Справа № 740/882/18
Провадження № 1-кп/740/169/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 березня 2018 року м.Ніжин
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої- судді ОСОБА_1 ,.

секретаря- ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинууваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ніжин Чернігівської області, громадянина України, непрацюючого, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, раніше судимого: 25.05.1993 Ніжинським окружним судом Чернігівської області за ч.3 ст.142, ст.26, ст.42 КК України до 3-х років позбавлення волі з конфіскацією майна; 09.06.1998 Ніжинським міським судом за ст.ст. 102, 17, ч.2 ст.145, ч.2 ст.206, ст.42 КК України до 3 років позбавлення волі; 31.10.2001 Ніжинським міським судом Чернігівської області за ч.3 ст.187 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією ? майна; 11.02.2010 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі; 15.08.2014 Ніжинським міськрайонним судом за ч.2 ст.289, ч.1 ст.69 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , маючи не зняту та не погашену судимість за ст.ст.186, 187 КК України, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин за наступних обставин: 13.02.2018 року близько 02.00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_4 , з корисливого мотиву шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав мобільний телефон марки « Samsung J7», модель «SM-J730FZKN», вартістю 6503,60 грн., що належить ОСОБА_4 , який розібрав та поклав до кишені свого одягу.

Виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, ОСОБА_5 намагався зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, але розпорядитися викраденим не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки, був затриманий чоловіком потерпілої, а саме ОСОБА_6 .

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, як закінчений замах на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), що належить ОСОБА_4 , скоєному повторно.

27.02.2018 між потерпілою та підозрюваним була укладена угода про примирення у кримінальному провадженні № 0000172 від 13.02.2018 року відповідно до вимог ст.471 КПК України.

За умовами угоди обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, сторони визначили вид і розмір покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки та звільнення його від відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік, покладення на ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме: періодично зявлятися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілої; не виїзджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу), погодилися з наслідками укладення та затвердження угоди відповідно до ст.ст.394, 424 КПК України для обвинуваченої та потерпілого.

Сторонам роз*яснено передбачені КПК України їх права у разі укладення ними угоди і суд встановив, що вони розуміють наслідки невиконання угоди про примирення, передбачені ст.476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про примирення прокурор та потерпіла протягом строків притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення, мають право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

В судовому засіданні ОСОБА_5 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому злочині, вчиненому за обставин, викладених в обвинувальному акті, погодився з його правовою кваліфікацією за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, як замах на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), що належить ОСОБА_4 ,підтвердив добровільність укладення угоди про примирення між ним та потерпілою, просив її затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про примирення йому зрозумілі. Підтвердив, що угода укладена добровільно.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні просила затвердити угоду про примирення і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про примирення їй зрозумілі. Підтвердила, що угода укладена добровільно. Матеріальна шкода їй відшкодована.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення і просив призначити ОСОБА_5 узгоджену між ним і потерпілою міру покарання.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників процесу, суд дійшов висновку, що угоду про примирення слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання з наступних підстав.

Інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, є злочином середньої тяжкості. Угода є добровільною між потерпілою та обвинувачуваним.

Умови угоди відповідають вимогам закону і відсутні передбачені ч.7 ст.474 КПК України підстави для відмови в затвердженні угоди, оскільки наявні фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_5 , надана правильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, умови угоди відповідають інтересам суспільства, існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди є добровільним, сторони примирилися, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов*язань.

Встановлено, що ОСОБА_5 розуміє, що у разі невиконання угоди про примирення потерпіла ОСОБА_4 протягом строків притягнення до кримінальної відповідальності має право звернутися до суду, який затвердив угоду, про скасування вироку, наслідком чого є призначення судового розгляду у загальному порядку, а також розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у порядку ст.476 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 розуміють, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладення та затвердження угоди про примирення для сторін є: для підозрюваного обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394, 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених п.1 ч.5 ст.474 КПК України; для потерпілої обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394, 424 КПК України та відмова в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Суд встановив, що сторони уклали угоду про примирення добровільно, що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілою угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, і наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, що є підставою для її затвердження та призначення узгодженої сторонами міри покарання, і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки та звільнення його від відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік, покладення на ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Керуючись ст.ст. 314, 374, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення, укладену 27 лютого 2018 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000172 від 13.02.2018 року та визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язкі:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілої;

не виїзджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Стягнути зОСОБА_5 витрати за проведення експертизи в сумі 572 (п*ятсот сімдесят дві) грн. на користь держави.

Речовий доказ - мобільний телефон марки « Samsung J7», модель «SM-J730FZKN», який переданий на зберігання ОСОБА_4 ,- залишити у неї за належністю.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча суддя ОСОБА_1