Апеляційний суд Житомирської області
Ухвала

№234/2010

20 квітня 2010 року. м. Житомир.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Романова О.В.

суддів - Ткача С.О., Захарчука С.В.

з участю прокурора Філь С.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Коростенського міськрайонного суду від 25 січня 2010 року щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, раніше судимого:

-07 жовтня 1993 року Коростенським районним судом за ст. ст. 141 ч. 1, 141 ч. 2, 206 ч. З, 140 ч. 2, 206 ч. 2, 42 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-20 листопада 1998 року Луганським районним судом за ст. ст. 81 ч. З, 89 ч. І, 42 КК України на 4 роки позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна;

-23 лютого 2004 року Коростенським міським судом за ст. ст. 15, 185 ч. З, 185 ч. З, 70 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі,

засудженого за ст. 187 ч. З КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією /г частини належного майна.

Суд визнав ОСОБА_1 винним і засудив за те, що він 26 березня 2008 року близько 21 години 30 хвилин, за попередньою змовою з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, шляхом пошкодження внутрішнього замка на вхідних дверях проникли до квартири АДРЕСА_1, де із застосуванням насильства, яке виразилось в нанесенні ОСОБА_1 удару ребром ударів ОСОБА_2 декількох кулаками рук та одного удару ногою в обличчя долоні в обличчя Балацької та декількох ударів ногою по тілу та нанесенні потерпілій, заподіяли Балацькій тілесне ушкодження, яке потягло за собою короткочасний розлад здоров'я. При ньому відкрито заволоділи майном потерпілої: стаціонарним телефоном „Панасонік", вартістю 70 гривень, радіоприймачем, вартістю 50 гривень, жіночою сумкою, за 50 гривень, поліетиленовим пакетом, вартістю 15 копійок, на загальну суму 170 гривень 15 копійок.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 не оспорює доведеність його вини та правильність кваліфікації дій, просить вирок суду змінити, помякшити покарання визначене судом першої інстанції. Мотивує тим, що він вину визнав, щиро кається, має хвору матір, яка є інвалідом.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора про законність вироку суду, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи учасників судового розгляду, колегія суддів апеляцію залишає без задоволення з наступних підстав.

Висновок суду щодо доведеності винності ОСОБА_1 у розбої - нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, обґрунтований обєктивними доказами, що повно і всебічно досліджені судом з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, не оспорюється засудженим.

У звязку з визнанням вини підсудним, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які не оспорювалися, що відповідає вимогам ст. 299 КПК України.

При постановлені вироку, вирішуючи питання про міру покарання ОСОБА_1, суд дотримався вимог ст. 65 КК України.

У вироку враховано тяжкість вчиненого злочину, особу винного, наявність попередніх судимостей, що засуджений вину визнав і щиро покаявся. У зібраних досудовим слідством даних, що характеризують засудженого, відсутня інформація про наявність у нього сімї та хворобу будь кого із близьких.

Зазначене свідчить, що доводи ОСОБА_1 враховані судом. Покарання визначене мінімальним терміном, передбаченим статтею Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

За наведених обставин колегія суддів призначене ОСОБА_1 покарання вважає достатнім та необхідним для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Підстав для зміни вироку суду, помякшення покарання засудженому, не встановлено.

Тому, керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Коростенського міськрайонного суду від 25 січня 2010 року щодо нього без зміни.

Судді: