Єдиний унікальний номер 725/5662/17
Номер провадження 1-кп/725/300/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.04.2018 Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
За участю секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурора: ОСОБА_4 ,
захисника: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001240 від 09.09.2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Чернівці, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , із середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше судимого: 10.10.2011 року Першотравневим районним судом м.Чернівці за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до 2 років позбавлення волі, звільнився 15.07.2013 року по відбуттю покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_6 у вересні 2017 року вчинив умисний корисливий злочин при наступних обставинах:
Так, 07.09.2017 року біля 11 год. 35 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи у дворі загального користування по АДРЕСА_3 , маючи прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, повторно викрав за допомогою свідка, який не знав про походження майна, газову плиту білого кольору, вартістю 110 гривень та возик, вартістю 700 гривень, які належали ОСОБА_7 , тим самим спричинивши матеріальну шкоду потерпілому на загальну суму 810 гривень.

Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а майном розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав. Суду показав, що його неповнолітній сусід ОСОБА_8 попросив допомогти йому відвезти на пункт здачі металобрухту газову плиту. Для цього він позичив у свого знайомого тачку. Тачку потерпілого він не викрадав, до вчинення злочину він не причетний.

Потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що у нього вдома на подвір`ї по АДРЕСА_3 зберігалась металева тачка, вартістю 700 гривень та газова плита, вартістю 110 гривень. Того дня він поїхав із дому у справах, а коли повернувся тачки та газової плити на подвір`ї не було. Біля його будинку, у сусіда влаштовані камери відео спостереження, після зникнення речей він переглянув відеозаписи з камер спостереження та побачив, що речі викрав обвинувачений з якимось хлопцем. Він звернувся до ОСОБА_6 , щоб той повернув йому тачку та газову плиту, проте останній відмовився. Згодом він знайшов газову плиту у пункті прийому металобрухту, де йому повідомили, що її приніс обвинувачений. Міру покарання відніс на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що обвинувачений привіз йому на тачці білу газову плиту, за яку він заплатив 100 гривень. Гроші за плиту отримав ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що був присутнім під час проведення слідчих дій у якості понятого. У його присутності ОСОБА_7 впізнав свою газову плиту.

Свідок ОСОБА_11 суд показав, що товаришує з ОСОБА_7 . У 2016 році він придбав тачку за 700 гривень. У подальшому, він виїжджав на тривалий час за кордон та дав тачку у користування потерпілому на кілька місяців.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що 07.09.2017 року він перебував у комп`ютерному залі, що по вул. Головній м. Чернівці. До нього підійшов обвинувачений та попросив допомогти здати на металобрухт його газову плиту. Він погодився допомогти, оскільки ОСОБА_6 не міг сам її підняти. Газову плиту обвинувачений взяв по АДРЕСА_3 . Там же була тачка, на якій вони відвезли плиту. Про здачу газової плити домовлявся ОСОБА_12 , після чого він пішов, а обвинувачений забрав тачку.

Крім показів потерпілого та свідків, вина ОСОБА_6 , незважаючи на не визнання ним своєї вини, у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується письмовими доказами, дослідженими та проаналізованими судом, а саме:

-Витягом з ЄРДР №0001240 від 09.09.2017 року про надходження заяви про кримінальне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_7 повідомив, що 07.09.2017 року біля 11 год. 35 хв. ОСОБА_6 перебуваючи у дворі загального користування по АДРЕСА_3 , викрав за допомогою свідка, який не знав про походження майна, газову плиту білого кольору, вартістю 110 гривень та возик, вартістю 700 гривень, які належали йому (а.с.1 Том 1);

-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.09.2017 року, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_7 звернувся до правоохоронних органів з заявою про вчинення крадіжки його майна (а.с.7 Том1);

-Протоколом огляду місця події від 08.09.2017 року та фото таблицею до нього, в ході якого було оглянуто подвір`я загального користування, що розміщене по АДРЕСА_3 (а.с.8-12 Том 1);

-Протоколом огляду місця події від 08.09.2017 року та фото таблицею до нього, в ході якого було оглянуто територію за адресою вул. Моцарта 9 в м. Чернівці, на якій розташовані складські приміщення. У даних приміщеннях розташовано багато різного металобрухту та посередині даного приміщення знаходиться газова плита білого кольору (а.с.17-22 Том 1);

