Зіньківський районний суд в Полтавській області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/1368/17
Номер провадження 1-кс/530/195/17

У Х В А Л А
іменем України
29.09.2017 р. м.Зіньків

Слідчий суддя Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , ст. слідчого Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, раніше судимому, жителю АДРЕСА_1 , не одруженому, не працюючому,у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н ОВ И В :
Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000335 за ч.2 ст.307 КК України.

Ст. слідчий Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 звернувся до суду із вищевказаним клопотанням, погодженим із прокурором Миргородської місцевої прокуратури, юристом 1 класу ОСОБА_3 ..

Заявлене клопотання слідчий мотивує тим, що ОСОБА_6 у невстановлений час та в невстановленому місці незаконно придбав з метою подальшого збуту особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який в подальшому незаконно зберігав у невстановленому слідством місці, для подальшого збуту.

20.09.2017 року, близько 19 год. ОСОБА_6 перебуваючи на території «Зіньківського ринку» розташованого в м.Зіньків по вул.Воздвиженська, 14, Полтавської області, шляхом продажу за 300 грн., незаконно збув ОСОБА_7 речовину рослинного походження зеленого кольору, яка згідно з висновком судово-хімічної експертизи №3115 від 27.09.2017 року є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом масою в перерахунку на суху речовину 1,766 г. та речовину рослинного походження зеленого кольору, яка згідно з висновком експерта №3116 від 28.09.2017 року є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом масою в перерахунку на суху речовину 4,899 г..
28.09.2017 року, близько 13 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи на території парку «Вічної Слави», розташованого в м.Зіньків вул.Першотравнева, Полтавської області, шляхом продажу за 500 грн. десятьма купюрами номіналом по 50 грн., серія та номер, яких: СВ6544042, КИ9074163, УН5562123, ФД8911570, УЛ8962793, СС7268563, УГ2697660, УЛ5189518, СГ2500826, СН4156898, повторно, незаконно збув ОСОБА_7 речовину рослинного походження зеленого кольору, яка зовні схожа на рослину коноплі.
Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні дій, які виразилися в незаконному придбанні, виготовленні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів вчиненому повторно, у місцях масового перебування громадян, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України.
28.09.2017 року, о 13 год. 24 хв., ОСОБА_6 затриманий за підозрою у вчиненні даного злочину на підставі ст. 208 КПК України.

29.09.2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст.307 ч.2 КК України.

Обґрунтовуючи своє клопотання про обрання ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий посилається на те, що підставою застосування запобіжного заходу є:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

2)незаконно впливати на свідка;

3)вчинити інше кримінальне правопорушення.

Існування вказаних ризиків слідчий обгрунтовує тим, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки розуміє суровість покарання яке йому загрожує згідно Кримінального кодексу України.

Заслухавши обґрунтування клопотання ст. слідчого Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , який підтримав своє клопотання, доводи заявленого клопотання прокурора, який просить задовольнити клопотання, ОСОБА_6 , який вказав, що він не згідний з даним клопотанням, захисника-адвоката ОСОБА_6 , вивчивши матеріали, якими слідчий обґрунтовує заявлене клопотання, суд приходить до висновку:

Частиною 3 ст. 176 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 178 КПК України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан.

При розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує також загальні положення ч.3 ст.176 КПК України, виходячи з встановленого КПК України принципу змагальності сторін, про те, що слідчий, прокурор, якщо не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, то слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами:

