Справа № 460/5021/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Морянці Яворівського району Львівської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України одруженого, з середньою спеціальною освітою, працює художнім керівником Народного дому АДРЕСА_2 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України,
ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді художнього керівника Народного дому смт. Краковець Яворівського району Львівської області та отримуючи заробітну плату за рахунок бюджету відділу культури і туризму Яворівської районної державної адміністрації Львівської області, вчинив привласнення бюджетних коштів відділу культури і туризму Яворівської районної державної адміністрації, а саме, достовірно знаючи, що у робочий час 02.01.2015, 17.01.2015, 24.01.2015, 04.02.2015, 14.02.2015, 19.02.2015, 01.03.2015, 06.03.2015, 11.03.2015, 15.03.015, 29.03.2015, 03.04.2015, 08.04.2015, 07.05.2015, 17.05.2015, 21.05.2015, 03.07.2015, 08.07.2015, 20.09.2015, 25.09.2015, 11.10.2015, 16.10.2015, 30.10.2015, 04.11.2015, 08.11.2015, 13.11.2015, 18.11.2015, 28.11.2015, 13.12.2015, 18.12.2015, 23.12.2015, 03.01.2016, 10.01.2016, 15.01.2016, 20.01.2016, 30.01.2016, 04.02.2016, 13.02.2016, 18.02.2016, 28.02.2016, 04.03.2016, 19.03.2016, 08.04.2016, 23.04.2016, 07.05.2016, 12.05.2016, 15.05.2016, 20.05.2016, 09.06.2016, 17.06.2016, 01.07.2016, 13.08.2016, 18.08.2016, 28.08.2016, 02.10.2016, 07.10.2016, 12.10.2016, 22.10.2016, 27.10.2016, 05.11.2016, 10.11.2016, 20.11.2016, 25.11.2016, 30.11.2016, 10.12.2016, з 20.12.2016 по 24.12.2016 він перебував за межами території України, у Республіці Польща, та у зв`язку з цим не міг виконувати свої посадові обов`язки, безпідставно привласнив нараховану відділом культури і туризму Яворівської районної державної адміністрації заробітну плату за фактично невідпрацьований ним час, на загальну суму 2242,08 гривень.
В ході досудового розслідування між заступником керівника Городоцької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_8 з участю захисника ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості від 30.11.2017, яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження, згідно якої сторони домовилися про те, що ОСОБА_6 беззастережно визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України. Сторони погоджуються на призначення підозрюваному ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст. 191 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень. В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.
В судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 просив дану угоду затвердити і призначити ОСОБА_9 узгоджене в угоді покарання.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену міру покарання, при цьому пояснив, що повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердення угоди, характер кожного обвинувачення, щодо яких визнає себе винуватим, беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України, в обсязі обвинувачення, реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.
Враховуючи викладене, суд, заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, дійшов висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості.
Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, вимогам закону України про кримінальну відповідальність за ч.1 ст. 191 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженого покарання.
Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано в обвинуваченого та встановлено, що він зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Окрім цього, обвинуваченому роз`яснено частини 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, положення яких йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 191, оскільки він вчинив привласнення чужого майна, яке йому було ввірене та перебувало у його віданні.
Перевіряючи покарання, узгоджене сторонами угоди, на відповідність вимогам КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу ОСОБА_5 , який характеризується позитивно, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, щире каяття у вчиненому, активне сприяння у розкритті злочину, добровільне відшкодування завданого збитку як обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а тому за наявності вказаних обставин суд вважає за можливе призначення узгодженого покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості.
Судові витрати у справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд
Затвердити угоду про визнання винуватості від 30.11.2017, укладену між між заступником
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України та призначити йому покарання у виді виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 /п`ятсот десять/ гривень.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, а саме:
- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- прокурором - з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1