-Довідкою ТОВ «Вторпром» №43 від 12.10.2017 року, з якої вбачається, що закупівельна вартість 1 кг. брухту чорних металів становила 05 грн. 00 коп. Вартість 22 кг. металобрухту становила 110 гривень (а.с.24 Том 1);

-Протоколом огляду предмету від 10.09.2017 року, у ході якого було оглянуто газову плиту радянського виробництва білого кольору (а.с.25 Том 1);

-Протоколом огляду відео від 12.09.2017 року, у ході якого переглянуто диск із відео файлом, з якого вбачається, що о 12 год. 03 хв. двоє осіб чоловічої статі, як встановлено у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 та обвинувачений ОСОБА_6 , проходять біля входу до магазину «Тайстра» по вул. Гагаріна 10 в м.Чернівці, рухаються вони із вул. Сагайдачного до вул. Гагаріна в м. Чернівці. ОСОБА_8 везе перед собою алюмінієву тачку, в якій знаходиться газова плитка білого кольору. Поряд із ним з лівої сторони проходить ОСОБА_6 , одягнений в спортивний костюм чорного кольору та підтримує газову плитку, яка розміщена на алюмінієвій тачці, щоб унеможливити її падіння (а.с. 32-33 Том 1);

-Протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 10.10.2017 року, в ході якого ОСОБА_9 у присутності понятих впізнав особу, яка зображена на фото №3 ОСОБА_6 як особу, яка 07.09.2017 року здала до пункту прийому металобрухту газову плиту (а.с. 38-40 Том 1);

-Товарним чеком від 05.10.2017 року, виданим підприємцем ОСОБА_14 , з якого вбачається, що вартість будівельної тачки становить 700 гривень (а.с. 56 Том 1);

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 07.12.2017 року та ДВД-диском, долученим до нього, в ході якого ОСОБА_8 показав як 07.09.2017 року ОСОБА_6 привів його на подвір`я, що по АДРЕСА_3 , взяв тачку та попросив допомогти покласти на неї газову плиту, яку вони після цього відвезли до пункту здачі металобрухту (а.с. 108-111 Том 1);

Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що орган досудового розслідування правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючою ознакою: вчинена повторно.

Невизнання вини обвинуваченим суд розцінює як спосіб захисту власних інтересів, а також як спробу уникнути відповідальності.

Аналізуючи досліджені судом докази, що надані сторонами обвинувачення та захисту, суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого про те, що він не вчиняв злочину, оскільки факт вчинення ним крадіжки підтверджується показами потерпілого та свідків, які є послідовними та узгоджуються між собою, що свідчить про їх правдивість.

Окрім того, факт вчинення злочину ОСОБА_6 підтверджується письмовими доказами у справі, зокрема протоколом слідчого експерименту від 07.12.2017 року та протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 10.10.2017, у ході яких свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вказали як саме обвинувачений ОСОБА_6 вчиняв злочин.

Покази обвинуваченого про те, що тачку він позичив у свого знайомого не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та жодними доказами підтверджені не були.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, те що, згідно до ст.12 КК України, злочин, передбачений ст.185 ч.2 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Крім того суд враховує відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, завдану злочином шкоду не відшкодував, по місцю проживання характеризується позитивно.

Обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, думку потерпілої особи, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про необхідність обрання обвинуваченому покарання в межах санкцій статті обвинувачення.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Також, суд, приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини ( справа «Харченко проти України», рішення від 10.02.2011 року), яка передбачає, що тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції, з урахуванням чого суд вважає, що ступінь небезпечності ОСОБА_6 для суспільства перевищує положення принципу поваги до особистої свободи, а тому суд не вбачає підстав для застосування ст. 69, 75 КК України.
Таку міру суд вважає необхідною не тільки для покарання ОСОБА_6 за вчинене протиправне діяння, а й для його виправлення.
Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком в законної сили засудженому ОСОБА_6 залишити обрану домашній арешт.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту затримання.
Речовий доказ: газову плиту, яка передана на зберігання потерпілому ОСОБА_7 залишити у власності потерпілого.

Речовий доказ: оптичний диск, який зберігається у матеріалах кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1