УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 120 171 001 000 123 85 у якому

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Чернігів, громадянка України, українка, з вищою освітою, перебуває у зареєстрованому шлюбі, офіційно не працевлаштована, зареєстрована та мешкає за адресою АДРЕСА_1 , не судима

підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 клопотання слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що 20.10.2017 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, вказане кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

ОСОБА_4 20.10.2017, перебуваючи за місцем свого мешкання, з мотиву раптово виниклих особистих неприязних відносин, вчинила умисне вбивство свого малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На думку слідчого, існують підстави вважати, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином.

У судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання з наведених у ньому підстав. Також додав, що наразі існує ймовірність вчинення підозрюваною дій з метою здійснення незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, наполягаючи на відсутності вказаних стороною обвинувачення ризиків не процесуальної поведінки підозрюваної.

Підозрювана покладалась на рішення суду, пояснивши, також, що ті події пам`ятає уривчасто, пояснити мотиви своїх дії не може.

З огляду на викладене слідчий суддя приймає до уваги показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у яких останні зазначили, що поведінка ОСОБА_4 до пологів була цілком адекватною та розсудливою. Однак, після народження сина психологічний стан підозрюваної суттєво змінився, оскільки остання почала уникати спілкування, постійно знаходилась у пригніченому стані, відмовилась від допомоги.

Крім того, з протоколу допиту свідка ОСОБА_11 вбачається, що після народження сина, дружина ОСОБА_4 перебувала у нестабільному психічному стані та зверталась до приватного лікаря з приводу наявності у неї післяпологової депресії.

Слідчий суддя, заслухавши сторони кримінального провадження, допитавши свідків, дослідивши надані матеріали, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:
-чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;
-чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;
-чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.
Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя не повинен ставити під сумнів надані органом досудового розслідування докази та пред`являти до них таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення, однак, зобов`язаний їх дослідити та оцінити.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується обґрунтованість висунутої ОСОБА_4 підозри.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваної, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваної, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Надаючи оцінку можливості підозрюваної переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя приймає до уваги, що існує незначна ймовірність того, що ОСОБА_4 , усвідомивши тяжкість вчиненого, з метою уникнення покарання, передбаченого за інкримінований їй злочин, вчинить дії щодо ухилення від органу досудового розслідування та суду.

У той же час, стороною обвинувачення не доведенні заявлені останньою ризики вчинення підозрюваною ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення та здійснення дій з метою незаконного впливу на свідків, оскільки ОСОБА_4 не намагалась приховати сліди кримінального правопорушення, самостійно повідомила поліцію про його вчинення.

Інші ризики, які б свідчили про можливу непроцесуальну поведінку ОСОБА_4 стороною обвинувачення не наведені.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК.

Відповідно до ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкція частини 2 статті 115 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_4 , передбачає позбавлення волі на строк від десяти років.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Слідчий суддя вважає, що прокурором зазначена вище обставина не доведена, тобто належну процесуальну поведінку підозрюваної може забезпечити інший, більш м`який запобіжний захід.

Приймаючи до уваги обставини вчинення інкримінованого підозрюваній діяння, відсутність у останньої судимостей, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати менш суворий запобіжний захід.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-179, 182, 183, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в :
У задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_4 прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою та здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Контроль за виконанням ухвали покласти на органи Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_4 .
Строк дії ухвали встановити по 20 грудня 2017 року включно.

На ухвалу прокурором, підозрюваним, його захисником упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м.Києва.

Слідчий суддя ОСОБА_1