АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа №11-кп/796/532/2018 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Суддя - доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретарів
судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою з доповненнями адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 09.10.2017 року

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 09.10.2017 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та звільнення від додаткового покарання.
В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що не убачає об`єктивних підстав вважати, що засуджений сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки працює не тривалий час, даних про те, що останній сумлінною поведінкою довів своє виправлення взагалі не надано.

На зазначену ухвалу адвокат ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 09.10.2017 р. та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та звільнення від додаткового покарання відносно ОСОБА_8 .
Апелянт вважає дії суду вважаю неправомірними, а рішення судді необгрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінальної справи, адже відповідно до ч. 1 ст. 411 КПК України висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.
В обґрунтування своїх вимог адвокат ОСОБА_7 зазначає, що на розгляд суду було надано докази, які підтверджували, сумлінну поведінку і ставлення до праці ОСОБА_8 як за час відбування покарання в Київському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області, так і за час перебування ОСОБА_8 на обліку в Центральному міжрегіональному управлінні з питань виконання кримінальних покарань та пробації міністерства юстиції Оболонського РС КМВ з питань пробації.
За доводами апелянта сумлінна поведінка ОСОБА_8 та його ставлення до праці підтверджується доказами, наявними у справі, які на думку захисту, дають всі підстави вважати те, що ОСОБА_10 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, неухильно дотримується обов`язків, які покладені на нього ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.09.2016 року, а також є всі підстави наявні всі підстави для застосування положень ст. 81 КК України умовно-достроково звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_8 .
Крім цього апелянт зазначає, що вироком Вишгородського районного суду Київської області від 29.04.2014 ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 11.09.2014 вирок змінено в частині відшкодування коштів за надання правової допомоги потерпілим, а в решті вимог вирок залишено без змін. Відповідно до листа Київського слідчого ізолятора УДПС України від 08.07.2016 № 03-15637, засуджений ОСОБА_10 в Київському СІЗО відбуває покарання з 30.12.2014 року. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.09.2016 р. замінено засудженому ОСОБА_11 невідбуту частину основного покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді виправних робіт на строк 2 роки. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 02.03.2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення засудженому ОСОБА_11 з 29.12.2014 по 17.01.2015 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що складає 20 днів х 2 = 40 днів.
Адвокат ОСОБА_7 вказує на те, що ОСОБА_10 відбув покарання у виді позбавлення волі з 30.12.2014 по (з урахуванням зарахованого строку з 29.12.2014 по 17.01.2015 день за два), що складає 1 рік 9 місяців 3 дні.
Також апелянт зазначає, що згідно з листом Оболонського PC Київського MB з питань пробації від 10.08.2017 року № 3/4160, ОСОБА_10 працевлаштований на посаду менеджера в ТОВ «Україна -Трансервіс» з 14 жовтня 2016 року та покарання у виді виправних робіт, призначеного засудженому обчислюється з 14.10.2016 року.
Сторона захисту стверджує, що на момент винесення оскаржуваного рішення ОСОБА_10 відбув покарання у виді виправних робіт з 14.10.2016 року по 09.10.2017 року, що складає 11 місяців 25 днів і є більшим ніж половина строку призначеного покарання, а тому, оскільки з моменту набрання законної сили ухвали Шевченківського районного суду м. Києва та станом на 09.09.2017 року (а також на момент розгляду справи Оболонським районним судом м. Києва про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 та звільнення його від додаткового покарання) - ОСОБА_10 відбув половину покарання, то, на думку апелянта, відповідно до ч.3. п.1 ст.81 КК України особа може бути умовно-достроково звільнена від призначеного судом покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи засудженого та захисника на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора, яка просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали судової та особової справи засудженого, доводи, викладені в апеляційній скарзі та доповненнях, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з доповненнями не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно роз`яснень, які містяться у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року №2, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Вишгородського районного суду Київської області від 29 квітня 2014 року, ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки. Вказаний вирок набрав законної сили.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.09.2016 року, ОСОБА_11 замінено невідбуту частину основного покарання у виді позбавлення волі за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 29 квітня 2014 року, на покарання у виді виправних робіт на строк 2 роки, з відрахуванням із суми заробітку в дохід держави 20 відсотків.
З довідки Київського СІЗО та довідки про звільнення ОСОБА_8 вбачається, що ОСОБА_10 відбував покарання у виді позбавлення волі з 29.12.2014 року по 10.09.2016 року. При цьому ухвалою Вишгородського районного суду Київської області строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 в даному кримінальному провадженні з 29.12.2014 року по 17.01.2015 року ( 20 днів) зараховано в строк відбування покарання з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.
Наведені дані свідчать про те, що, ОСОБА_10 відбув покарання у виді позбавлення волі 1 рік 9 місяців 3 дні.
Окрім того, відповідно до листа Оболонського РС Київського МВ з питань пробації від 10.08.2017 року, ОСОБА_10 працевлаштований на посаду менеджера в ТОВ « Україна Транссервіс» з 14 жовтня 2016 року та відповідно покарання у виді виправних робіт, замінено на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 02.09.2016 року засудженому обчислюється з 14.10.2016 року.
На момент подачі до суду першої інстанції клопотання ОСОБА_8 , а саме станом на 14 серпня 2017 року, він, згідно довідок ТОВ « Україна Транссервіс» відбув 197 днів виправних робіт.
Відповідно до п.п. "г" п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю злочинів або сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого співвідношення:
- одному дню позбавлення волі відповідають три дні виправних робіт.
Відповідно до ч. 6 ст. 72 КК України, встановлені в частині першій правила співвідношення видів покарань можуть застосовуватись і в інших випадках, передбачених Загальною частиною цього Кодексу.
Відтак, у співвідношенні відпрацьовані виправні роботи ОСОБА_8 становлять 2 місяці 6 днів позбавлення волі.
Наведене в сукупності свідчить про те, що станом на момент звернення ОСОБА_8 , до першої інстанції з клопотанням про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, ним не відбута половина строку, призначеного вироком Вишгородського районного суду Київської області від 29 квітня 2014 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до п`яти років позбавлення волі, адже, відбуто лише 1 рік 11 місяців 6 днів позбавлення волі.
Окрім того, за змістом ст. 81 КК України, доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання; виконанням покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; придбанням спеціальності; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, від уживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор; неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.
Ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільно корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; внесенням раціоналізаторських пропозицій і винахідницьких відкриттів; відсутністю відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; виконанням норм виробітку; ставленням до майна, знарядь виробництва; прагненням придбати спеціальність або підвищити кваліфікацію; відсутністю трудових порушень; суворим додержанням правил охорони праці і правил техніки безпеки та ін.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання, судом першої інстанції, на думку колегії суддів, обґрунтовано зазначено, що засуджений працює не тривалий час, відтак своїм трудом не довів своє виправлення.
Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дослідивши сукупність доказів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання.
За таких обставин висновки суду, викладені в ухвалі Оболонського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2017 року щодо відмови в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_8 , відповідають фактичним обставинам справи, судом правильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, ухвала є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 537, 539 КПК України,

У Х В А Л И Л А :

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 09.10.2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та звільнення від додаткового покарання залишити без змін.
Апеляційну скаргу з доповненнями адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає оскарженню .

Судді:

________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4