Справа № 484/1217/17 01.02.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 11-кп/784/71/18 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ч.3 ст.185 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0000062 апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_6 на вирок Первомайського районного суду Миколаївської області від 15 червня 2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 26.01.2017р. Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки; на підставі ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_8
обвинувачений: ОСОБА_7
захисник: ОСОБА_9
В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.01.2017 року та злочином за даним вироком, вчиненим в ніч з 8 січня 2017 року на 9 січня 2017 року (ч.3 ст.185 КК України) шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі 3 роки 1 місяць.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.01.2017 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці.

Вирішено питання стосовно речових доказів.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.06.2017 року в частині призначення покарання скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити в цій частині новий вирок. Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до вказаного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.01.2017 року та за сукупністю вироків остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає, що зазначений вирок суду підлягає скасуванню в частині призначення покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягав застосуванню, та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Апелянт зазначає, що вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному із проникненням у житло. При цьому епізод крадіжки у ніч з 08.01.2017 року на 09.01.2017 року вчинений до ухвалення вироку Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.01.2017 року, а епізод крадіжки, що мав місце у лютому 2017 року, вчинено після ухвалення цього вироку. Оскільки вказані епізоди охоплюються єдиною кваліфікацією (за ч.3 ст.185 КК України), окреме призначення покарання за кожним епізодом, як ухвалено у оскаржуваному вироку, не ґрунтується на вимогах закону.

В порушення вимог ст.70 КК України, а також відповідно до роз`яснень, викладених у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року суд першої інстанції безпідставно призначив окремі покарання за ч.3 ст.185 КК України за епізодами злочинної діяльності, що мали місце у ніч з 08.01.2017 року на 09.01.2017 та у лютому 2017 року і безпідставно призначив ОСОБА_7 покарання за правилами ч. 4 ст.70 КК України.

Апелянт також не погоджується і з рішенням суду про необхідність приєднання на підставі ст.71 КК України 1 місяця позбавлення волі до покарання визначеного за вироком. ОСОБА_7 скоїв тяжкий злочин у лютому 2017 року в період іспитового строку.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що в ніч з 8 січня 2017 року на 9 січня 2017 року, точний час судом не встановлено, ОСОБА_7 , виконуючи свій злочинний намір з корисливих мотивів, та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і не зможе перешкодити йому, проник шляхом перелазу через огорожу на територію подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 . Після цього, ОСОБА_7 шляхом віджиму віконної рами за допомогою викрутки проник через вікно до будинку, звідки таємно викрав соковижималку «Мотор Січ СБЧ-1». Викрадене майно, ОСОБА_7 виніс з будинку та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, внаслідок чого спричинив шкоду потерпілій ОСОБА_11 на суму 420 грн.
Крім того, в лютому 2017 року в денний період, точна дата і час судом не встановлена, у ОСОБА_7 знову виник умисел на вчинення повторного таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаного з проникненням до житла. Виконуючи свій злочинний намір та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і не може завадити йому, ОСОБА_7 шляхом зламу дверей проник у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 та з однієї з кімнат таємно викрав комфорку з плитки вартістю 100 грн., лопату штикову вартістю 25 грн., дві пилки по дереву вартістю 45 грн. за штуку, металеве ліжко та два бильця, вартість яких складає 150 грн. Викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_12 матеріальної шкоди у розмірі 365 грн.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при винесенні вироку, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, заперечення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Доведеність вини і кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України судом кваліфіковані вірно та апелянтом не оспорюються.

Разом з тим, вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону при призначенні ОСОБА_7 покарання.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, поєднаному із проникненням у житло. При цьому епізод крадіжки у ніч з 08.01.2017 року на 09.01.2017 року вчинений до ухвалення вироку Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.01.2017 року, а епізод крадіжки, що мав місце у лютому 2017 року, вчинено після ухвалення цього вироку. Оскільки вказані епізоди охоплюються єдиною кваліфікацією (за ч.3 ст.185 КК України), окреме призначення покарання за кожним епізодом, як ухвалено у оскаржуваному вироку, не ґрунтується на вимогах закону.

За змістом ст. 70 КК України, а також відповідно до роз`яснень, викладених у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, правила призначення покарання за сукупністю злочинів застосовується у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За окремими епізодами злочинної діяльності покарання не призначається.

Натомість суд першої інстанції безпідставно призначив окремі покарання за ч.3 ст. 185 КК України за епізодами злочинної діяльності, що мали місце у ніч з 08.01.2017 року на 09.01.2017 року та у лютому 2017 року і безпідставно призначив ОСОБА_7 покарання за правилами ч. 4 ст.70 КК України, що підлягає виключенню із резолютивної частини вироку.

Неможливо погодитись і з рішенням суду про необхідність приєднання на підставі ст.71 КК України 1 місяця позбавлення волі до покарання визначеного за вироком.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України та п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

ОСОБА_7 скоїв тяжкий злочин у лютому 2017 року в період іспитового строку, тобто безпосередньо після ухвалення попереднього вироку за аналогічний злочин, відтак покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці не відповідає особі обвинуваченого.

Враховуючи викладене, вирок Первомайського районного суду Миколаївської області від 15 червня 2017 року стосовно ОСОБА_7 підлягає скасуванню в частині призначення покарання з ухваленням в цій частині нового вироку.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 424, 532 КПК України , апеляційний суд, -

у х в а л и в :
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Первомайського районного суду Миколаївської області від 15 червня 2017 року стосовно ОСОБА_7 у частині призначення останньому покарання скасувати та ухвалити новий вирок.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до вказаного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.01.2017 року та за сукупністю вироків остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Із резолютивної частини вироку виключити посилання суду на ч. 4 ст. 70 КК України.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня проголошення.

Копія вироку суду апеляційної інстанції підлягає врученню засудженому та прокурору негайно після його проголошення. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а тим, що не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий:

Судді: