Справа № 591/856/18
Провадження № 1-кс/591/1394/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 квітня 2018 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Слідчий звернувся до суду з клопотанням, узгодженим з прокурором, про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , яке прокурор підтримав та мотивував тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000016, відкритого за ознаками ч. 3 ст. 332 КК України, за фактом організації невстановленими особами за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 незаконного переміщення осіб через державний кордон України з корисливих мотивів.
Оскільки підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, впливати на свідків чи інших учасників у справі, продовжувати вчиняти злочини, а слідство не завершене, просив продовжити строк його тримання під вартою.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, вважаючи, що відсутні підстави для продовження тримання під вартою підозрюваного, а також докази обґрунтованості підозри, тому просили відмовити в задоволенні клопотання та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку прокурора та захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши надані сторонами матеріали, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що слідчим здійснюється досудове розслідування наведеного кримінального провадження за вказаним фактом.

16 лютого 2018 року по зазначеному кримінальному провадженню ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України, та йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

11 квітня 2018 року прокурором строк досудового слідства продовжений до 16 червня 2018 року.

По-перше слід зазначити про те, що на думку суду прокурором не порушено положень закону щодо продовження строків досудового слідства, оскільки обґрунтованих застережень проти продовження строку досудового слідства саме прокурором області (без попереднього продовження місцевим прокурором) ст. 295 КПК України не містить.

По-друге, виходячи з приписів ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, при розгляді клопотання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою, прокурор (слідчий) повинен довести суду наявність обставин стосовно того, що заявлені раніше ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання під вартою та наявність обставин, що перешкоджають завершенню досудового слідства.

Суд вважає доведеним прокурором наявність обставин, щодо перешкод в завершенні досудового слідства, з огляду на складність та обсяг слідчих та процесуальних дій, необхідних для його завершення, з огляду на те, що предметом розслідування є вчинення двома особами тяжкого кримінального правопорушення, та перевірку на причетність до цих подій інших осіб, підтвердженням чому слугують надані витяг з ЄРДР та копії матеріалів справи у вигляді змістовних протоколів допитів та процесуальних документів, а також попереднє судове рішення щодо застосування запобіжного заходу.

На думку суду, прокурором також доведено, що заявлені під час обрання запобіжного заходу підозрюваному ризики не зменшились, як і доведено неможливість завершення досудового розслідування до спливу строку тримання під вартою підозрюваного.

Про ці обставини свідчить те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні дій, пов`язаних з незаконним переміщенням особи через державний кордон України, в групі з іншими особами, отже, останньому можуть бути відомі певні відомості пов`язані з цією діяльністю, особи причетні до цього, можливі свідки у справі, їх місцезнаходження, а також інші необхідні для слідства відомості, обізнаність про які на цій стадій може зашкодити інтересам слідства. Крім того, наданими матеріалами обґрунтовано, що підозрюваний має певні зв`язки з іноземною державою, неодноразово її відвідував, проживає в безпосередній близькості до кордону, а отже в сукупності з характером діяння в якому підозрюється та відповідними знаннями та навичками щодо перетину кордону продовжує існувати велика ймовірність ризику ухилення від слідства або суду.

Також слід зауважити і про те, що матеріалами клопотання підтверджено, що в провадженні іншого суду перебуває справа за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні подібного кримінального правопорушення, по якому останньому вже обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що цілком достовірно в сукупності з обґрунтованістю підозри по цьому провадженню, доводить існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, а підстави для довіри твердженням підозрюваного у суду відсутні.

З цих же міркувань, а також враховуючи суворість покарання, що загрожує підозрюваному, суд вважає наявним і ризик можливості впливу на свідків та інших учасників провадження.

Враховуючи викладене, а також характер дій, в яких підозрюється ОСОБА_5 , а саме те, що вони здійснювались при безпосередній його участі, пов`язаній з безпосереднім спілкуванням та знайомством з особами, що можуть бути свідками у справі, суд вважає, що на час розгляду клопотання більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою не запобігнуть ризикам, доведеним прокурором.

Така позиція суду цілком узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який наголошує на тому, що на початку слідства заявлені ризики можуть враховуватись судом при обранні запобіжного заходу, а в подальшому, поступово, у міру того, як просувалось досудове розслідування, позиція підозрюваного у справі, так і сам ризик негативного впливу на хід розслідування, неминуче втрачають своє значення («Летельє проти Франції» - рішення від 26 червня 1991 року, «І.А. проти Франції» - рішення від 23 вересня 1998 року).

Беручи до уваги зазначене, а також враховуючи дані щодо особи підозрюваного, тяжкість покарання, передбаченого за інкриміноване діяння, суд вважає, що клопотання слідчого належить задовольнити.

Таким чином, беручи до уваги, що прокурором належним чином обґрунтовано доцільність подальшого тримання під вартою підозрюваного, а стороною захисту не подано жодного доказу на спростування доводів прокурора та щодо можливості забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного при його перебуванні на волі, беручи до уваги обсяг слідчих та процесуальних дій, які необхідно вчинити для завершення досудового слідства, а також ту обставину, що заявлені раніше ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та не відпали, тому, на думку суду, на даний час є виправданим подальше тримання ОСОБА_5 під вартою.

Слід зауважити також про те, що під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу чи продовження строків тримання під вартою, суд наперед не вирішує питання про доведеність чи недоведеність вини особи, а досліджує виключно наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, що передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, про що наголошується в рішенні Європейського суду з прав людини від 13 серпня 1990 року по справі «Фокс та інші проти Сполученого Королівства». Ці обставини доведені згаданими вище та наданими суду матеріалами кримінального провадження та попереднім судовим рішенням, висновки яких не спростовані щодо цього питання.

Щодо заяви захисту про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, то такі посилання є безпідставними, оскільки вирішення цього питання потребує окремого дослідження, з поданням клопотання до відповідного суду у встановленій формі, з викладенням мотивів та наданням доказів на його підтвердження, в порядку передбаченому діючим КПК України. Крім цього, вирішення цього питання не є предметом розгляду цієї справи, що вбачається з вимог ч. 4 ст. 199 КПК України, яка є відсилочною до ст. 193 КПК України, що врегульовує виключно процедуру судового розгляду клопотання про продовження строку і не передбачає можливості вирішення такого клопотання, тому воно задоволенню не підлягає.

Що ж стосується строку продовження тримання під вартою ОСОБА_5 , то на думку суду з урахуванням завершальної стадії розслідування (що підтвердив в своїх поясненнях прокурор), належним та достатнім буде продовження строку до 15 травня 2018 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183-184, 193-199 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого задовольнити.

В задоволенні клопотання захисника та підозрюваного, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відмовити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 15 травня 2018 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з моменту вручення її підозрюваному, а особами, що не були присутні під час її оголошення з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1