Справа № 206/6890/16-к
Провадження № 1-кп/206/25/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"24" січня 2018 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001286 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 04.07.2016 року Самарським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2016 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у виді 200 годин громадських робіт ухилився від відбування покарання у вигляді громадських робіт, за наступних обставин.

18.08.2016 року обвинуваченого ОСОБА_4 співробітниками Самарського районного відділу м. Дніпропетровська кримінально-виконавчої інспекції управління ДПтС України в Дніпропетровській області належним чином було повідомлено про необхідність прибуття 22.08.2016 року до інспекції, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Вознюка, 7-А, для постановки на облік та ознайомлення з порядком та умовами відбування призначеного покарання у вигляді 200 годин громадських робіт. Однак ОСОБА_4 , маючи умисел на ухилення від відбування покарання, призначеного йому вироком суду у вигляді 200 годин громадських робіт, реалізуючи його у формі бездіяльності, на призначений день та годину на виклик не прибув, про причини не явки не повідомив, документів, які б підтверджували поважність не явки до кримінально-викоанавчої інспекції, не надав.

У зв`язку з чим 07.09.2016 року за місцем мешкання ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , співробітниками Самарського районного відділу м. Дніпропетровська кримінально-виконавчої інспекції управління ДПтС України в Дніпропетровській області здійснено вихід, де ОСОБА_4 попереджено про відповідальність за невиконання покладеного на нього судом обов`язку щодо відбування покарання та вручено повторний виклик для прибуття до кримінально-виконавчої інспекції на 08.09.2016 року.

Однак 08.09.2016 року ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, умисно не виконуючи вимогу зазначену у відповідному виклику інспектора Самарського районного відділу м. Дніпропетровська кримінально-виконавчої інспекції управління ДПтС України в Дніпропетровській області до кримінально-виконавчої інспекції не прибув, про причину не явки не повідомив, документів, підтверджуючих поважність не прибуття до кримінально-виконавчої інспекції, не надав.

12.10.2016 року співробітниками Самарського районного відділу м. Дніпропетровська кримінально-виконавчої інспекції управління ДПтС України в Дніпропетровській області повторно здійснено вихід за місцем мешкання ОСОБА_4 , де останнього ознайомлено з порядком та умовами відбування призначеного судом покарання у вигляді 200 годин громадських робіт, вручено письмове попередження під особистий підпис про недопустимість ухилення від відбування покарання, а також вручено направлення на виконання громадських робіт до Самарського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області та попереджено про кримінальну відповідальність відповідно до ч. 2 ст. 389 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на ухилення від відбування покарння, ОСОБА_4 , незважаючи на неодноразові попередження з боку працівників Самарського районного відділу м. Дніпропетровська кримінально-виконавчої інспекції управління ДПтС України в Дніпропетровській області та роз`яснення правових наслідків у разі порушення порядку і умов відбування покарання до 20.10.2016 року на об`єкти Самарського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області не з`являвся, до відпрацювання 200 годин громадських робіт не приступив, про причини не явки не повідомляв.

Таким чином, ОСОБА_4 , будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, призначених йому вироком суду, будучи неодноразово попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання та маючи зобов`язання додержуватись встановленого ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України порядку і умов відбування покарання, умисно ухилився від відбування призначеного вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2016 року покарання у вигляді 200 годин громадських робіт.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину в скоєному злочині в повному обсязі, показав суду, що дійсно був попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у вигляді 200 годин громадських робіт, йому було вручено направлення для їх відбуття, згідно якого він повинен був їх відпрацьовувати, проте не з`являлвся для їх відбуття через брак коштів, хоча в подальшому при дачі показів вказав на те, що заробляв тоді по 50-60 гривень на день. На сьогодняшній день не відпрацював жодної години за вироком суду. До медичних закладів у цей період не звертався, поважних причин не виконання вироку не навів. У скоєному щиро каявся та просив суворо не карати.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:
- поданням Самасрького РВ м. Дніпропетровська КВІ УДПтС України у Дніпропетровській області від 20.10.2016 року про направлення до Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області матеріалів для вирішення питання про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарння у вигляді громадських робіт за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України (т. 1 а.п. 11-13);
- вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2016 року, яким ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України було засуджено до покарання у виді 200 годин громадських робіт, вирок суду набрав чинності 04.08.2016 року (т. 1 а.п. 17-18);
- направленням ОСОБА_4 до Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області для відбування призначеного вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2016 року покарання у виді 200 годин громадських робіт, із відміткою про його отримання ОСОБА_6 (т. 1 а.п. 28);
- листком реєстрації ОСОБА_7 , якому визначено дні реєстрації кожний 2-й та 4-й четвер щомісця, згідно якого засуджений не з`явився для реєстрації 13.10.2016 року (т. 1 а.п. 27);
- попередженням ОСОБА_4 від 12.10.2016 року за порушення порядку та умов відбування пкоарння у виді громадських робіт, з порядком та умовами відбування покарання ознайомлений 12.10.2016 року (т. 1 а.п. 29);
- довідкою ст. інпектору Самарського РВ м. Дніпропетровська КВІ УДПтС України в Дніпропетрвоській області від 19.10.2016 року, відповідно до якої ОСОБА_4 не приступив до відбування призначеного судом покарання у виді 200 годин громадських робіт та за виданим направленням від 12.10.2016 року не звертався (т. 1 а.п. 30).
Оцінюючи викладені докази, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними, несуперечливими, а викладені в них відомості, такими, що вірно відображають фактичні обставини справи, у зв`язку з чим приходить до однозначного висновку про винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину.
Підводячи підсумок викладеному, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 в ухиленні від відбування громадських робіт будучи, засудженим до цього покарання, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.
Суд критично ставиться до доводів ОСОБА_4 про поважність причини невідбуття покарання викликану браком грошових коштів, на яку він посилався в судовому засіданні і під час досудового розслідування, оскільки з його ж особистих пояснень суду витікає, що за весь час він не хворів, до медзакладів не звертався, працював не офіційно, маючи стаібльний дохід 50-60 грн. щоденно, що давало йому можливість приїздити до місця відбування покарання. В подальшому ОСОБА_4 зазначене вище підтвердив і в судовому засіданні.
При вирішенні питання про вид та міру покарання, які слід застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем мешкання характеризується задовільно (т. 1 а.п. 57), на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, у лікаря-нарколога перебував та знятий з обліку 07.06.2011 року (т. 1 а.п. 58, 60), скоїв злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд вказує повне визнання ним своєї винуватості, щире каяття.
До обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відносить рецидив злочинів.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень необхідним та достатнім є призначення покарання у вигляді арешту в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України з застосуванням вимог ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, обраного йому за даним вироком суду, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2016 року з застосуванням вимог п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, де передбачено, що одному дню арешта відповідає вісім годин громадських робіт, так як на думку суду саме таке покарання буде сприяти виправленню обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишити до набрання вироком законної сили.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) місяців арешту.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків з урахуванням вимог п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, де передбачено, що одному дню арешта відповідає вісім годин громадських робіт, до покарання, обраного ОСОБА_4 за даним вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2016 року і остаточно призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) місяців 10 (десяти) днів арешту.
Після набрання законної сили даним вироком зобов`язати Самарський ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області затримати ОСОБА_4 , помістивши його в Державну установу «Дніпровська установа відбування покарання (№4)» для подальшого етапування до місць відбування покарання.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання залишити до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 після набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1