АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 210/4934/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/706/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія судів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 27 грудня 2017 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 листопада 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2015 року, за ст.ст.186 ч.2, 71 ч.1 КК України, до покарання у вигляді 4 років 10 днів позбавлення волі,
про застосування до нього Закону України « Про амністію у 2016 році»
Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_7
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.11.2017 року та застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році».
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 листопада 2017 року було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про застосування до нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII.
Своє рішення суд мотивував тим, що клопотання ОСОБА_6 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», не підлягає задоволенню, так як згідно ст. 7 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія може бути застосована, якщо на момент виходу цього Закону, засуджений відбув половину строку призначеного вироком суду покарання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 посилається на те, що він підпадає під застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки має двох неповнолітніх дітей, а також хворий на ВІЧ-інфекцію та гепатит «С» .
В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор заперечував проти апеляційної скарги засудженого, просив залишити її без задоволення.
Відповідно до ст. 402 КПК України, заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження надані не були.
Заслухавши думку прокурора, доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Рішення суду першої інстанції повинно відповідати встановленим ст. 370 КПК України загальним вимогам щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості судового рішення. Відповідність наведеним вимогам включає в себе, зокрема, дотримання передбачених цим Кодексом норм процесуального права. Обґрунтованим рішення може вважатися лише за умови, якщо викладені в ньому висновки ґрунтуються на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.
Ухвала суду повинна бути мотивованою та ґрунтуватися на об`єктивному з`ясуванні обставин, які мають істотне правове значення, шляхом аналізу поданих сторонами і досліджених у судовому засіданні доказів та висновків суду.
В ході розгляду кримінального провадження вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Обґрунтовуючи висновок про відмову в застосуванні до засудженого ОСОБА_6 Закону України «Про амністію у 2016 році» суд першої інстанції послався на матеріали особової справи засудженого.
Однак, апеляційним переглядом встановлено відсутність у матеріалах справи письмових джерел доказів, одержаних під час судового розгляду й покладених в основу рішення суду, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, а саме: з журналу судового засідання та технічного носія, відсутність дослідження особової справи засудженого, долучення до матеріалів кримінального провадження копії вироку, на який послався суд в ухвалі, даних які б свідчили про те, яку саму частку призначеного судом покарання відбув засуджений на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», тому в порушення вимог ч. 3 ст. 370 КПК України, висновок суду про відсутність підстав щодо застосування до засудженого ОСОБА_6 Закону України «Про амністію у 2016 році», був зроблений передчасно без дослідження зазначених даних.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що при ухвалені рішення щодо ОСОБА_8 суд першої інстанції істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування або зміни рішення суду, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
П. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 15.05.2006 року «Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку» передбачено, що «виходячи з принципу безпосередності дослідження доказів, апеляційний суд не вправі дати їм іншу оцінку, ніж та, яку дав суд першої інстанції, якщо їх не було досліджено під час апеляційного розгляду справи».
Згідно з ч. 3 ст. 404 КПК України лише за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Відповідно ж до п. 19 ч. 1 ст. 7 КПК України та ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використані своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Тоді , як суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень кримінальним процесуальним законом.

Тому, колегія суддів в цьому випадку позбавлена можливості перевірити правильність висновків суду першої інстанції щодо обґрунтованості клопотання засудженого ОСОБА_6 , оскільки судом першої інстанції не досліджувались в судовому засіданні зазначені обставини та в апеляційній скарзі засуджений не ставить питання про дослідження обставин, встановлених під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції.
При апеляційному розгляді прокурором також не заявлялось клопотань про дослідження обставин, на підтвердження клопотання засудженого ОСОБА_6 .

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 7 цього Кодексу.

Колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню відповідно до вимог ст. 409 КПК України, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме: з вимог ст. ст. 7, 20, 26 КПК України, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції, а апеляційна скарга засудженого частковому задоволенню.
Під час нового розгляду суду слід звернути увагу на викладене, усунути порушення, вказані в цій ухвалі, ретельно дослідити доводи апеляційної скарги, перевірити обставини на які засуджений посилається в клопотанні про застосування до нього Закону України « Про амністію у 2016 році» та прийняти обґрунтоване рішення.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги засудженого підлягають частковому задоволенню, а ухвала Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 листопада 2017 року скасуванню, з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 412, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 листопада 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» - скасувати, призначити новий судовий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4