Дата документу Справа № 337/2357/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1225/17
Єдиний унікальний № 337/2357/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія п.13 ч.2 ст. 115 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000787від 07.03.2015, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 і прокурора у кримінальному провадженні на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжя, громадянина України, раніше судимого, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком 15 років.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 07 березня 2015 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк покарання ОСОБА_7 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 07.03.2015 по день набрання цим вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 тримання під вартою в Запорізькому СІЗО УДПтСУ в Запорізькій області до набрання вироком законної сили залишено тим самим.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 9921,00 грн.
В іншій частині вимог відмовлено.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст.100 КПК України.

Скасовані арешти накладені в рамках вказаного кримінального провадження слідчими суддями.
Згідно зі змістом вироку, ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за вчинення умисного вбивства, судимість за яке в установленому законом порядку не знята та не погашена, знову вчинив умисне вбивство при таких обставинах:
06 березня 2015 року, у період часу з 11.00 год. до 12.00 год., ОСОБА_7 знаходився в якості гостя у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де разом з останнім розпивали алкогольні напої. Під час вживання алкогольних напоїв, між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 стався словесний конфлікт через минулі спогади про те, як через ОСОБА_7 . ОСОБА_10 розірвав стосунки з жінкою. Під час вказаного конфлікту, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, ОСОБА_7 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на спричинення смерті ОСОБА_10 , діючи умисно, ножем, який узяв на кухні квартири і тримав в правій руці, наніс ОСОБА_10 два удари в область шиї, один удар ножем по правій нозі, один удар в область грудної клітини справа, спричинивши потерпілому згідно з висновком експерта №839 від 08.03.2015р., дві колото-різані рани передньої поверхні шиї справа та зліва, різану рану на передньовнутрішній поверхні нижньої третини правого стегна, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що за життя б потягли короткочасний розлад здоров`я, та одиночну колото-різану проникаючу сліпу рану передньої поверхні грудної клітини справа з ушкодженням середньої долі правої легені, яке ускладнилось крововтратою, яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент смерті, в результаті чого ОСОБА_10 помер на місці. Причиною смерті ОСОБА_10 стала одиночна колото-різана, проникаюча сліпа рана передньої поверхні грудної клітини справа з ушкодженням середньої долі правої легені, яке ускладнилось крововтратою.
В апеляційній скарзі обвинувачений посилаючись на неповноту судового розгляду, і невідповідність висновків суду викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження просить вирок місцевого суду скасувати і провадження щодо нього закрити. Зазначає, що інкримінованого йому вбивства він не вчиняв. Обвинувачений звертає увагу на процесуальні порушення допущені судом підчас розгляду провадження а також підчас проведення досудового розслідування. Зауважує що протокол судового засідання не містить відомостей щодо питань і відповідей на них, які давалися учасниками процесу. Вважає що слідчий експеримент було проведено з порушенням закону. Звертає увагу, що суд не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_11 , з пояснень яких на думку обвинуваченого випливало те, що слідчий дав останній вказівки, що саме їй відповідати в суді. Обвинувачений ставить під сумнів як докази висновки експертиз, вважає, що експертів ОСОБА_12 і ОСОБА_13 було допитано з процесуальними порушеннями, адже головуючий суддя ставила їм навідні питання. Окрім цього підчас винесення вироку він не чув висновки присяжних. ОСОБА_7 вказує, що підчас винесення вироку були відсутні захисник ОСОБА_8 , потерпіла та її представник. Також зазначає що головуючий суддя призначила очну ставку між свідками ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , однак її проведено такне було, при тому, що пояснення цих свідків суперечать одне одному. Покази свідків ОСОБА_16 і ОСОБА_17 щодо часу коли між ним ( ОСОБА_7 ) і ОСОБА_17 відбулася бійка підчас якої було пошкоджено черевик, вважає помилковими. Обвинувачений стверджує що ця бійка відбулась саме 05.03.2015. ОСОБА_7 зауважує що органом досудового розслідування інші версії вбивства ОСОБА_10 взагалі не розглядалися.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні не оспорюючи фактичні обставини провадження, кваліфікацію дій ОСОБА_7 і наявність його вини, посилаючись на неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості, просить вирок місцевого суду скасувати в частині призначеного покарання і ухвалити в цій частині новий вирок яким призначити ОСОБА_7 покарання за п.13 ч.2 ст.115 КК України у виді довічного позбавлення волі.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу процесуального прокурора і заперечувала проти доводів скарги обвинуваченого; обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги обвинуваченого і заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора, просили вирок скасувати і закрити провадження; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню, а провадження закриттю з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, зокрема, є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження до яких зокрема відноситься змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, диспозитивності.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч.3, 4 вказаної статті, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вирок суду щодо ОСОБА_7 зазначеним вимогам закону не відповідає.