-протоколом огляду «добровільної видачі» від 20.09.2017 року;
-протоколом допиту свідка ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ;
-висновком експерта №3116 від 28.09.2017 року та висновком експерта №3115 від 27.09.2017 року, згідно якого продана ОСОБА_6 громадянину ОСОБА_7 речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом масою в перерахунку на суху речовину 4,899 г., та 1,766 г.;
-протоколом огляду «добровільної видачі» від 28.09.2017 року;
-протоколом допиту закупного свідка ОСОБА_7 ;
- протоколами допитів свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ;
-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 28.09.2017 року;
-протоколом освідування ОСОБА_6 ;
-постановою про визнання і приєднання речових доказів;
-медичним оглядом ОСОБА_6 ;
-протоколом обшуку господарства за місцем проживання ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 ;
-протоколом повідомлення про підозру ОСОБА_6 ;
-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 .
Тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»), а оскільки ОСОБА_6 обвинувачується в зберіганні та збуті особливо небезпечних засобів на території Зіньківського району, Полтавської області що є тяжким кримінальним правопорушенням, раніше судимий за злочини у сфері обігу наркотичних засобів, а тому суд вважає, що існує певний суспільний інтерес до даної справи, який з часом не зникає, а тому звільнення підозрюваного може потягти хвилювання громадськості, тобто порушити публічний порядок.

При цьому суд керується висновками рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", що "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні "ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Суворість покарання за кримінальними правопорушеннями, за якими обвинувачується ОСОБА_6 не є співрозмірною терміну перебування останнього під вартою з моменту затримання і по даний час.

Разом з тим, суд враховує, що ні тяжкість обвинувачення, ні серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 6.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, однак застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, з огляду на його матеріальні можливості та існуючу ситуацію в Україні, оскільки на даний час в зв`язку із проведенням в Україні антитерористичної операції та наявності непідконтрольних Україні територій, обвинувачений може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

В судовому засіданні слідчий та прокурор довели, що маються реальні ризики, передбачені п.п. 1,3,5.ч.1ст.177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_6 може:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

2)незаконно впливати на свідка;

3)вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно вимоги про судимість, ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

З огляду на юридичну суть та зміст положень КПК УКраїни, суд також вважає, що захід примусу відносно ОСОБА_6 , внесе корективи в соціально-психологічні властивості підозрюваного, нейтралізує негативні настанови та змусить його додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ст..307 ч.2 КК України передбачено покарання від шести до десяти років. Згідно ст. 12 КК України, даний злочин віднесено до тяжких злочинів. Згідно медичного висновку від 29.09.2017 року ОСОБА_6 практично здоровий, може виконувати любу фізичну працю. Перебуває на обліку з діагнозом психічні та повідкові розлади внаслідок вживання психоактивних речовин. Синдром залежності, активна залежність. Потребує обовязкового протинаркоманійного лікування, належне йому майно достатнє для сплати застави при його реалізації відсутнє, обґрунтовано підозрюється у скоєнні умисного тяжкого злочину, проживає в невеликому населеному пункті, має родичів на території України та Росії тому вважаю за необхідне задовільнити клопотання і обрати ОСОБА_6 винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як викладені обставини свідчать про неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів передбачених п. 1-4 ч.1 ст.176 КПК України.

У відповідності до ч.4 ст.. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати або визначити розмір застави у кримінальному провадженню.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України, при обранні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, керуючись п.3 ч.5 ст.182 КПК України, визначаю розмір застави в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, при внесенні якої підозрюваному ОСОБА_6 буде змінено міру запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу, під умовою звернення внесених заставних коштів в дохід держави, в разі невиконання ним обовязків передбачених п.п. 2,3,5,6 ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.176,177,179,184,186,187,193, 194, 369-372 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Клопотання ст. слідчого СВ Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою задоволити.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 ( шістдесят ) днів.

Строк дії запобіжного заходу рахувати з часу затримання з 28 вересня 2017 року по 27 листопада 2017 року.

При внесенні застави в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, ОСОБА_6 підлягає звільненню під заставу і на нього покладаються обов"язки передбачені п.п. ,2,3,5,6 ч.5ст.194 КПК України:

- з`являтись за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи місця роботи.

Контроль за виконанням ухвали покласти на ст. слідчого СВ Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Копію ухвали направити слідчому, прокурору та сторонам.

Слідчий суддя Зіньківського районного суду
Полтавської області ОСОБА_1