Справа № 590/1010/17
Провадження № 1-кп/590/113/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2017 року Ямпільський районний суд

Сумської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю: сторони обвинувачення, прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Ямпіль Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000241 від 20.09.2017 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чуйківка, Ямпільського району, Сумської області, українця, громадянина України, з середньою базовою освітою, розлученого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого, -
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
У точно невстановлений день, місяць і час 2016 року, ОСОБА_4 , проходячи по вул. Громова в м. Дружба, Ямпільського району, Сумської області, знайшов пенсійне посвідчення НОМЕР_1 (№ НОМЕР_2 ), видане Пенсійним Фондом України 28.01.2009 року на ім`я ОСОБА_5 , яке привласнив на свою користь і приніс його до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з метою в подальшому використати його для власних потреб, а саме придбання безкоштовних проїзних квитків.

Таким чином, ОСОБА_4 привласнив офіційний документ - пенсійне посвідчення НОМЕР_1 (№ НОМЕР_2 ), видане Пенсійним Фондом України 28.01.2009 року на ім`я ОСОБА_5 з корисливих мотивів.

Крім того, 19.09.2017 року, перебуваючи за місцем свого мешкання в АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , діючи умисно, відірвавши ламінування, відірвав з вказаного пенсійного посвідчення фотокартку власника, а на її місце вклеїв свою з метою подальшого його використання у власних цілях для придбання безкоштовних проїзних документів. Згідно висновку технічної експертизи №19/119/6-5/126е від 26.09.2017 року у пенсійному посвідченні серії НОМЕР_3 ) на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були внесені зміни до первісних реквізитів документа шляхом переклеювання фотокартки.

Таким чином, ОСОБА_4 підробив пенсійне посвідчення НОМЕР_1 (№ НОМЕР_2 ), видане Пенсійним Фондом України 28.01.2009 року на ім`я ОСОБА_5 , яке надає право безкоштовного проїзду в приміських потягах та звільняє від обов`язку оплати проїзного документу на такий проїзд, з метою використання його підроблювачем.

Крім того, ОСОБА_4 , маючи умисел на використання завідомо підробленого документа, з метою безкоштовного проїзду на електропоїзді приміського сполучення Зернове-Конотоп, 19.09.2017 року приблизно о 17-00 год. пред`явив касиру ст. Хутір-Михайлівський пенсійне посвідчення НОМЕР_1 (№ НОМЕР_2 ), видане Пенсійним Фондом України 28.01.2009 року на ім`я ОСОБА_5 з вклеєною в ньому своєю фотокарткою, та отримав пасажирський квиток № НОМЕР_4 , тим самим використав завідомо підроблений документ.

Крім цього, ОСОБА_4 , діючи єдиним умислом, направленим на використання завідомо підробленого документа, з метою безкоштовного проїзду на електропоїзді приміського сполучення Зернове-Конотоп, 20.09.2017 року приблизно о 04-40 год. пред`явив касиру ст. Хутір-Михайлівський пенсійне посвідчення НОМЕР_1 (№ НОМЕР_2 ), видане Пенсійним Фондом України 28.01.2009 року на ім`я ОСОБА_5 з вклеєною в ньому своєю фотокарткою, та отримав пасажирський квиток № НОМЕР_5 , тим самим використав завідомо підроблений документ.

Таким чином, ОСОБА_4 використав завідомо підроблений документ, а саме пенсійне посвідчення НОМЕР_1 (№ НОМЕР_2 ), видане Пенсійним Фондом України 28.01.2009 року на ім`я ОСОБА_5 .

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що у точно невстановлений день, місяць і час 2016 року, знайшов пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_5 . 19.09.2017 року, перебуваючи за місцем свого мешкання в АДРЕСА_2 , діючи умисно, відірвавши ламінування, відірвав з вказаного пенсійного посвідчення фотокартку власника, а на її місце вклеїв свою з метою подальшого його використання у власних цілях для придбання безкоштовних проїзних документів. 19.09.2017 року приблизно о 17-00 год. пред`явивши касиру ст. Хутір-Михайлівський пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_5 з вклеєною в ньому своєю фотокарткою, та отримав пасажирський квиток. Крім цього, з метою безкоштовного проїзду на електропоїзді приміського сполучення Зернове-Конотоп, 20.09.2017 року приблизно о 04-40 год. пред`явив касиру ст. Хутір-Михайлівський пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_5 з вклеєною в ньому своєю фотокарткою та отримав пасажирський квиток.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, за згодою обвинуваченого, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, стосуються речових доказів та судових витрат.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст.357 КК України, що виразились в привласненні офіційного документу - пенсійного посвідчення НОМЕР_1 (№ НОМЕР_2 ), виданого Пенсійним Фондом України 28.01.2009 року на ім`я ОСОБА_5 з корисливих мотивів, за ч.1 ст.358 КК України, що виразилися в підробленні пенсійного посвідчення НОМЕР_1 (№ НОМЕР_2 ), виданого Пенсійним Фондом України 28.01.2009 року на ім`я ОСОБА_5 , яке надає право безкоштовного проїзду в приміських потягах та звільнює від обов`язку оплати проїзного документу на такий проїзд, з метою використання його підроблювачем та за ч.4 ст.358 КК України, що виразилися в використанні завідомо підробленого документа, а саме пенсійного посвідчення НОМЕР_1 (№ НОМЕР_2 ), виданого Пенсійним Фондом України 28.01.2009 року на ім`я ОСОБА_5 .

Згідно ст.337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 у відповідності до положень ст.12 КК України вчинив злочини невеликої тяжкості, у вчиненому розкаявся, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (а.с.9), на обліку у лікаря-нарколога не перебуває (а.с.9), раніше не судимий (а.с.13-14), позитивно характеризується за місцем мешкання (а.с.15).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно ст.6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, враховуючи роз`яснення, надані в п.2, Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді штрафу, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити з врахуванням положень ст.70 КК України.

Обрана підсудному міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Згідно з ч.2 ст.124 КПК України витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні в сумі 2968,80 грн. (дві тисячі дев`ятсот шістдесят вісім грн. 80 коп.) слід покласти на обвинуваченого.

Запобіжний захід під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 не обирався.

Матеріальна шкода не завдана.

Керуючись п.1.п.2, Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», ч.3 ст.349, ст.ст.368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України та призначити покарання:

- за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680,00 грн. (шістсот вісімдесят грн. 00 коп.);

- за ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят грн. 00 коп.);

- за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680,00 грн. (шістсот вісімдесят грн. 00 коп.).

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят грн. 00 коп.).
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні в сумі 2968,80 грн. (дві тисячі дев`ятсот шістдесят вісім грн. 80 коп.).

Речові докази, а саме:

- пенсійне посвідчення НОМЕР_1 (№ НОМЕР_2 ), видане Пенсійним Фондом України 28.01.2009 року на ім`я ОСОБА_5 та два залізничні квитки №1772888 діє 20.09.2017; №177268 діє 19.09.2017 року напрямком Хутір-Михайлівський - Терещенська, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Ямпільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1