Справа № 627/768/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.10.2017смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області клопотання старшого слідчого СВ Краснокутського ВП Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором Краснокутського відділу Дергачівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Костянтинівка, Краснокутського району, Харківської області, українця, особи без громадянства, маючого середньо - спеціальну освіту, не одруженого, не працюючого, мешкаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , як вбачається з клопотання про продовження строку тримання під вартою раніше не судимого, однак з матеріалів, долучених до клопотання, а саме листа начальника відділу міжнародного поліцейського співробітництва Головного управління національної поліції в Харківській області від 11.10.2017 року №18602/119/01/23-2017 вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець Харківської області Україна, 18.06.2014 року був засуджений Мглинським районним судом Брянської області Російської Федерації за п. б ) ч.2 ст.158, п. а ) ч.3 ст. 158, ч.1 ст.226 КК до 3 років 6 місяців позбавлення волі та 16.05.2017 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, після чого 20.07.2017 року був депортований з Російської Федерації,
в с т а н о в и в:
13 жовтня 2017 року старший слідчий СВ Краснокутського ВП Богодухівського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 звернулася в суд із клопотанням, яке погоджене з прокурором, який здійснює процесуальне керівництво ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 .

Із матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 , 20.07.2017 перетнувши кордон України на підставі посвідченням особи на повернення в Україну серії CR UKR НОМЕР_1 , виданого 27.06.2017 став проживати без реєстрації у будинку, що належить батьку за адресою: АДРЕСА_1 .
Неодноразово перебуваючи на окраїні АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 помітив магазин, що належить ФОП « ОСОБА_10 », який знаходився на віддаленій відстані від помешкань громадян, та в якому повинні зберігатись грошові кошти, отримані від продажу товару.
Не маючи доходів та засобів для існування, ОСОБА_5 вирішив скоїти напад на зазначений магазин з метою заволодіння чужим майном.
Згідно умов злочинного плану, ОСОБА_5 за місцем власного тимчасового мешкання з деревини та металевої трубки виготовив макет автомату «АК», а також «балаклаву» з шерстяної шапки, в якій зробив прорізи для очей.
Реалізуючи умови злочинного плану, розуміючи, що магазин відчинений та працює, 22.08.2017 року приблизно о 16:20 ОСОБА_5 , керуючись корисливими мотивами, діючи з прямим умислом направленим на напад з метою заволодіння чужим майном, взявши за місцем тимчасового мешкання макет автомату «АК» та «балаклаву», направився до магазину, що належить ФОП « ОСОБА_10 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .
Безпосередньо перед входом у магазин, щоб не бути впізнаним ОСОБА_5 одягнув на голову «балаклаву» і утримуючи напоготові макет автомату «АК», 22.08.2017 року приблизно о 16:40 зайшов до приміщення магазину. Після цього, викрикуючи, що це пограбування та йому потрібні гроші, ОСОБА_5 направив макет автомату «АК» в бік продавця магазину ОСОБА_11 та остання реально сприймала зазначений макет автомату як бойову зброю.
В цей час ОСОБА_5 , почувши на вулиці сторонній шум, з метою швидшого доведення свого злочинного умислу до кінця, схопив макет автомата «АК» за металеву трубку та прикладом наніс удар ОСОБА_11 в область правої частини голови, від чого приклад відломився. ОСОБА_11 від отриманого удару гучно закричала та кинула в його бік грошові кошти, які знаходилися у неї в руках. ОСОБА_5 злякавшись, що крик ОСОБА_11 можуть почути сторонні особи, не піднявши з підлоги грошові кошти, вибіг з магазину. З метою приховати вчинений ним злочин, ОСОБА_5 забіг до чагарників, які знаходяться на відстані 300 метрів від магазину, де залишив «балаклаву», пошкоджений макет автомату «АК» та верхній одяг, після чого з вказаного місця зник.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 187 КК України, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).
Як вбачається з клопотання слідчого, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який відповідно до ч. 1 ст. 187 КК України карається позбавленням волі до семи років, та усвідомлюючи даний факт, ОСОБА_5 може переховуватись від органів розслідування, з метою уникнути покарання, пов`язаного з позбавленням волі, що вказує на наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Окрім цього, на даний час по цьому кримінальному провадженню проводиться досудове розслідування, не встановлено повне коло свідків, та при знаходженні на свободі ОСОБА_5 зможе впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню (впливати на потерпілу) та вчинити інші кримінальні правопорушення, що вказує на наявність ризиків, передбачених п.п.3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України
Окрім цього слідчий зазначив, що двох місячний строк тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 20.10.2017, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не представилося можливим, оскільки необхідно:

