Номер провадження: 11-кп/785/1192/17
Номер справи місцевого суду: 510/1924/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.12.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в режимі відеоконференції між апеляційним судом Одеської області та ДУ «Ізмаїльська УВП-22» матеріали кримінального провадження №0000149 від 26.03.2015 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ренійського районного суду Одеської області від 20.09.2017 року, -

встановив:

оскаржуваним вироком районного суду:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Плавні, Ренійського району, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-23 червня 2015 року засудженого Ренійським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до міри покарання у вигляді позбавлення волі,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та йому призначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України частково зараховано частину не відбутого покарання, призначеного за попереднім вироком Ренійського районного суду Одеської області від 18 червня 2015 року, та остаточно призначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі. Строк відбуття покарання обчислюється з 18 березня 2015 року. Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Згідно оскаржуваного вироку районного суду обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він, 23 лютого 2015 року, близько о 0100 год, він спільно і за попередньою змовою з ОСОБА_8 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, перебуваючи на АДРЕСА_1 , де розташований магазин-бар «Аннушка», маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, проникли через вікно, скло на якому попередньо розбили, у приміщення вказаного магазину - бару, що належить ОСОБА_9 , звідки таємно викрали: 10 пачок сигарет «Столичні», вартістю 9 гривень 95 копійок за 1 пачку, на суму 99 гривень 50 копійок, 10 пачок сигарет «Монте Карло» сині, вартістю 13 гривень 65 копійок за 1 пачку, на суму 136 гривень 50 копійок, 30 пачок сигарет «Прилуки» сині, вартістю 13 гривень 10 копійок за 1 пачку, на суму 393 гривні, 10 пачок сигарет «Прилуки» червоні, вартістю 13 гривень 10 копійок за 1 пачку, на суму 131 гривня, 10 пачок сигарет «ЛМ», вартістю 15 гривень 20 копійок за 1 пачку, на суму 152 гривні, 20 пачок сигарет «Кент», вартістю 20 гривень 45 копійок за 1 пачку, на суму 409 гривень, 10 пачок сигарет «Мальборо», вартістю 20 гривень 45 копійок за 1 пачку, на суму 204 гривні 50 копійок, 3 пляшки шампанського «Одеса», вартістю 55 гривень за 1 пляшку, на суму 165 гривень, 4 пляшки коньяку «Оквін», ємністю 0,5 літра, вартістю 88 гривень за 1 пляшку, на суму 352 гривні, 3 пляшки коньяку «Коблево», ємністю 0,5 літра, вартістю 85 гривень за 1 пляшку, на суму 255 гривень, 1 пляшку коньяку «Шабський», ємністю 0,5 літра, вартістю 87 гривень за 1 пляшку, на суму 87 гривень, 2 коробки цукерок «Государев Фундук», вартістю 61 гривня за 1 коробку, на суму 122 гривні, 10 запальничок без фірмового знаку, вартістю 10 гривень за 1 штуку, на суму 100 гривень, 8 пакетів пакувальних, без назви, вартістю 3 гриви за 1 штуку, на суму 24 гривні, 2 пляшки горілки «Перепілка», ємністю 1 літр вартістю 102 гривні за 1 пляшку, на суму 204 гривні, чим заподіяли збитки потерпілої ОСОБА_10 на загальну суму 2834 гривні 50 копійок після чого розфасувавши по пакетах викрадене, з місця події зникли та розпорядилися викраденим на свій розсуд.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи кваліфікацію вчиненого, доведеність вини та призначене покарання, просив суд застосувати до нього положення ч.5 ст.72 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скарги; прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого: ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до іншого приміщення за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які судом досліджувались в порядку ч.3 ст.349 КПК України. Ці обставини сторонами кримінального провадження не оспорюються, а тому вони не є предметом апеляційного розгляду, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи вирок районного суду на відповідність його вимогам закону, колегія суддів приходить до висновку про таке, вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_7 і чи повинен він його відбувати, суд першої інстанції врахував, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його соціальний стан, характер та мотиви скоєного, а також обставини, що пом`якшують покараннята відсутність обтяжуючих покарання обставин, та прийшов до вірного висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства.

Крім того, на законних підставах суд першої інстанції врахувавши те, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Ренійського районного суду Одеської області від 18.06.2015 року за ч.1 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, при призначенні покарання застосував положення ч.4 ст.70 КК України.
Разом з цим, апеляційним судом встановлено, що оскаржуваним вироком районного суду питання щодо обчислення строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 та зарахування в строк відбування покарання строку його попереднього ув`язнення з урахуванням положень ч.5 ст.72 КК України вирішено не було.

Враховуючи положення ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», суд апеляційної інстанції, вважає можливим розглянути питання щодо необхідності застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо вдосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».
При цьому, апеляційній суд враховує положення ст.58 Конституції України, відповідно до яких закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Апеляційним судом встановлено, що під час судового розгляду в районному суді, 05.08.2016 року, обвинувачений ОСОБА_7 , був етапований з ДУ «Південна виправна колонія №51» до ДУ «Ізмаїльська УВП-22» для розгляду обвинувального акту у вказаному кримінальному провадженні, та фактично весь час судового розгляду в суді першої інстанції та апеляційного розгляду знаходився під вартою в слідчому ізоляторі, що підтверджується довідкою ДУ «Південна виправна колонія №51» №2/17-5126 від 13.11.2017 року.
За таких підстав, враховуючи положення ст.58 Конституції України та ст.5 КК України, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положення Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання» №838-VIII від 26 листопада 2015 року та зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 , в строк відбування покарання, строк його попереднього ув`язнення тримання під вартою, як запобіжного заходу обраного під час судового розгляду справи до набрання чинності вироку, винесеного щодо нього, за правилами ч.5 ст.72 КК України, тобто з 05.08.2016 року по 19.12.2017 року.
У відповідності до положень п.2 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право змінити його.
Відповідно до ч.1 ст.408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, а також в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого.
Згідно п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає за необхідне оскаржуваний вирок суду змінити в частині зарахування обвинуваченому ОСОБА_7 строку попереднього ув`язнення у відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,-
постановив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Ренійського районного суду Одеської області від 20.09.2017 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 змінити в частині зарахування обвинуваченому строку попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання.
Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 , в строк відбування покарання, строк його попереднього ув`язнення тримання під вартою в ДУ «Ізмаїльська УВП-22» під час судового розгляду кримінального провадження до набрання вироком законної сили, за правилами ч.5 ст.72 КК України, тобто з 05.08.2016 року по 19.12.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.
Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4