АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1696/17 Справа № 203/1357/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальних проваджень №0001159 і № 0001283 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2017 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Валга, Естонія, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий, останній раз 04 грудня 2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 3 роки з покладанням обов`язків,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі із доповненнями до неї обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, призначивши йому покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував, що він вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв досудовому розслідуванню, вчиненими злочинами матеріальної шкоди не завдав, вибачився перед потерпілими.

Також суд не прийняв до уваги, що він має тяжке хронічне захворювання, малолітню дитину та батьків матір, яка хворіє і батька інваліда першої групи у зв`язку з чим були підстави для призначення йому покарання з урахуванням ст. ст. 69, 75 КК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 прокурор просить вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2017 року залишити без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим.
Посилається на те, що суд першої інстанції при призначені виду та розміру покарання врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів та особу обвинуваченого ОСОБА_7 , а також повне визнання вини і щире каяття, як обставини, що пом`якшують покарання, у зв`язку з чим судом встановлено одну обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , що виключає можливість застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання останньому.

Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став, вчинив новий злочин, а тому, з врахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства, та йому слід призначити покарання в межах санкції статті кримінального закону у виді позбавлення волі.

Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.15 ч. 3 ст. 186 КК України та призначено покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки, за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого строку покарання за вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 04 грудня 2015 року, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців; також вирішено питання щодо речових доказів.

За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_7 , 11 грудня 2016 року приблизно о 17 годині 02 хвилини, прибув до супермаркету «Варус-35» по вул. Олександра Поля,11 у м.Дніпро, де умисно, повторно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає і він діє таємно, шляхом вільного доступу взяв зі стелажів зазначеного супермаркету майно на загальну суму 1 098 гривень 84 копійки, яке належить ТОВ «Омега», після чого попрямував повз касову зону до виходу магазину із поліетиленовим пакетом із викраденим майном, але не зміг довести свій злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був помічений та затриманий охороною.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 22 грудня 2016 року приблизно о 14 годині 00 хвилин, знаходячись на четвертому поверсі гуртожитку по АДРЕСА_3 , вибив кріплення лутки та відкрив вхідні двері, після чого зайшов у середину загальної кухні вищевказаного гуртожитку, тим самим незаконно проник до приміщення загальної кухні, де побачив велосипед, який належать ОСОБА_8 , та повторно, таємно, умисно, з корисливих мотивів, взяв велосипед марки «Кронус холдс», вартістю 6 725 гривень, після чого викотив до коридору та направився з викраденим майном до виходу з гуртожитку, однак, в цей час, побачивши та розуміючи, що його дії помічені мешканкою гуртожитку, яка намагалась зупинити протиправне діяння останнього направлене на викрадення, перестали мати таємний характер та переросли у відкрите викрадення чужого майна, але не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений мешканцями даного гуртожитку.

Кримінальне провадження розглянуто на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу, прокурора, яка просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що судом не були враховані усі обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, колегія суддів вважає необґрунтованими з таких підстав.
Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Що стосується виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, то при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість скоєних обвинуваченим злочинів, які відносяться згідно із ст. 12 КК України до категорії середньої тяжкості та тяжкого злочинів; наявність обставини, що пом`якшує покарання, а саме: визнання вини повністю та щире розкаяння; обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено, а також особу винного, який раніше судимий, вчинив злочини під час іспитового строку, що дає підстави колегії суддів вважати обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання з урахуванням ст. ст. 70, 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців ОСОБА_7 як такому, що на шлях виправлення не став і вчинив замахи на нові злочини за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст.186 КК України.
Враховуючи тяжкість вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який вчинив ряд замахів на вчинення умисних злочинів у період звільнення від відбуття покарання, суд дійшов обґрунтованого висновку щодо неможливості застосувати до ОСОБА_7 правила ст. ст. 75, 69 КК України, оскільки виправлення останнього можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо неврахування судом першої інстанції того, що він вину визнав повністю та щиро розкаявся є необґрунтованими, оскільки такі обставини судом враховані при призначенні йому покарання, про що зазначено у вироку суду.
Щодо посилання ОСОБА_7 на ігнорування судом позиції потерпілих, які не мають до обвинуваченого претензій та позов не заявляли, то на переконання колегії суддів дані обставини не мають вирішального значення для суду при призначенні покарання.

Твердження обвинуваченого щодо неврахування судом його стану здоров`я, наявності родини та дитини, на думку колегії суддів не можуть бути взяті до уваги як підстави для призначення більш м`якого покарання, оскільки вказані обставини не є такими, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів.

Підстав для призначення більш м`якого покарання із застосуванням ст. 69 КК України чи звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України колегією суддів не встановлено, оскільки при призначенні покарання обвинуваченому судом першої інстанції було враховано визнання вини та щире каяття, як одна обставина, що пом`якшує покарання, та те, що обвинувачений на шлях виправлення не став і вчинив нові злочини, що не вказує на зниження ступеню тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів та застосування ст. ст. 69, 75 КК України.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог його апеляційної скарги, вважаючи доводи останнього не обґрунтованими.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 липня 2017 року залишити без задоволення.
Вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою з моменту отримання копії судового рішення.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4