АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/1602/17 Номер провадження 11-кп/786/670/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали справи за апеляцією засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 травня 2017 року,-

у с т а н о в и л а :
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання за хворобою.

Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого, місцевий суд послався на те , що згідно з випискою амбулаторної картки ОСОБА_7 , що знаходиться в його особовій справі, на даний час стан здоров`я останнього задовільний, діагноз засудженого не підпадає під дію п.1.2 Переліку захворювань, які є підставою для подання в суд матеріали про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року № 1348/5/572, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.08.2014 року за № 990/25767.

Не погоджуючись з таким рішення суду засуджений ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання та звільнити від відбування покарання за хворобою.

Апеляцію обґрунтовує тим, що в матеріалах справи відсутній медичний висновок фахівців щодо стану здоров`я , що підтверджував би необхідність звільнення його від відбування покарання за хворобою. Також , посилається на тяжкий стан здоров`я , який постійно погіршується , відсутність у виправній колонії умов для лікування , відповідного харчування та наявність оточення засуджених з тяжкими хворобами.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду , засудженого в режимі відеоконференції, який підтримав подану апеляцію та просив її задовольнити, думку захисника адвоката ОСОБА_9 , який вказував на необхідність скасувати ухвалу з направленням справи на новий судовий розгляд, прокурора, який просив відмовити у задоволенні поданої апеляційної скарги, вважаючи ухвалу місцевого суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів апеляційного суду приходить до таких висновків.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону.

Відповідно до положень ч.2 ст.84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Згідно з ч. 5 ст. 154 КВК України клопотання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби подається до суду начальником органу або установи виконання покарань. Одночасно з клопотанням до суду надсилаються висновок лікарської комісії й особова справа засудженого. У клопотанні вказуються дані, які характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання.

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що звільнення засудженого від відбування покарання внаслідок тяжкої хвороби є правом суду, а не обов`язком.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали місцевим судом, розглядаючи відповідне клопотання засудженого, було дотримано приписів спеціальних норм щодо детального вивчення усіх необхідних обставин, а саме: правильно враховано особу засудженого, тяжкість вчиненого ним злочину, характер захворювання, стан здоров`я, який згідно з амбулаторної картки задовільний, позицію представників адміністрації, які наголошували на тому, що ОСОБА_7 отримує необхідну медичну допомогу та за станом здоров`я не підпадає під дію ст. 537-539 КПК України ( а.м.к 46).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою.

Доводи апеляції ОСОБА_7 щодо погіршення стану його здоров`я, відсутності у виправній колонії умов для лікування , відповідного харчування тощо спростовуються наведеними висновками суду першої інстанції, з якими погоджується і колегія суддів.

Щодо доводів апеляції про незаконність судового рішення через відсутність в матеріалах за клопотанням медичного висновку фахівців про стан здоров`я , то їх колегія суддів спростовує таким.

Згідно з вищевикладених норм, які регламентують розгляд питання про звільнення засуджених за хворобою, обов`язковою умовою вирішення такого питання є наявність висновку лікарської комісії.

Разом з тим, судовий розгляд клопотань (подань) про вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку, здійснюється за правилами судового розгляду, визначеними статтями 318380 КПК, з чого випливає обов`язковість дотримання судом принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ст. 22 КПК). На підставі викладеного суд за своєю ініціативою, за відсутності відповідного клопотання сторони, не може витребувати докази.

Як вбачається з матеріалів за клопотанням, та, зокрема, журналу судового засідання, до клопотання засудженого не було долучено жодного посилання на докази , якими він обґрунтовував свої вимоги щодо звільнення за хворобою. У суді першої інстанції не було ОСОБА_7 заявлено і жодних клопотань щодо витребування необхідних доказів на підтвердження його стану здоров`я, проведення експертиз тощо.

Як вже було вказано вище, ч. 5 ст. 154 КВК закріплює обов`язковість підтвердження хвороби засудженого саме висновком лікарської комісії. Тому рішення про задоволення клопотання (подання) суд має право прийняти виключно за чіткого дотримання ініціаторами відповідного клопотання вищевказаних вимог закону.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 травня 2017 року стосовно ОСОБА_10 відповідає вимогам закону і підстав для її зміни чи скасування не вбачає, у зв`язку з чим залишає її без змін, а апеляційну скаргу засудженого - без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,405,407 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення , а ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 травня 2017 року стосовно нього - без змін;

Ухвала набирає законності сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ __________ ___________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3