-отримати висновок судово - цитологічної експертизи, яка проводиться в ХОБСМЕ;

-отримати висновок судової експертизи за експертною спеціальністю 8.1 «Дослідження лакофарбованих матеріалів та покрить », яка проводиться в експертній установі НДЕКЦ;

-виконати вимоги ст.290,291 КПК України.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини. Просили продовжити ОСОБА_5 строк тримання під вартою.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 прохав відмовити в задоволенні даного клопотання ,оскільки вину свою в скоєнні кримінального правопорушення не визнав, та на його думку у органу досудового слідства не має жодних даних, які підтверджують його вину, а ті дані, які маються в матеріалах кримінального провадження про визнання наче ним вини давалися при психологічному та фізичному тиску з боку оперативних працівників Краснокутського ВП та з цього приводу він буде звертатися із заявою до відповідних органів.

Захисник в судовому засіданні підтримав правову позицію свого підзахисного та прохав відмовити в задоволенні даного клопотання.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, відповідно ст. 199 КПК України суд при розгляді клопотання про продовження строків тримання під вартою враховує відомості про наявні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, наявність відомостей, передбачених ст. 184 КПК України, наявність неможливості запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів, а також обставини, що наявні ризики не зменшились та обставини, що перешкоджають завершенню досудового слідства. Крім того суд при вирішення питання враховує положення ст. 183 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення та наявність достатніх даних вважати, що підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки ним усвідомлюється той факт, що він підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, відповідальність за які, передбачено у вигляді позбавлення волі від 3 до 7 років; впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню (впливати на потерпілу) та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім, як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,відповідальність за яке встановлена у вигляді позбавлення волі строком до 7 років.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

П.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Також, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, сформульовану в рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого підозрюваному ОСОБА_5 злочину, можливість ухилення від явки до суду.
Крім того, слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Слідчий суддя вважає, що не визнання підозри, не є визначальними для висновків щодо його безперечної причетності до інкримінованого злочину та потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Також на даний час слідчий суддя враховує той факт, що по справі призначені судово цитологічна експертиза, яка проводиться в ХОБСМЕ та судово одорологічна експертиза, яка проводиться в експертній установі НДЕКЦ.

Окрім цього, по вказаному кримінальному провадженню необхідно виконати ряд слідчих дій, та виконати вимоги ст.ст.290, 291 КПК України.

З врахуванням особи підозрюваного, з метою перешкоджання можливості займатися підозрюваним злочинною діяльністю, з метою запобігти спробам ухилитися від слідства або суду, а також впливу та свідків та потерпілу, слідчий суддя вважає необхідним продовжити підозрюваному ОСОБА_5 строк тримання під вартою.

За таких обставин і враховуючи що на момент розгляду клопотання наявні відповідні ризики передбачені ст. 177 КПК України, дані ризики не зменшились та виправдовують тримання особи під вартою, також необхідно проведення ряд слідчих та процесуальних дій, та є наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії рішення про тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як вбачається з постанови керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області від 18 жовтня 2017 року строк досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000358 від 22.08.2017 року щодо скоєння ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України продовжено до 23.11.2017 року, а тому слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню та підозрюваному ОСОБА_5 необхідно продовжити строку тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 16.12.2017 року.
Керуючись ст.ст. 177, 183,193, 197,199 КПК Украни, -

ухвалив :

Клопотання старшого слідчого СВ Краснокутського ВП Богодухівського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити частково.
Продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в межах строку досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000358 від 22.08.2017 року строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 16 грудня 2017 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Ухвала мені оголошена, перекладачем переведена та мною отримано копію ухвали на українській та російській мові :
ОСОБА_5 ________________________ (підпис)
(дата та час) _____________________________2017 року об «___________» год.