печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4134/18-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , захисників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , особи, щодо якої вирішуеться питання про видачу (екстрадицію)- ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову заступника Генерального прокурора України від 11 січня 2018 року про видачу особи (екстрадицію), -

В С Т А Н О В И В :
25 січня 2018 року захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернулися до Печерського районного суду м. Києва в порядку ст. 591 КПК України зі скаргою на постанову про видачу особи (екстрадицію) від 11.01.2018, винесену заступником Генерального прокурора України ОСОБА_7 за матеріалами екстрадиційної перевірки за запитом Генеральної прокуратури Республіки Білорусь про видачу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів, передбачених ч. 2 ст. 431 КК Республіки Білорусь.

В обґрунтування внесеної скарги посилаються на безпідставність висунутих правоохоронними органами Республіки Білорусь звинувачень, а також передчасність винесення оскаржуваної постанови в зв`яку з тим, що ОСОБА_5 належним чином звернувся до УДМС України у Чернігівській області з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Посилаючись на приписи ч.2 ст. 589 КПК України просить скасувати постанову заступника Генерального прокурора України ОСОБА_7 від 11.01.2018р. про видачу особи (екстрадицію) - ОСОБА_5 .

В судовому засіданні захисники ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а також ОСОБА_5 вимоги скарги підтримали та пояснили, що 26.12.2017р. захисником в інтересах ОСОБА_5 було подано відповідне звернення та подано заяву-анкету (у встановленому законом порядку і форми) про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до Державної міграційної служби у Чернігівській області (копія додається). УДМС України у Чернігівській області отримали вказані документи 03.01.2018р.

03.01.2018 року від Адвокатського об`єднання «Український правовий альянс», в особі адвоката ОСОБА_3 до УДМС України у Чернігівській області надійшло звернення в інтересах громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_5 .

11.01.2018 року адвокатом ОСОБА_3 від УДМС України у Чернігівській області було отримано лист про усунення недоліків, а саме з пропозицією надати копію посвідки на постійне проживання в Україні ОСОБА_5 . Вказана копія посвідки № НОМЕР_1 від 10 жовтня 2017р. на ім`я ОСОБА_5 була надана 15.01.2018 року.

17.01.2018року від Адвокатського об`єднання «Український правовий альянс», в особі адвоката ОСОБА_3 до УДМС України у Чернігівській області було подано заяву про надання довідки про звернення за захистом в Україні.

19.01.2018р. від Адвокатського об`єднання «Український правовий альянс», в особі адвоката ОСОБА_3 до УДМС України у Чернігівській області було подано адвокатський запит про надання довідки про звернення до УДМС України ОСОБА_5 з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Того ж дня особисто ОСОБА_8 було відправлено до СІЗО до УДМС України у Чернігівській області звернення про особисте відвідування працівником УДМС ОСОБА_5 та надання відповідної довідки. В зв`язку зі зміною запобіжного заходу та звільненням 26.01.2018 року така довідка була отримана особисто ОСОБА_5 при звернення до УДМС.

На думку сторони захисту, ОСОБА_5 в установленому законом порядку з 03.01.2018 року звертався до компетентних органів з заявою про про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відтак винесення постанови про видачу ( екстрадицію) не ґрунтується на вимогах закону.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, посилаючись на те, що на день винесення постанови про видачу (екстрадицію) належного звернення ОСОБА_5 до компетентних органів з заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не було. Звернення з вказаною заявою є підставою для застосування п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» та п. 5 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону щодо заборони видачі (екстрадиції) особи, на яку поширюється дія цього Закону. Питання про надання доручення Генеральною прокуратурою України про здійснення фактичної передачі ОСОБА_5 вирішуватиметься після розгляду його заяви про визнання його біженцем або особою, яка потребує захисту.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення захисників, особи, щодо якої вирішено питання про видачу (екстрадицію), прокурора, вважає, що скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Главою 44 КПК України встановлений порядок видачі осіб, які вчинили кримінальне правопорушення (екстрадицію).

Прокуратурою Чернігівської області, відповідно до вимог ст. 587 КПК України та наказу Генерального прокурора України від 18.09.2015 року № 223 «Про організацію роботи органів прокуратури України у галузі міжнародного співробітництва» на підставі доручення Генеральної прокуратури України № 14/1/2-23813-17 від 12.12.2017 року проведено екстрадиційну перевірку щодо можливості видачі ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 до Республіки Білорусь для притягнення до кримінальної відповідальності.

За результатами проведеної екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_5 прокуратурою Чернігівської області 02.01.2018 року не встановлено, складено висновок про можливість його видачі компетентним органам Республіки Білорусь, який направлено до Генеральної прокуратури України разом з матеріалами перевірки.

Генеральною прокуратурою України 11.01.2018 винесена постанова про його видачу Вказана постанова вручена ОСОБА_5 15.01.2018 року.

Пункт 4 ст.590 КПК України передбачає, що рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.

Статтею 7 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» передбачено особисте подання заяви до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, за місцем тимчасового перебування заявника.

З відповідей УДМС в Чернігівській області вбачається, що станом як на 02.01.2018 так і на 11.01.2018 заява ОСОБА_5 про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, не надходила, причини, що унеможливлюють його видачу відсутні.

Твердження захисників під час судового розгляду клопотання про застосування екстрадиційного арешту про звернення ОСОБА_5 26.12.2017 із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до УДМС України в Чернігівській області, не знайшло свого підтвердження, доказів отримання державним органом заяви суду не надано.

Більше того, із зазначеною заявою, зі слів захисника, арештований мав намір звернутися ще з моменту затримання, тобто з 24.11.2017.

Проте, за наявними обліками Державної міграційної служби України він з питань набуття громадянства України, отримання притулку, статусу біженця та інших форм захисту станом на 14.12.2017 року не звертався.

Листування захисника з органами міграційної служби суперечить вимогам Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», про що йому надано відповіді УДМС в Чернігівській області.

Водночас, після направлення захисником та ОСОБА_5 19.01.2018 звернень відповідно до вимог Закону, до прокуратури області надійшов лист щодо надання дозволу на побачення з арештованим. Проте ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 23.01.2018 щодо ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід- цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 .

26.01.2018 року ОСОБА_5 в порядку ч.1 ст. 7 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» особисто звернувся до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, за місцем свого тимчасового свого перебування і 26.01.2018 УДМС України у Вінницькій області йому було видано відповідну довідку. Про її наявність прокуратурі стало відомо 31.01.2018 року.

З моменту подання заяви та видачі йому 26.01.2018 року довідки про звернення за захистом в Україні та реєстрації, на ОСОБА_5 поширюється дія Закону «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», а отже відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону його видача забороняється. Проте вказані обставини ніякім чином не впливають на законність оскаржуваної постанови.

Питання про надання доручення Генеральною прокуратурою України про здійснення фактичної передачі ОСОБА_5 вирішуватиметься після розгляду його заяви про визнання його біженцем або особою, яка потребує захисту.

Слідчий суддя у відповідності до ч.4 ст. 591 КПК України не надає правову оцінку доводам скарги щодо незаконності переслідування ОСОБА_5 в Республіці Білорусь.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.589-593 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову заступника Генерального прокурора України від 11 січня 2018 року про видачу особи ( екстрадицію) - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку прокурором, особою, щодо якої прийнято рішення, її захисником чи законним представником протягом п`яти днів з дня її оголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили та її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1