Єдиний унікальний номер 725/6126/15-к
Номер провадження 1-кс/725/1060/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.11.2015 року м. Чернівці
Першотравневий районний суд м. Чернівці

у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника скаржника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу про повернення тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до суду із цією скаргою, обґрунтовуючи яку зазначив, що у провадженні слідчого відділення СУ УМВСУ в Чернівецькій області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000067.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 серпня 2015 року зобов`язано слідчого повернути безоплатно ОСОБА_4 автомобіль «Порше Каєнн» 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який фігурує у цьому кримінальному провадженні.

Не дивлячись на таку ухвалу суду слідчим СУ УМВСУ в Чернівецькій області ОСОБА_6 автомобіль повернуто не було. Натомість 21 серпня 2015 року ним винесено постанову про визнання цього автомобіля речовим доказом в іншому кримінальному провадженні за № 0000653.

В судовому засіданні представник скаржника, посилаючись на норми права просив задовольнити скаргу і повернути автомобіль його особі, уповноваженій власником- ОСОБА_4 .

Прокурор заперечив проти задоволення скарги, зазначивши, що відповідно до матеріалів кримінального провадження ймовірно даний автомобіль було викрадено у Німеччині і він перебуває у міжнародному розшуку. Тому не має підстав для його повернення.

Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали цього провадження і співставивши їх з доводами кожної з сторін, вважаю скаргу обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що автомобіль «Порше Каєнн» 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 було вилучено 08.05.2015 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці про тимчасовий доступ до автомобіля. Після цього слідчим 09.05.2015 року винесено постанову про визнання цього автомобіля речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000067 та поміщено на зберігання на території штраф-майданчика ДП МВС України «Інформресурс» в м. Чернівці по вул. Заводській, 22.

Арешт на вказаний автомобіль, у відповідності до матеріалів кримінального провадження № 0000067 не застосовувався.

Згідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України

Судом також встановлено, що не виконавши рішення Шевченківського районного суду від 17 серпня 2015 року про повернення автомобіля ОСОБА_4 (а.с.308-311), слідчий СУ УМВСУ в Чернівецькій області ОСОБА_7 на підставі матеріалів, внесених до ЄРДР за № 0000653 від 21 серпня 2015 року (попередня кваліфікація ст. 290 КК України), у цей же день (а.с.315) виніс постанову про визнання автомобіля «Порше Каєнн» 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 речовим доказом у цьому кримінальному провадженні та поміщення його на штраф-майданчик по вул.. Заводській, 22 в м. Чернівці. Починаючи з 21.08.2015 року жодної слідчої дії у справі виконано не було.

Відповідно до частини 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею влучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 167 КПК України дає визначення підставам тимчасового вилучення майна, які визначаються як фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватись та розпоряджатись певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Слід зазначити, що про підозру у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення, як за ст. 290, так і за ст. 358 ч. 4 КК України жодній особі і зокрема власнику автомобіля не оголошено.

Застосування інституту тимчасового вилучення майна можливе відносно підозрюваного і лише до вирішення питання про арешт такого майна або до його повернення, що свідчить про конкретне визначення законодавцем можливої наступної долі тимчасово вилученого майна, при цьому можливість визнання такого майна речовим доказом, законодавець не зазначає.

В даному конкретному випадку у цьому кримінальному провадженні підозра ОСОБА_4 у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення не оголошена, а отже і підстав для звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна та подальшого його утримання органом досудового розслідування не має.

Випадки припинення тимчасового вилучення майна передбачені в ст. 169 КПК України, відповідно до якої тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно вилучене: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, в разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу.

При цьому в частині 5 ст. 171 КПК України вказано, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його вилучили.

У випадку з майном ОСОБА_4 , зазначене у ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подано не було, а слідчий не повернув його особі, у якої воно було вилучено. Принаймні в судовому засіданні прокурор не подав доказів зворотнього.

Аналізуючи правовий зміст ч. 7 ст. 236 і ч. 1 ст. 98 КПК України, ч. 2 ст. 168 КПК України, де вказано, що тимчасове вилучення майна може здійснюватись також під час обшуку або огляду, допустимо зробити висновок, що речі і документи, вилучені при проведені обшуку, мають один з двох процесуальних статусів : 1) речі та документи, які входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на їх відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку і 2) речі та документи, які не входять до цього переліку, тобто тимчасово вилучене майно, яке перебуває в такому статусі у відповідності до ч. 1 ст. 167 КПК України до вирішення питання про його арешт або повернення.

Отже, визнання речовими доказами можливе лише щодо вилучених речей і документів, які входили до переліку, щодо якого судом прямо надано дозвіл на їх відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, арештованого майна відповідно до правил ст. 98 КПК України, але визнання речовими доказами тимчасово вилученого майна за відсутності факту накладення на нього арешту відповідно до правил ч. 5 ст. 171 КПК України, діючим кримінально-процесуальним законодавством не передбачено.

Такий процесуальний порядок щодо тимчасового вилучення майна узгоджується з вимогами глави 16 КПК України і ч. 7 ст. 236 КПК України.

В іншому випадку втрачається сенс у вирішенні питання щодо припинення тимчасового вилучення майна згідно ст. 169 КПК України, оскільки в такому процесуальному статусі воно перебуває лише до винесення постанови слідчим, прокурором про визнання його речовим доказом.

Оцінюючи зібрані по справі докази, аналізуючи правові позиції учасників процесу, суд приходить до висновку про необхідність повернення ОСОБА_4 зазначеного вище майна, оскільки слідчий, визнавши тимчасово вилучене майно, що належить ОСОБА_4 , речовим доказом в кримінальному провадженні, яке розслідується більше 11 місяців без оголошення підозри жодній особі, фактично вийшов за межі можливих варіантів щодо процесуальної долі цього майна, визначених ч. 1 ст. 167 КПК України (арешт або повернення), чим порушив конституційні права ОСОБА_4 щодо володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридичні особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю…

Згідно з ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 41, 64, 124 Конституції України, ст. 1 Протоколу № 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 98-100, 167-169, 171, 173, 236 ч. 7, 303-307, 309 КПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Повернути безоплатно ОСОБА_4 автомобіль «Порше Каєнн» 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом здійснення його передачі з спеціалізованого майданчика тимчасового зберігання транспортних засобів ДП МВС України «Інформресурс», що знаходиться в м. Чернівці по вул..Заводській, 22 уповноваженій власником особі на відповідальне зберігання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1