Висновки суду щодо фактичних обставин, наведених у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду. Так, визначаючи час скоєння ОСОБА_7 інкримінованих дій, суд першої інстанції виходив з даних судово-медичних експертиз та показів експертів в судовому засіданні. Згідно з висновком експертизи №126 від 10.03.2015р., проведеної судово-медичним експертом-криміналістом КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_13 , при спектрофотометричному дослідженні рідини склоподібного тіла ока трупа ОСОБА_10 встановлено калію в концентрації 11,7 мекв/л, що відповідає тривалості посмертного періоду близько 16,6+-6годин (арк.69-70 т.5). Згідно з висновком експертизи №839, проведеної судово-медичним експертом КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_18 08.03.2015р., смерть ОСОБА_10 настала від одиночної колото-різаної проникаючої сліпої рани передньої поверхні грудної клітини справа з ушкодженням середньої долі правої легені, яке ускладнилось крововтратою. Ступень вираженості трупних явищ свідчить про те, що з моменту смерті ОСОБА_10 до початку проведення експертизи трупа в судово-медичному морзі (08.03.2015р. 12.00год) могло пройти приблизно 1,5-2 доби. Результати спектрофотометричного дослідження рідини склоподібного тіла ока трупа ОСОБА_10 свідчать про те, що давність настання смерті ОСОБА_10 з моменту забора рідини склоподібного тіла ока (07.03.2015р. в 15.30 год) може відповідати тривалості посмертного періоду близько 16,6+-6годин.
Підрахунками отриманих даних отримуємо такий підсумок: відповідно до висновку №126 від 10.03.2015 року смерть ОСОБА_10 настала в період з 17-30 шостого березня до 05-30 сьомого березня 2015 року; відповідно до висновку №839 від 08.03.2015 року смерть ОСОБА_10 настала в період з 12-00 до 24-00 06 березня 2015 року. Однак, суд першої інстанції відкидаючи доводи захисту про невідповідність часу, зазначеного у формулюванні обвинувачення, іншим доказам дослідженим судом, припустився певних суперечностей. Наводячи мотиви, з яких доводи захисту відкинуті, суд суперечить своєму ж висновку, оскільки посилається на пояснення експерта ОСОБА_13 про те, що якщо забір рідини стікловидного тіла ока здійснюється після доби смерті, достовірність такого результату значно знижується. Такі мотиви суперечать наявним у провадженні даним, оскільки результати судово-медичної експертизи мають вірогідну інформацію про настання смерті ОСОБА_19 впродовж доби перед забором рідини стікловидного тіла ока, з показів експертів встановлено, що задіяна методика встановлення часу настання смерті є самою досконалою на теперішній час. Показник 16,6, отриманий математичним методом, відповідає настанню смерті о 23-24 годині шостого березня. З урахуванням того, що після отримання ушкодження, що потягло настання смерті, ОСОБА_10 міг жити короткий проміжок часу, що рахується хвилинами, час настання смерті фактично відповідає часу нанесення йому ушкоджень, тобто події злочину. Матеріалами провадження безсумнівно доведено, що з 17 години шостого березня ОСОБА_7 був вдома і нікуди не відлучався.

Окрім того, висновки суду першої інстанції не підтверджуються наданими доказами, оскільки досліджений в судовому засіданні протокол огляду місця події від 07.03.2015 року, а також відеозапис цієї слідчої дії суперечать обставинам, наведеним у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним. Так, у формулюванні обвинувачення суд зазначив, щопід час вживання алкогольних напоїв, між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 стався словесний конфлікт, під час якого на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, ОСОБА_7 … ножем, який взяв на кухні квартири і тримав в правій руці наніс ОСОБА_20 два удари в область шиї, один удар по правій нозі, один удар в область грудної клітини справа… Однак, протокол огляду місця події і відеозапис цього огляду не мають інформації про те, що в квартирі вживали спиртні напої на кухні є стіл, на якому стоїть каструля, чашка, миска, стоїть полімерна пляшка заповнена прозорою рідиною з характерним запахом спирту. Під столом знаходяться два табурети. Ознаки вживання алкогольних напоїв відсутні: табурети задвинуті під стіл, пляшка з алкогольним напоєм не розпочата, склянок або інших ємностей для напоїв немає, пустих пляшок з-під алкоголю не знайдено, безладу, характерного для бійки або боротьби не зафіксовано. В інших двох кімнатах також не встановлено ознак боротьби або бійки. В спальні працює телевізор, а на дивані відкинуте простирадло і лежить пульт управління телевізором. Оглядом встановлено пошкодження верхнього накладного замка вхідної двері у вигляді відламу фрагменту запірної планки в районі ригельного вікна (фото №4), відламаний фрагмент знаходиться на підлозі на відстані 130 см. від порогу. В протоколі огляду також зазначено: «Циліндрична защіпка має деформацію стрижня та запірної планки, орієнтовані у внутрішній бік. Штукатурне покриття короба дверей має пошкодження, розташоване в районі запірних планок замків». Отже, оглядом місця події встановлені ознаки того, що хтось проник в помешкання ОСОБА_20 шляхом потужного удару у вхідні двері, внаслідок чого пошкоджені запірна планка замка і штукатурне покриття коробу дверей. Ці ознаки суперечать висновку суду про те, що ОСОБА_7 увійшов до квартири разом з хазяїном ОСОБА_20 .

Під час огляду місця події 07.03.2015 року на підлозі в коридорі та в кімнаті №3 встановлені і вилучені два сліди низу взуття, а також 11 слідів пальців рук. За висновком експерта №87 від 02.04.2015р. сліди пальців рук розмірами 21х20мм, 15х19мм, залишені вказівним пальцем правої руки ОСОБА_10 , слід розміром 15х13мм - безіменним пальцем правої руки ОСОБА_10 , слід розміром 17х16мм - вказівним пальцем лівої руки ОСОБА_10 , сліди розмірами 12х21мм, 14х17мм, 7х18мм, 19х20мм, 15х24 мм, 19х21мм, вилучені там же, залишені не ОСОБА_7 , не ОСОБА_10 , а іншою особою (арк.52-58 т.2).
За висновком експерта №129 від 23.04.2015р. фрагмент сліду низу взуття на темній дактоплівці та фрагмент сліду низу взуття на плівці ПХВ, вилучені в ході огляду місця події, залишені не взуттям, яке було вилучене у ОСОБА_7 (туфлі чорного кольору), а іншим взуттям (арк.26-34 т.2).
За висновком експерта №359 від 12.09.2015р. фрагмент сліду низу взуття на темній дактоплівці та фрагмент сліду низу взуття на плівці ПХВ, вилучені 07.03.2015р. в ході огляду місця події, залишені не взуттям, яке було вилучене у ОСОБА_7 (зимові черевики), а іншим взуттям (арк.211-216 т.2).
Згідно з висновком експерта №152 від 26.03.2015р. при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту підозрюваного ОСОБА_7 кров не знайдена (арк.102-103 т.2).
Згідно з висновком експерта №603 від 24.03.2015р. в змивах з кистей рук підозрюваного ОСОБА_7 наявність крові не встановлена (арк.117 т.2).
Наявність зазначених доказів суперечить висновкам суду першої інстанції про наявність доказів, що доводять винуватість ОСОБА_7 .

