Справа № 645/1472/18
Провадження № 1-кс/645/323/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2018 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
скаржника ОСОБА_3 ,
представника скаржника адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діяв в інтересах ОСОБА_3 , на бездіяльність посадових осіб Харківського територіального управління Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 від 22.02.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
ВСТАНОВИВ:
21.03.2018 року адвокат ОСОБА_5 , який діяв в інтересах ОСОБА_3 , спрямував на адресу Фрунзенського районного суду м.Харкова скаргу на бездіяльність посадових осіб Харківського територіального управління Національного антикорупційного бюро України (далі - Харківське ТУ НАБУ) щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 від 22.02.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, яка надійшла в провадження суду 26.03.2018 року.

На підставі протоколу автоматизованої системи документообігу суду під час реєстрації вищезазначеної скарги визначено слідчого суддю для її розгляду - суддю Фрунзенського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 .

Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 від 27.03.2018 року відкрито провадження за скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Харківського територіального відділення Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 від 22.02.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань та призначено судовий розгляд.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримали у повному обсязі та просили задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеним у скарзі. Зокрема, пояснили, що 26.02.2018 року ОСОБА_3 було подано заяву до НАБУ (м. Київ, вул.В.Сурикова, 3) про вчинення правопорушення в порядку ст.214 КПК України. В той же день згідно повідомлення оператора колл-центра НАБУ вказану заяву направлено для розгляду та прийняття рішення відповідно до вимог чинного КПК України до Харківського ТУ НАБУ (м.Харків, пр. Московський, 140), до юрисдикції якого відноситься і Запорізька область. Свої вимоги у заяві ОСОБА_3 мотивував тим, що з боку колишнього прокурорА Запорізької області ОСОБА_6 , прокурора Запорізької області ОСОБА_7 , прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 слідчого прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 , прокурорів відділу процесуального керівництва у кримінальному провадженні прокуратури Запорізької області ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також слідчого Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_13 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.364 КК України, внаслідок якого завдано шкоду охоронюваним законам правам та інтересам громадянина, охоронюваним законам державним інтересам, що спричинило тяжкі наслідки. Крім того, з боку судових експертів Науково-дослідного центру судових експертиз з питань інтелектуальної власності ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 надано завідомо неправдивий експертний висновок під час досудового розслідування та вказаними діями вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.384 КК України. Вказані дії мали місце під час проведення кримінального провадження за № 0000484 від 10.10.2014 року відносно вчинення службовими особами ТОВ ВКФ «ГЮСС» та ПрАТ «ЗАПОРІЖЗВ`ЯЗОКСЕРВІС» кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст191 КК України, та кримінального провадження за № 0001318 від 17.04.2015 року відносно вчинення службовими особами Департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України. 12.03. 2018 року ОСОБА_3 отримав письмову відповідь Харківського ТУ НАБУ, з якої встановлено, що у його заяві не викладено об`єктивних даних , що можуть свідчити про вчинення кримінальних корупційних правопорушень, підслідних детективам НАБУ, а тому в межах компетенції НАБУ не встановлено достатніх підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В врахуванням того, що функція нагляду за досудовим розслідуванням кримінальних проваджень у формі процесуального керівництва належить виключно до компетенції органів прокуратури скарга ОСОБА_3 відповідно до компетенції направлена для розгляду до Генеральної прокуратури України. Однак, заявник вважає таку бездіяльність посадових осіб Харківського ТУ НАБУ протиправною та просить слідчого суддю зобов`язати орган досудового розслідування внести зазначені у заяві відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування.
Представник Харківського ТУ НАБУ до суду не з`явився, хоча управління було належним чином повідомлене про дату, час та місце розгляду справи. Від директора територіального управління надійшли письмові пояснення, відповідно до яких до штатного розкладу Харківського ТУ НАБУ не входять детективи Головного підрозділу детективів НАБУ, до повноважень яких належить внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Враховуючи викладене суду запропоновано розглянути скаргу без участі представника Харківського ТУ НАБУ на підставі наявних матеріалів, зокрема, висновку Головного підрозділу детективів НАБУ щодо розгляду заяви ОСОБА_3 від 22.02.2018 року.
Суд, перевіривши матеріали скарги, приходить до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.
