Справа № 202/958/18
Провадження № 1-кс/202/273/2018
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
27 лютого 2018 року м. Дніпро
слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 ,
прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Путінешті, Флорештський район, Молдова, який має вищу освіту, працює ФОП « ОСОБА_5 », неодружений, має на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000345 від 26.02.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Згідно з матеріалами клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , 26.02.2018, близько о 07:40 годині, знаходився біля будинку № 55 по вул. Холодильній в м. Дніпро, де розпивав алкогольні напої з малознайомим потерпілим ОСОБА_9 , в ході чого між ними, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, виник словесний конфлікт. Так, в цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на спричинення потерпілому умисних тяжких тілесних ушкоджень.

Так, ОСОБА_5 , того ж дня, а саме 26.02.2018, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, знаходячись у вказаному місці та у зазначений час, підняв з землі розкладний ніж, який раніше випав із кишені потерпілого та діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки у вигляді тяжких тілесних ушкоджень іншій людині та бажаючи їх настання, стоячи до потерпілого обличчям наніс останньому вказаним ножем не менше двох механічних ударів в область лівої сідниці, внаслідок чого спричинив ОСОБА_9 численні колото-різані поранення лівої сідниці, лівого стегна, випадання прямої кишки.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 1 ст. 121 КК України.

26 лютого 2018 року о 08 год. 35 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

26 лютого 2018 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

27 лютого 2018 року слідчому судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Слідчий у своєму клопотанні посилався на те, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні та може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення злочинів проти життя та здоров`я особи, вказаний злочин вчинив маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість за вчинення аналогічного злочину, даний злочин вчинив спонтанно, на ґрунті раптово виниклого неприязного відношення до потерпілого, що свідчить про суспільну небезпечність підозрюваного.

Крім цього, зазначив, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженню, що підтверджується тим, що даний злочин вчинений із застосуванням насильства, потерпілого та свідків знає безпосередньо, що свідчить про те, що ОСОБА_5 шляхом вмовляння або залякування останніх може впливати на даних осіб, що в подальшому може призвести до зміни їх показів в ході судового розгляду.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали подане клопотання та просили його задовольнити.

Підозрюваний та захисник у судовому засіданні заперечували проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на стійкі соціальні зв`язки підозрюваного за місцем проживання, та його відзнаки перед державою, просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Разом з тим, зазначили, що підозрюваний визнає вину у скоєному кримінальному правопорушенні.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши документи по даних матеріалах, матеріали кримінального провадження, заслухавши думку слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, обґрунтовується зібраними доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме: протоколом огляду місця події від 26.02.2018; протоколом огляду місця події від 26.02.2018; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_9 ; довідкою з КЗ «ДШМКЛ» ДОР.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Законним є арешт за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину, закріпленої у статті 5 § 1(c) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Санкція ч. 1 ст. 121 КК України, яка інкримінується підозрюваному, визначає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що відповідно до ст. 12 КК України кваліфікується як тяжкий злочин.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.
Суд, визначаючи наявність певного ризику (ризиків), у своєму рішенні повинен спиратися на докази того, що вони є виправданими (обґрунтованими). Європейський суд з прав людини вбачає порушення права на особисту недоторканність у випадках, коли суди у рішеннях про взяття під варту обмежуються «схематичними» мотивами («неналежна поведінка обвинуваченого», «тяжкість покарання, що загрожує» тощо) («I.A. v. France»).
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що хоча суворість покарання є визначальним елементом під час оцінки ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину («Mamedova v. Russia»).
Якщо юридична оцінка фактів, на які спирається обвинувачення, - і, як наслідок, можливого покарання - визначається винятково стороною обвинувачення, суди повинні ще обережніше ставитися до оцінки тяжкості обвинувачення та її значення для питання про тримання під вартою або продовження тримання під вартою («Dolgova v. Russia»).
Разом з цим, слідчий суддя вважає, що слідчий, прокурор, з огляду на наведену практику Європейського суду з прав людини не надали достатніх доказів на підтвердження наявності ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, суду, а обґрунтування зводяться на зазначення тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 .
Відповідно до положень статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 нагороджений медаллю «За відвагу», «Доброволець АТО», «За гідність та Патріотизм», приймав безпосередню участь в Антитерористичній операції, захисті суверенітету та територіальної цілісності України на посаді командира роти розвідки.
Крім цього, згідно з поясненнями підозрюваного, матеріалів кримінального провадження, вбачається, що у підозрюваного на утриманні є двоє малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , він є фізичною особою - підприємцем, безпосередньо здійснює підприємницьку діяльність, а застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою призведе до того, що у дітей, які перебувають на його утриманні, буде відсутнє належне матеріальне забезпечення.
Слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором не надано підтвердження, що перебування ОСОБА_5 на волі може призвести до зміни показів потерпілого в бік його виправдання або зменшення ступеня вини, оскільки ОСОБА_5 повністю визнає свою вину, не залишив місця вчинення кримінального правопорушення, сприяє органу досудового розслідування у проведенні слідства.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя, із врахуванням особи підозрюваного, міцності соціальних зв`язків за місцем його проживання, даних про особу підозрюваного, який має звитяги перед державою, дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим та невиправданим, оскільки не відповідає ступеню ризиків у кримінальному провадженні, які приведені у клопотанні слідчого. Зокрема, у клопотанні слідчого не міститься переконливого обґрунтування, що тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та призведе до запобігання, зазначеним у клопотанні ризикам, тобто слідчим не доведено обставин, які свідчать про недостатність застосування відносно ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України.
З урахуванням всього викладеного, слідчий суддя вважає можливим застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід цілодобовий домашній арешт, з застосуванням електронних засобів контролю у відповідності до ст. 195 КПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 3, 42, 176, 177, 181, 183, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю у відповідності до ст. 195 КПК України, поклавши на ОСОБА_5 , такі обов`язки:

1)не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду цілодобово;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця мешкання;

3) прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою;

4) носити електронний засіб контролю;

5) утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні № 0000345.

Строк дії ухвали до 26 квітня 2018 року.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Ухвалу про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання до Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1