Єдиний унікальний номер справи 185/7863/17
Провадження № 1-кп/185/127/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 січня 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001527 від 30 травня 2017 року та за № 0002067 від 25 липня 2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, не одруженого, працюючого токарем на ТОВ «НПП «Технопром», проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, пенсіонера, інваліда ІІІ групи, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 24 березня 2008 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі 75,76 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

- 28 липня 2010 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 17 КК України частково приєднано 1 рік по вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2008 року до відбуття 6 років у виправній колонії. Звільнився умовно-достроково 20 грудня 2013 року з Жовтоводської виправної колонії Дніпропетровської області № 26, невідбутий строк - 1 рік 9 місяців 3 дні,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:
30 травня 2017 року ОСОБА_6 , працюючи на посаді токаря на ТОВ «НПП «Технопром», що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Дніпровська, 416/А, перебував на території вказаного підприємства. Достовірно знаючи, що на території підприємства перебувають речі, що становлять матеріальну цінність, а саме металеві плунжери 1КД90, які знаходяться на балансі зазначеного підприємства, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб.

ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_5 , і запропонував останньому під`їхати з торцевої сторони підприємства до паркану, що огороджує вищевказане підприємство, та забравши металеві плунжери 1КД90, здати їх до пункту прийму металобрухту, на що ОСОБА_5 погодився.

В той же день, 30 травня 2017 року о 12.10 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в одному з цехів зазначеного підприємства, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , керуючись єдиним спільним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, заздалегідь розподіливши ролі, згідно яких ОСОБА_6 , реалізуючи свій єдиний спільний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в обернення його на свою користь, діючи з єдиним умислом, за попередньою змовою групою осіб, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрав з цеху п`ять металевих плунжерів 1 КД90, які в подальшому перекинув через паркан, що огороджує ТОВ «НПП «Технопром».

В свою чергу, ОСОБА_5 , згідно своєї ролі, реалізуючи свій єдиний спільний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в обернення його на свою користь, діючи з єдиним умислом, за попередньою змовою групою осіб, таємно з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, переніс зазначені плунжери до багажнику автомобіля марки «AUDI 80», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який не перебував у злочинній змові з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Під час завантаження вищевказаних плунжерів ОСОБА_5 до багажнику автомобіля, останній був помічений ОСОБА_8 який, побачивши, як ОСОБА_5 здійснює завантаження плунжерів до багажнику автомобіля, при цьому усвідомлюючи характер здійснюваних ОСОБА_5 дій, сприймаючи їх як злочинні, почав кричати йому вслід, щоб останній зупинився, тим самим намагався його зупинити та повернути викрадене майно.

ОСОБА_5 , розуміючи, що ОСОБА_8 , усвідомлює протиправний характер здійснюваної ним дії, але не бажаючи відмовлятися від своїх злочинних намірів, з метою утримання викраденого майна та доведення свого злочинного умислу до кінця, діючи відкрито, з місця скоєння злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_5 спричинили ТОВ «НПП «Технопром», відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 2900-17 від 04 липня 2017 року, матеріальний збиток на суму 21440 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 1 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , кожен, вину в судовому засіданні визнали повністю, щиро каються у вчиненому.

Обвинувачений ОСОБА_5 суду пояснив, що 30 травня 2017 року він, знаючи, що на території ТОВ «НПП «Технопром» є метал, вирішив його викрасти, викликав таксі, загрузив металеві вироби та поїхав до пункту прийому металобрухту. Він чув, як йому кричав свідок ОСОБА_8 , однак проігнорував його вимоги.

Обвинувачений ОСОБА_6 пояснив суду, що 30 травня 2017 року він, працюючи токарем на ТОВ «НПП «Технопром» виніс з цеху металеві вироби, перекинув їх через паркан, після чого ОСОБА_5 погрузив все в машину та вивіз до пункту прийому металобрухту.

Представник потерпілого ОСОБА_4 суду пояснив, що 30 травня 2017 року він працював директором ТОВ «НПП «Технопром», йому повідомили телефоном про вчинення крадіжки. Викрадене майно йому повернуто.

Допитавши обвинувачених, представника потерпілого, свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про винність обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в скоєнні інкримінованих діянь за обставин, які викладені вище.

Так, свідок ОСОБА_8 підтвердив, що 30 травня 2017 року він перебував на території ТОВ «НПП «Технопром», де побачив як ОСОБА_6 перекидав через паркан металеві вироби, після чого пішов йому на зустріч. В цей час ОСОБА_5 продовжував грузити металеві вироби до автомобіля, а він зробив йому зауваження. ОСОБА_5 побачив його, але не звертаючи уваги на зауваження, сів в машину та поїхав.

Це доводить те, що ОСОБА_5 усвідомлював, що скоїв кримінальне правопорушення відкрито.

Суд вважає, що винність обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , кожного, в скоєнні даного кримінального правопорушення повністю підтверджується сукупністю доказів, які містяться у матеріалах кримінального провадження та безпосередньо досліджені в судовому засіданні.

Згідно протоколу огляду місця події від 30 травня 2017 року та фото таблицею до нього, відповідно до якого в присутності понятих був здійснений огляд ділянки місцевості, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , а саме складське приміщення, була зафіксована обстановка на місці вчинення злочину, зокрема виявлені сліди протектора автомобіля /а.к.п. 48-59/.
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 2900-17 від 04 липня 2017 року, ринкова вартість металевих плунжерів 1КД90 в кількості 5 (п`ять штук) на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто 30 травня 2017 року, з урахуванням ПДВ та без його урахування, вкладала 21440,00 грн. (без ПДВ) та 25728,00 грн. (з ПДВ). /а.к.п. 70-74/.
Дані докази винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , кожного, сумнівів у достовірності не викликають, викривають обвинувачених у вчиненні інкримінованого злочину. Ці докази суд визнає допустимими і належними, достовірними і достатніми, оскільки у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також є такими, що отримані у порядку , встановленому Конституцією та КПК України.

Таким чином, суд вину обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , кожного, у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною.

Суд з`ясував, що первинний злочинний намір обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від самого початку був направлений на таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують чи пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обставин і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується позитивно, обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України є щире каяття, обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено. Суд вважає, що покарання обвинуваченому необхідно призначити в межах санкції вказаної статті у вигляді позбавлення волі.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: раніше судимий, маючи не зняту та непогашену судимість, вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується позитивно, обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України є щире каяття, обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено. Суд вважає, що покарання обвинуваченому необхідно призначити в межах санкції вказаної статті у вигляді позбавлення волі.

Суд прийшов до висновку, що виправлення обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , кожного, можливе без ізоляції їх від суспільства. Суд вважає можливим звільнити їх від покарання відповідно до ст.75 КК України з випробуванням, поклавши на них обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Цивільний позов заявлено не було.

Судові витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи, підлягають стягненню з обвинувачених, солідарно.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо протягом іспитового строку 1 (один) рік він не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної чинності не обирати.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо протягом іспитового строку 2 (два) роки він не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної чинності залишити не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 судові витрати на проведення експертиз у сумі 198 грн. на користь держави, солідарно.

Речові докази: робочі печатки, які передані на зберігання до Павлоградського ВП знищити;

металеві плунжери 1КД90 в кількості 5 штук та стружку вагою 5 кг., які передано на відповідне зберігання під розписку ОСОБА_4 залишити за належністю.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Обвинуваченим та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1