Судом встановлено, що 22.02.2018 року ОСОБА_3 було подано заяву до НАБУ (м. Київ, вул.В.Сурикова,3) про вчинення правопорушення в порядку ст.214 КПК України. Свої вимоги у заяві ОСОБА_3 мотивував тим, що з боку колишнього прокурора Запорізької області ОСОБА_6 , прокурора Запорізької області ОСОБА_7 , прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 , слідчого прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 , прокурорів відділу процесуального керівництва у кримінальному провадженні прокуратури Запорізької області ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також слідчого Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_13 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 364 КК України, внаслідок якого завдано шкоду охоронюваним законам правам та інтересам громадянина, охоронюваним законам державним інтересам, що спричинило тяжкі наслідки. Крім того, з боку судових експертів Науково-дослідного центру судових експертиз з питань інтелектуальної власності ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 надано завідомо неправдивий експертний висновок під час досудового розслідування та вказаними діями вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.384 КК України. Вказані дії мали місце під час проведення кримінального провадження за № 0000484 від 10.10.2014 року відносно вчинення службовими особами ТОВ ВКФ «ГЮСС» та ПрАТ «ЗАПОРІЖЗВ`ЯЗОКСЕРВІС» кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України, та кримінального провадження за № 0001318 від 17.04.2015 року відносно вчинення службовими особами Департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.
В судовому засіданні встановлено, що сам ОСОБА_3 в даних кримінальних провадженнях має процесуальний статус підозрюваного.
У заяві до НАБУ ОСОБА_3 ретельно викладає чисельні випадки неправомірних рішень, дій, бездіяльності слідчого Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_13 та слідчого прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 , в провадженні яких в певні періоди часу перебували № 0000484 від 10.10.2014 року та № 0001318 від 17.04.2015 року, звертає увагу на виявлені ним випадки невнесення відомостей до автоматизованої системи документообігу суду під час вирішення слідчими суддями відповідних клопотань щодо забезпечення кримінального провадження, надання завідомо неправдивого експертного висновку експертами Науково-дослідного центру судових експертиз з питань інтелектуальної власності, а саме ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .
Слідчим суддею з`ясовано, що на підставі службової записки від 26.02.2018 року детектива Головного підрозділу детективів НАБУ за результатами розгляду звернення ОСОБА_3 від 22.02.2018 року в межах компетенції Головного підрозділу детективів НАБУ не встановлено достатніх підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки у зверненні не викладено об`єктивних даних , що можуть свідчити про вчинення кримінальних корупційних правопорушень, підслідних детективам НАБУ, та матеріали звернення ОСОБА_3 передані до розгляду до Харківського ТУ НАБУ.
В подальшому листом директора Харківського ТУ НАБУ від 07.03.2018 року ОСОБА_3 повідомлено про надіслання його заяви від 22.02.2018 року для розгляду відповідно до компетенції Генеральній прокуратурі України з мотивів, що Головним підрозділом детективів НАБУ не встановлено достатніх підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки у зверненні не викладено об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінальних корупційних правопорушень, підслідних детективам НАБУ, а функція нагляду за додержанням законів органами, що проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство відповідно до ст.131-1 Конституції України та ст.ст. 2,25 Закону України «Про прокуратуру» покладено на органи прокуратури.
Положення ч. 1 ст. 214 КПК України зобов`язують слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Дана норма КПК перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ним Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
При цьому, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).
Відсутність визначення процесуальним законом приводів і підстав до початку кримінального провадження на практиці врегульовано Інструкцією про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженою наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1377, де зазначено джерела інформації про вчинення кримінальних правопорушень та інших подій, що надходить до ОВС уповноваженого розпочати досудове розслідування, які фактично є ні чим іншим, як приводами до початку кримінального провадження, а підставами - наявність у джерелі інформації даних про ознаки кримінального правопорушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Наведена правова позиція також закріплена у Висновку Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013 року.
Проте, заявником у заяві від 22.02.2018 року не було викладено конкретних фактичних обставин (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), що можуть свідчити про вчинення кримінального корупційного правопорушення, здійснення досудового розслідування якого віднесено до підслідності детективів НАБУ.
Частиною 5 ст. 216 КПК України визначено перелік злочинів, які підслідні детективам НАБУ.
