Справа № 346/2413/16-к
Провадження № 1-кс/346/901/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі:
судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломиї заяву слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_4 про самовідвід за матеріалами скарги ОСОБА_5 на бездіяльність Коломийської місцевої прокуратури з приводу невнесення в ЄРДР відомостей про вчинення службовими особами ДП «Івано-Франківськстандартметрологія» злочину передбаченого ст. 384 ч.2 КК України, що пов`язано з вироком суду від 21 липня 2008 року, яким скаржника засуджено за ст. 191 ч.2 КК України ,-
В С Т А Н О В И В :
30 серпня 2017 року слідчий суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_4 , якого визначено автоматизованою системою документообігу суду слідчим суддею по розгляду даної скарги, заявив самовідвід, про що подав письмову заяву.
Заяву про самовідвід мотивовано тим, що ним як слідчим суддею неодноразово розглядалися скарги ОСОБА_5 по яких давав оцінку і висловлював свою позицію щодо наявності фактів підробки документів, неправдивих свідчень в діях службових осіб ДП «Івано-Франківськстандартметрологія» та обставин, які були предметом дослідження заяви Дрогомирецького про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Коломийського міськрайонного суду від 21 липня 2008 року, яким його засуджено за ст. 191 ч.2 КК України до одного року обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями строком на два роки.
Крім того, ним приймались рішення і по скаргах Дрогомирецького в яких він просив зобов`язати прокурора Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення службовими особами ДП «Івано-Франківськстандартметрологія» злочину за ст. 384 ч.2 КК України, зокрема справа №346/5775/15-к та №346/1995/16-к по яких прийнято рішення про відмову у задоволенні його скарг.
Також заявник ОСОБА_6 при розгляді вказаних скарг висловлював на його адресу недовіру та проявляв свою неповагу.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення даної заяви.
Слідчий суддя ОСОБА_4 на розгляд заяви не з`явився.
Заявник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та час судового засідання.
Суд заслухавши прокурора, дослідивши заяву про самовідвід, матеріали по скарзі, вважає, що заяву про самовідвід слідчого судді ОСОБА_4 слід задовольнити, з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ.
Відповідно до ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст.ст. 75-79 КПК України, слідчий суддя, суддя, присяжний, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Нормами ч. 5 ст.80 КПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим.
Положеннями ст.ст. 75, 76 КПК України передбачено вичерпний перелік підстав для відводу судді.
Відповідно до п.4 ч. 1 ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 9 листопада 2006 року, справа «Білуха проти України», вказано, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. При вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини сумніватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція відповідного судді є важливою, але не вирішальною. Головним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими. З огляду на це навіть зовнішні вияви можуть мати певне значення, або іншими словами, «правосуддя повинно не тільки здійснюватися, повинно бути також видно, що воно здійснюється». Важливим питанням є забезпечення у демократичному суспільстві довіри громадськості до суду.
Враховуючи наведене, суд вважає що для забезпечення умов, за яких в учасників кримінального провадження та громадськості не виникало б будь-яких сумнівів щодо розгляду кримінального провадження безстороннім та неупередженим судом, чи безсторонності судді, беручи до уваги практику застосування рішень Європейського суду з прав людини, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 75 КПК України заява слідчого судді ОСОБА_4 про самовідвід підлягає задоволенню.
На підставі наведеного, керуючись п.4 ч.1 ст. 75, ст. 80, 81, 392 КПК України, -
У Х В А Л И В :
Заяву слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_4 від 30 серпня 2017 року про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_5 на бездіяльність Коломийської місцевої прокуратури з приводу невнесення в ЄРДР відомостей про вчинення службовими особами ДП «Івано-Франківськстандартметрологія» злочину передбаченого ст. 384 ч.2 КК України, що пов`язано з вироком суду від 21 липня 2008 року, яким скаржника засуджено за ст. 191 ч.2 КК України - задовольнити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає, а заперечення проти неї може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя: ОСОБА_1