом з тим, слідчий не надав до клопотання жодних доказів виклику ОСОБА_5 в порядку та строки визначені ст. 135 КПК України та його фактичного переховування або перешкоджання слідству.

У клопотанні, слідчий перераховує ряд ризиків визначених ст. 177 КПК України, проте не наводить їх обґрунтування.

Посилання слідчого на існування ризику перешкоджання кримінальному проваджені іншим чином не доведено з посиланням на докази.

Водночас, ризик можливого протиправного впливу підозрюваного на свідків потерпілих шляхом вмовляння, підкупу чи погроз з метою уникнути кримінальної відповідальності також є безпідставним, оскільки потерпілих та свідків було допитано під час досудового розслідування.

Злочинну діяльність, про яку вказує слідчий, ОСОБА_5 не розпочинав та не продовжує.

При цьому, вручена ОСОБА_5 підозра у вчиненому злочині є формальною та не може вважатися обґрунтованою у розумінні ч. 2 ст. 177 КПК України.

В будь-якому разі, ОСОБА_5 підозрюється вчиненні злочину який відбувся 16.06.2011 р. З цього часу, він неодноразово виїзджав за межі України, жодні особи не звертались до правоохоронних органів стосовно вчинення тиску і них як учасників кримінального провадження з боку ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 одружений, має двох дітей (Аліса 24 p., Ванеса 16 p.), депутат Королівської селищної ради 7 скликання, приватний підприємець з 2011 р., здійснює діяльність по обслуговуванню та організації туристичних послуг в межах Закарпатської області.

Даний вид діяльності передбачає необхідність постійного контакту з туристами (зустріч на вокзалі, трансфер, поселення в готель, виїзд на екскурсії), а тому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту фактично позбавить ОСОБА_5 можливості контролю та отримані прибутку від ведення господарської діяльності.

ОСОБА_5 раніше не судимий, не повідомлявся про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; майнова шкода ніби то завданим злочином з підозри не вбачається.

Тому просить у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту відмовити.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали.

Зокрема слідчим зазначено, що обвинувачений не з`являвся на виклики, на телефонні дзвінки відповідав, що знаходиться закордоном.

Захисник щодо клопотання заперечив з мотивів, викладених у письмовому запереченні. На підтвердження наведених у запереченні доводів надав копії свідоцтва про одруження, свідоцтва про народження дітей, виписки з ЄДРС, договору купівлі-продажу нерухомого майна, характеристику.

Додатково пояснив, що підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні дітей, займається підприємницькою діяльністю у сфері готельно-туристичного бізнесу, депутат Королівської селищної ради, позитивно характеризується.

Щодо твердження слідчого про ухилення від явки до нього заперечив, зазначивши, що такі є безпідставними та голослівними, позаяк до слідчого з`являвся та з`явився за першим викликом до суду.

Підозрюваний підтримав доводи захисника.

Заслухавши доводи прокурора та слідчого, які клопотання підтримали, підозрюваного та захисника, які просили у задоволенні клопотання відмовити, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Клопотання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 подано до Виноградівського районного суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 173 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого погодженого з прокурором.

У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст.181 КПК України домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року N 14-рп/2003 тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а тільки враховується поряд з іншими обставинами, передбаченими відповідними статтями КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З матеріалів клопотання вбачається, що 28.05.2013 року до ЄРДР за №0000220 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.

23 серпня 2018 року прокурором Закарпатської області повідомлено ОСОБА_5 про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Прокурором доведено, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на строк до чотирьох років.

Проте слід зазначити наступне.

Згідно ч.3 ст.12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст.296 КК України, у якому підозрюється ОСОБА_5 є злочином середньої тяжкості. Датою вчинення даного злочину, згідно матеріалів клопотання, є 16.06.2011 року. Отже, на даний час з моменту вчинення такого минуло більш ніж сім років. Як зазначено прокурором, 09.08.2013 року було винесено постанову про закриття вказаного провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, яка 29.08.2013 року була скасована.

Доказів того, що за вказаний період ОСОБА_5 переховувався від слідства матеріали справи не містять. Так само в матеріалах справи відсутні відомості, що підозрюваний якимось чином впливав на родичів потерпілого чи свідків, переховувався від слідства.

Твердження, що підозрюваний в майбутньому вчинятиме дані дії суд вважає малоймовірними.

Доводи слідчого про ухилення від явки є голослівними і до уваги не приймаються.

Доводи слідчого, що більш м`який запобіжний захід, крім домашнього арешту, не взмозі забезпечити належної процесуальної поведінки, а за умови застосування таких, підозрюваним не будуть виконані, не ґрунтуються на матеріалах справи і є виключно припущенням слідчого.

Приймаючи до уваги вказані обставини справи, особу підозрюваного, який має соціальні зв`язки, оскільки одружений та виховує неповнолітню доньку, займається підприємницькою діяльністю, депутат місцевої ради, позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, а також те, що прокурор не довів, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою статті 176 КПК України, не може запобігти ризикам, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту слід відмовити та постановити ухвалу про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків згідно ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст.176-178, 181, 193-194, 196, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_5 відмовити.

Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строком на 45 (сорок п`ять) днів, до 10.11.2018 року, включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого СВ Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 за першою вимогою;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Копію ухвали суду вручити підозрюваному, прокурору та захиснику.

На ухвалу слідчого судді відповідно до п.2 ч.1, п.3 ч.2 ст.395 КПК України може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1