УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького міського суду Вінницької області клопотання слідчого СВ Лівобережного ВП ВВП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, яке вилучене під час огляду 30.10.2017, та перебувало у володінні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: водійське посвідчення видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія та номер НОМЕР_1 видане Бориспільким РЕВ УДАІ ГУ МВС України в Київській області, шляхом заборони його використання іншими особами, окрім як для цілей кримінального провадження, за відсутності клопотання про застосування технічних засобів фіксації судового процесу, -

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшло вищевказане клопотання слідчого ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні слідчого перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003604 від 31 жовтня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, у зв`язку із чим у органу досудового розслідування постала необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно.

Під час розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що 30.10.2017 працівниками УПП м. Вінниці було зупинено автомобіль марки «DEO Matis» під керуванням ОСОБА_4 , при перевірці його водійського посвідчення було встановлено, що останніх немає в базі обліку «НАІС» та мають ознаки підробки.

За даним фактом 31.10.2017, Лівобережним відділенням поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області було розпочато досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003604 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Арешт вказаних речей, які вже вилучені, необхідний для попередження зміни чи знищення їх властивостей в результаті використання третіми особами, що може призвести до втрати ними значення речового доказу та перешкодить встановленню істини у провадженні.

З огляду на викладене, керуючись ст. 40, 93, 100, 168, 170, 171, 237, 132, 159, 237 КПК України, слідчий просив суд клопотання задовольнити.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримала за обставин викладених у ньому.

Власник майна на яке слідчий просить суд накласти арешт в судове засідання не з`явився, хоча про місце та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Слідчий суддя вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Так, згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В силу ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

В рамках кримінального провадження № 0003604 від 31 жовтня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, під час проведення огляду виявлено та вилучено майно, яке є предметом кримінального правопорушення.

З огляду на вищенаведене, а також враховуючи те, що майно, яке було вилучене під час огляду є предметом кримінального правопорушення, може бути використаний як доказ під час досудового розслідування кримінального провадження, з метою з`ясування дійсних обставин події кримінального правопорушення, а також з метою унеможливлення подальшого відчуження вказаного майна на час досудового розслідування та забезпечення схоронності даного майна, тому слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого СВ Лівобережного ВП ВВП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 131, 132, 170, 171, 172, 174, 175 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Лівобережного ВП ВВП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене під час огляду 30.10.2017, та перебувало у володінні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: водійське посвідчення видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія та номер НОМЕР_1 видане Бориспільким РЕВ УДАІ ГУ МВС України в Київській області, шляхом заборони його використання іншими особами, окрім як для цілей кримінального провадження.

Виконання та контроль за виконанням ухвали суду покласти на слідчого СВ Лівобережного ВП ВВП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_3 .

Зобов`язати слідчого повідомити заінтересованих осіб про накладання арешту на вищевказане майно.

Арешт майна може бути скасований підозрюваним, обвинуваченим, їх захисником, законним представником, іншим власником або володільцем майна, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, за їх клопотанням до суду про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя