ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
№ 336-6152-17к

пр. 1кп-336-141-2018

12 січня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Новобогданівка, Мелітопольського району, Запорізької області, громадянина України, який проходить військову службу солдатом у військовій частині НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) на посаді водія 1 гарматної артилерійської батареї 1 гарматного артилерійського дивізіону, не одружений, має середню спеціальну освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимостей не має,

про вчинення злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Солдат ОСОБА_4 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 ,на посаді водія 1 гарматної артилерійської батареї 1 гарматного артилерійського дивізіону.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 14, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 6 грудня 1991 року № 1932-XII зі змінами, визначено, що особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Разом з тим, ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог зазначених вище нормативних актів, вчинив умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби, за наступних обставин.
У період з 15 лютого 2017 року по 02 червня 2017 року солдат ОСОБА_4 перебував у навчальному центрі військової частини НОМЕР_3 у АДРЕСА_1 , де останній проходив військову службу.
02 червня 2017 року солдат ОСОБА_4 відповідно до припису командира військової частини НОМЕР_3 від 02 червня 2017 року №130 повинен був вибути до військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) та прибути 03 червня 2017 року, для подальшого проходження військової служби.
03 червня 2017 року солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, в порушення статутних вимог та зобов`язань, не з`явився вчасно без поважних причин до місця служби військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та до виконання службових обов`язків не приступив.
Так, діючи на порушення вищезазначених статутних вимог, солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах особливого періоду, 03 червня 2017 року не з`явився без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 (військова частина - польова пошта НОМЕР_2 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв до 21 червня 2017 року.

21 червня 2017 року солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ).

Обвинувачений свою провину в викладеному вище визнав повністю, про обставини скоєного дав відповідні написаному вище свідчення, згідно яких дійсно він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , на посаді водія 1 гарматної артилерійської батареї 1 гарматного артилерійського дивізіону. У період з 15 лютого 2017 року по 02 червня 2017 року ОСОБА_4 перебував у навчальному центрі військової частини НОМЕР_3 у АДРЕСА_1 , де останній проходив військову службу. 02 червня 2017 року ОСОБА_4 відповідно до припису командира військової частини повинен був прибути до військової частини 03 червня 2017 року для подальшого проходження військової служби, натомість не з`явився вчасно без поважних причин до місця служби та до виконання службових обов`язків не приступив. Лише 21 червня 2017 року ОСОБА_4 самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 . У вчиненому щиро розкаявся.

Зважаючи на відсутність з боку учасників судового розгляду будь-яких заперечень, суд в порядку ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Дослідивши визначений обсяг доказів та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину при вище викладених обставинах повністю доведена, а його дії суд кваліфікує за ч.4 ст. 407 КК України, як нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Судом не встановлено обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, судом визнано його щире каяття.
При призначенні покарання обвинуваченому суд бере до уваги вищевказану обставину, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, фактичні обставини, що відобразились у порушенні порядку несення військової служби, суд враховує і особу винуватого, склад його сім`ї та стан здоров`я:неодружений, дітей не має, на обліку у лікарів не перебуває, не інвалід, проходить військову службу, має постійне місце проживання.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання у вигляді позбавлення волі.
Крім того, встановлено, що хоча обвинувачений і вчинив злочин, який згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, він свою провину визнав повністю та критично ставиться до вчиненого, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Ці обставини свідчать про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування призначеного йому покарання за вчинений злочин, але в умовах застосування до нього вимог ст. 75 КК України шляхом звільнення його від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, тобто з іспитовим строком, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На думку суду, покарання, що призначається, буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинівяк ним самим, так і іншими особами, тобто досягне мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Обвинуваченому у кримінальному провадженні був запобіжний захід не обирався. Під час судового розгляду клопотань про його обрання не надійшло.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, на підставі чого призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнитиОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти наОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області, шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити обвинуваченим, захисникам, потерпілим, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Обвинуваченим, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, також роз`яснити право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1