Окрім того, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а саме: покази потерпілої ОСОБА_9 і свідка ОСОБА_21 , які повідомили, що з квартири загиблого ОСОБА_20 зникли два мобільних телефони та ноутбук «Samsung», покази свідків ОСОБА_22 і ОСОБА_23 , які стверджували, що з 09 до 12 години шостого березня ОСОБА_7 був з ОСОБА_24 і нікуди не відлучався.

Висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності. Так, суд першої інстанції посилається на протокол слідчого експерименту з підозрюваним як на головний доказ винуватості ОСОБА_7 у вбивстві. Обставини, про які повідомив останній під час зазначеної слідчої дії, викладені судом у формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним. Сторона захисту стверджувала, що такий доказ не може бути визнаний належним і допустимим, оскільки він отриманий незаконним шляхом. Спростовуючи доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_7 не показав механізм спричинення ножового поранення у ногу та переламу ребер, оскільки на час проведення експерименту у слідчих органів не було відомостей про наявність у ОСОБА_20 таких пошкоджень, вони виявлені в ході експертного дослідження трупа, суд наводить свою думку про те, що такий факт свідчить про намір обвинуваченого викривити, приховати певні обставини подій з метою уникнення чи пом`якшення своєї відповідальності за скоєне. Суд апеляційної інстанції вбачає суттєві суперечності в такому висновку суду, оскільки визнаючи слідчий експеримент належним, допустимим та достовірним доказом взагалі, суд в той же час ставить під сумнів певні складові цього доказу. Таким чином, визнаючи, що ОСОБА_7 вільно давав покази про відомі йому обставини, суд одночасно вважає, що у нього були мотиви для приховування кількості і локалізації ушкоджень, які не могли вплинути на кінцевий результат і на кваліфікацію його дій.

Суд першої інстанції навів у вироку інформацію про вхідні/вихідні дзвінки телефонів ОСОБА_7 та ОСОБА_20 , які на думку суду доводять причетність ОСОБА_7 до вбивства. При цьому суд зазначив, що згідно наданої інформації вони перебували в зоні дії однієї базової станції мобільного оператора «Київстар» (м. Запоріжжя, вул. Запорізького козацтва, 21 в напрямку вул. Лахтинська) в період з 11-00 до 17-00 шостого березня 2015 року. На думку суду апеляційної інстанції така інформація не суперечить ані показам ОСОБА_7 , ані решті доказів, а тому і не має доказового значення відповідно до предмету доказування, як і решта даних про вхідні і вихідні дзвінки з телефонів ОСОБА_7 та ОСОБА_20 .

Так само, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо показів свідків ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , які стверджували, що бачили, як ОСОБА_7 та ОСОБА_10 йшли у напрямку вхідних дверей будинку, де мешкав ОСОБА_27 . Такі свідчення в будь-якому разі доводять лише факт наявності дружніх стосунків між ОСОБА_7 та ОСОБА_20 , чого обвинувачений не заперечував, а також те, що 06.03.2015 року вони могли перебувати у дворі будинку ОСОБА_19 , але в системі наданих суду доказів не доводять обставин вбивства і не спростовують доказового значення інших доказів.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що вина ОСОБА_7 в скоєнні умисного вбивства ОСОБА_10 підтверджуєтьсяпоясненнями в суді потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_14 , ОСОБА_28 , ОСОБА_26 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_16 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , експертів ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_39 , а також письмовими доказами протоколом огляду місця події, протоколами слідчих експериментів, протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками, висновками судово-медичних, імунологічних, цитологічних, трасологічних, дактилоскопічних та психіатричної експертиз, інформацією про вхідні та вихідні дзвінки абонента мобільного номера і оглянутими судом речовими доказами кепкою, курткою, мобільним телефоном обвинуваченого ОСОБА_7 , і що у суду немає сумнівів в належності, допустимості, достовірності вказаних доказів.