Зокрема, детективи НАБУ здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-1, 368, 368-2, 369, 369-2, 410 КК України, за наявності, якщо наявна хоча б одна з таких умов:
1) злочин вчинено:
Президентом України, повноваження якого припинено, народним депутатом України, Прем`єр-міністром України, членом Кабінету Міністрів України, першим заступником та заступником міністра, членом Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Головою Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Головою Фонду державного майна України, його першим заступником та заступником, членом Центральної виборчої комісії, Головою Національного банку України, його першим заступником та заступником, членом Ради Національного банку України, Секретарем Ради національної безпеки і оборони України, його першим заступником та заступником, Постійним Представником Президента України в Автономній Республіці Крим, його першим заступником та заступником, радником або помічником Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України;
державним службовцем, посада якого належить до категорії "А";
депутатом Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатом обласної ради, міської ради міст Києва та Севастополя, посадовою особою місцевого самоврядування, посаду якої віднесено до першої та другої категорій посад;
суддею, суддею Конституційного Суду України, присяжним (під час виконання ним обов`язків у суді), Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої ради правосуддя, Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;
прокурорами органів прокуратури, зазначеними у пунктах 1-4, 5-11 частини першої статті 15 Закону України "Про прокуратуру";
особою вищого начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, органів та підрозділів цивільного захисту, вищого складу Національної поліції, посадовою особою митної служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника податкової та митної справи III рангу і вище, посадовою особою органів державної податкової служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника податкової та митної справи III рангу і вище;
військовослужбовцем вищого офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Національної гвардії України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України;
керівником суб`єкта великого підприємництва, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків;
2) розмір предмета злочину або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення злочину (якщо злочин вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків);
3) злочин, передбачений статтею 369, частиною першою статті 369-2 КК України, вчинено щодо службової особи, визначеної у частині четвертій статті 18 КК України або у пункті 1 цієї частини.
Виходячи з наведеного, у відповідність до переліку суб`єктів кримінальних корупційних правопорушень, зазначені у заяві ОСОБА_3 ознаки противоправних дій, вчинені під час досудового розслідування по кримінальним провадженням № 0000484 від 10.10.2014 року та № 0001318 від 17.04.2015 року, з боку слідчих органів поліції, слідчих органів прокуратури, судових експертів, суддів до підслідності детективам НАБУ не відносяться.
Відповідно до ст.131-1 Конституції України та пункту 3 частини першої статті 2 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура здійснює функцію нагляду за додержанням законів органами, що проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство. Згідно частиною другою статті 25 цього ж закону , Генеральний прокурор, керівники регіональних та місцевих прокуратур , їх перші заступники відповідно до розподілу обов`язків, здійснюючи нагляд за додержанням законів за додержанням законів органами, що проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство, координують діяльність правоохоронних органів відповідного рівня у сфері протидії злочинності. Таким чином, нагляд за досудовим розслідуванням кримінальних проваджень у формі процесуального керівництва належить виключно до компетенції органів прокуратури.
Даних щодо розмір предмета злочину або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення злочину із змісту заяви ОСОБА_3 також не встановлено.
Стосовно вимог, зазначених у заяві ОСОБА_3 про вчинення злочину, передбаченого ст.364 КК України, колишнім прокурором Запорізької області ОСОБА_6 , прокурором Запорізької області ОСОБА_7 , прокурором Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 , які віднесені до суб`єктів кримінальних корупційних діянь ( пункти 1-4, 5-11 частини першої статті 15 Закону України "Про прокуратуру") слідчий суддя зазначає наступне.
Виходячи з диспозиції ст.364 КК України під зловживанням владою або службовим становищемрозуміється умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби. Окрім цього, пунктом 3 примітки до статті 364 КК України визначено, що для попередньої кваліфікації злочину за частиною першою статті 364 КК України необхідна істотна шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

В той же час ОСОБА_3 у заяві від 22.02.2018 року не було викладено конкретних фактичних обставин (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), що можуть свідчити про вчинення дій, які підпадають під ознаки злочину передбаченого ст.364 КК України, саме вказаними керівниками регіональних органів прокуратури

У зв`язку з тим, що заявником не було викладено обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності детективів НАБУ, а розгляд інших питань, порушених у заяві, не віднесено до компетенції НАБУ, листом від 07.03.2018 року, який отриманий заявником 12.03.2018 року, повідомлено, що підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відсутні та зазначено, що вказана заява направлена для розгляду в межах компетенції до Генеральної прокуратури України.
З урахуванням викладеного, зазначені заявниками обставини у заяві від 22.02.2018 року, не є такими, що свідчать про вчинення злочинів, що підслідні НАБУ, відтак, правомірними є дії посадових осіб територіального управління щодо невнесення відомостей до ЄРДР, а направлення заяви до Генеральної прокуратури України органів Національної поліції для вирішення питання про можливість відкриття кримінального провадження. Тому, суд відмовляє у задоволенні скарги.
ОСОБА_3 не позбавлений права оскарження бездіяльності Генеральної прокуратури України в порядку ст.303 КПК України.
Керуючись ст.ст. 303-307, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя -
постановив:
Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 , який діяв в інтересах ОСОБА_3 , на бездіяльність посадових осіб Харківського територіального управління Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 від 22.02.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя - ОСОБА_1