В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2017 року Тростянецький районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Тростянець кримінальне провадження №0000324 від 01.08.2017 з обвинувальним актом та угодою про примирення відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тростянець Сумської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, непрацюючого, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 вчинив необережне кримінальне правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту за таких обставин.
Так, 30.07.2017 близько 22 години ОСОБА_4 , керуючи належним йому автомобілем «HONDA CIVIC», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по трасі Н-12 «Суми-Полтава» з м.Тростянець Сумської області в напрямку м.Суми, перевозив на передньому сидінні пасажира ОСОБА_5 , а на задньому ОСОБА_6 . На ділянці 47 км +800 м вказаної траси Н-12 «Суми-Полтава» відбулася розгерметизація лівого переднього колеса вказаного автомобіля, тобто виникла несправність транспортного засобу, яку водій об`єктивно спроможний виявити, завдяки характерному звуку та погіршення керованості автомобіля. Зазначена несправність ходової частини автомобіля «HONDA CIVIC», д.н.з. НОМЕР_1 , згідно висновку комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи (технічного стану транспортного засобу) №1909/1994 від 06.12.2017, не носить експлуатаційний характер і утворилась під час дорожньо-транспортної пригоди. Після виникнення зазначеної несправності ОСОБА_4 не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, тобто вибору в установлених межах безпечної швидкості руху з урахуванням стану транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, а намагався вирівняти автомобіль на проїзній частині, проте не впорався з керуванням, в результаті чого відбувся виїзд вказаного транспортного засобу за межі проїзної частини дороги та його перекидання у лівому кюветі.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру ОСОБА_5 згідно висновку судово-медичної експертизи №75 від 23.10.2017 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: а) забійно-рвана рана лівого передпліччя з пошкодженням сухожилків згиначів долонного згинача, променевого згинача лівої кисті, поверхневих згиначів ІІ-ІІІ пальців, серединного нерву, променевої артерії. Артеріальна кровотеча. Закритий перелом основи V п`ясткової кістки зі зміщенням, підголовчатий перелом IV п`ясткової кістки зі зміщенням. Забійно-скальповані рани лівої кисті та ІІ-ІІІ пальців; б) ЗЧМТ. Струс головного мозку, з яких тілесні ушкодження, зазначені у п.а) по тривалості розладу здоров`я кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, а у п.б) по тривалості розладу здоров`я кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №1951 від 12.12.2017 у даній дорожній ситуації водій автомобіля «HONDA CIVIC», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 повинен був діяти у відповідності до вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України, де зазначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух те безпечно керувати ним.
В даній дорожній ситуації водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «HONDA CIVIC», д.н.з. НОМЕР_1 , в процесі руху, виявивши технічну несправність ходової частини у вигляді розгерметизації лівого переднього колеса, мав можливість зупинити керований ним транспортний засіб до місця з`їзду за межі проїзної частини автодороги та подальшого виїзду у кювет шляхом гальмування, без втрати курсової стійкості автомобіля.
В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «HONDA CIVIC», д.н.з. НОМЕР_1 », ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілому ОСОБА_5 .
Таким чином, своїми необережними діями, що виразилися у порушенні п.12.1 Правил дорожнього руху України, що заподіяли середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 , ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження -підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 досягнуто та підписано угоду від 13.12.2017 про примирення, за змістом якої ОСОБА_4 повністю відшкодував матеріальні збитки потерпілому ОСОБА_5 , претензій потерпілий до нього не має, визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Відповідно до вимог частини третьої статті 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Суд зазначає, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, у вчиненні якого відповідно до угоди ОСОБА_4 визнав себе винним, ураховуючи положення статті 12 КК України належить до злочинів невеликої тяжкості.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав угоду, яку просив затвердити, повністю визнав свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та пояснив, що повністю розуміє права, передбачені частиною 5 статті 474 КПК України, надані йому законом, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винними, погодився на призначення узгодженого покарання, просив затвердити угоду.
Потерпілий ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення із обвинуваченим.
Обвинуваченому ОСОБА_4 та потерпілому ОСОБА_5 судом роз`яснено, що у разі затвердження угоди обмежуються їх права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, зокрема, роз`яснено, що вирок обвинувачений може оскаржити лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.
Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст.468-471 КПК України, відповідає закону України про кримінальну відповідальність за ч.1 ст.286 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання у виді штрафу.
Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Під час підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення п.п.1-4 ч.5 ст. 474, п.1 ч.3 ст.394, п.1 ч.3 ст.424, ст.476 КПК України.
Крім цього, обвинуваченому роз`яснено ч.ч.4,6,7 ст.474 КПК України, наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі.
Судом з`ясовано, що ОСОБА_5 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, такі як обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за вказане кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
При призначенні покарання сторони враховують, що відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання підозрюваному ОСОБА_4 не встановлені.
Відповідно до положень ст.66 КК України обставини, які пом`якшують покарання підозрюваного є щире каяття, активне сприяння слідству, добровільне відшкодування завданого збитку потерпілому, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має на утриманні малолітню дитину. За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно, непрацюючий, раніше не судимий.
Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції за інкримінований злочин, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні також просив затвердити угоду про примирення.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України і ухвалення обвинувального вироку. Є підстави призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України, із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.
Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Цивільний позов не заявлено.
З обвинуваченого необхідно стягнути процесуальні витрати за проведення судових експертиз на користь держави у розмірі 8566 грн.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався та у суду відсутні підстави для його обрання.
Керуючись ст.ст.314, 368, 370, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про примирення від 13 грудня 2017 у кримінальному провадженні, внесеному 01 серпня 2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000324, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити узгоджену сторонами міру покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) грн.
Штраф має бути сплачений ОСОБА_4 у місячний строк після набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз у розмірі 8566 (вісім тисяч п`ятсот шістдесят шість) грн.
Скасувати арешт, накладений на:
-автомобіль «HONDA CIVIC», д.н.з. НОМЕР_1 », належний на праві власності ОСОБА_4 , що зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Тростянецького ВП ГУНП в Сумській області;
-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «HONDA CIVIC», д.н.з. НОМЕР_1 », серії НОМЕР_2 , видане 07.06.2017 центром 5943, що зберігається при матеріалах кримінального провадження, які повернути власнику ОСОБА_4 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Обвинуваченим вирок може бути оскаржений виключно з підстав, зазначених в п.1 ч.3 ст.394 КПК України.
Потерпілим вирок може бути оскаржений виключно з підстав, зазначених в п.2 ч.3 ст.394 КПК України.
Прокурором вирок може бути оскаржений виключно з підстав, зазначених в п.3 ч.3 ст.394 КПК України
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1