Однак, потерпіла ОСОБА_9 , свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_14 і ОСОБА_28 дали свідчення про події 07 березня 2015 року, зокрема про обставини виявлення трупа ОСОБА_20 , про події 06 березня вони нічого не знали. Свідки ОСОБА_40 , ОСОБА_31 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_36 , які є сусідами ОСОБА_20 , давали покази про те, що шостого березня не бачили ані ОСОБА_44 , ані ОСОБА_19 , а наступного дня дізнались про смерть останнього. Свідки ОСОБА_37 і ОСОБА_38 , які є оперативними працівниками поліції, давали покази щодо затримання ОСОБА_44 , про обставини вбивства або перебіг досудового розслідування їм нічого не відомо. Свідок ОСОБА_45 підтвердив твердження ОСОБА_44 про те, що між ними відбулась бійка 23.02.2015 року, але не підтвердив наявності у нього кровотечі. Свідки ОСОБА_46 і ОСОБА_26 повідомили суду про те, що 06.03.2015 року в першій половині дня бачили як ОСОБА_27 і ОСОБА_47 заходили до будинку, де мешкав ОСОБА_20 . Таким чином, жоден зі свідків не повідомив суду про обставини, які б прямо або опосередковано доводили винуватість ОСОБА_7 у вчиненні вбивства, але суд послався на ці докази, визнаючи ОСОБА_44 винним.
Суд першої інстанції не звернув уваги також на суперечності у висновках експертів і не вжив заходів щодо усунення таких суперечностей. Так, згідно з висновком експерта №604 від 02.04.2015р. в частині об`єктів на куртці підозрюваного ОСОБА_7 встановлена наявність крові людини та виявлені антигени ОСОБА_48 та ОСОБА_49 , що не виключає походження крові від особи (осіб) з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном ОСОБА_49 , у т.ч. від потерпілого ОСОБА_10 . Походження крові від підозрюваного ОСОБА_7 виключається. В той же час, згідно з висновком експерта №151 від 26.03.2015р. кров трупа ОСОБА_10 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВ0.
Суд апеляційної інстанції вважає, що наводячи мотиви, за якими відкинуті доводи про відсутність відбитків пальців рук ОСОБА_44 у квартирі ОСОБА_19 , відсутність крові у змивах з його рук, а також невідповідність слідів взуття в квартирі ознакам взуття ОСОБА_44 , суд першої інстанції обрав неспроможні аргументи, вдавшись до припущень.
Протокол слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_7 не може бути визнаний як належний і допустимий доказ, оскільки сторона захисту стверджує про те, що він отриманий незаконним шляхом, а також оскільки він суперечить іншим доказам. В цій частині суд апеляційної інстанції погоджується з доводами обвинуваченого та його захисника.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтував свій висновок про доведеність вини ОСОБА_7 доказами, які не містять інформації, що відповідає предмету доказування за провадженням про обвинувачення ОСОБА_7 у вбивстві ОСОБА_20 .
Сторона обвинувачення не довела в судовому засіданні обвинувачення, висунутого ОСОБА_7 , зокрема і з причини відсутності доказів, якими спростовані інші версії, що виникли під час досудового розслідування. Так, поза увагою органа досудового розслідування залишились обставини, які могли суттєво вплинути на результати провадження, а саме ознаки незаконного проникнення до житла ОСОБА_20 , зникнення ноутбуку та двох мобільних телефонів, що належали загиблому.
Суд апеляційної інстанції вважає, що за вказаних обставин вирок суду першої інстанції не може бути визнаний законним і підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження. Оскільки докази, на які послався суд першої інстанції у вироку не доводять поза розумним сумнівом факт вчинення вбивства ОСОБА_7 , а можливість отримання інших доказів, які б спростували викладені в цій ухвалі сумніви, не вбачається можливим, кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 в суді і вичерпанням можливості їх отримання.
У зв`язку із скасуванням вироку суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції доходить висновку про безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора та відмовляє в її задоволенні.
З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407,411,417 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.
Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2017 року, щодо ОСОБА_7 скасувати.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ст.115 ч.2 п.13 КК України закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 в суді і вичерпанням можливості їх отримання.
З-під варти ОСОБА_7 звільнити в залі суду негайно.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4