У х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання заступника начальника слідчого відділення Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Київської місцевої прокурати №9 ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000738 від 06 квітня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання з якого вбачається, що у провадженні слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000738 від 06 квітня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Слідчий у своєму клопотанні просив накласти арешт на земельну ділянку, кадастровий номер: :01:021:0101, площею 0,2 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 8, що на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме накласти заборону на право відчуження та розпорядження даною земельною ділянкою з метою встановлення об`єктивної істини у провадженні та відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням.
У судовому засіданні слідчий просив задовольнити клопотання, посилаючись на викладені в ньому доводи та на долучені до матеріалів клопотання документи.
Заслухавши слідчого та дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з положеннями ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
За змістом положень ст. 277 КПК України, повідомлення про підозру це комплекс нерозривно поєднаних процесуальних дій у вигляді складання письмового повідомлення та процесуальної дії у формі здійснення повідомлення (його вручення).
Сам по собі факт підписання компетентною особою повідомлення про підозру без його вручення особі згідно з вимогами ст.ст. 276-279 КПК України відповідній особі ще не свідчить про притягнення останньої до кримінальної відповідальності, тобто набуття нею статусу підозрюваного в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Згідно з ч. 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу (виклик слідчим, прокурором, судовий виклик і привід).
У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 136 КПК України з урахуванням положення ч. 3 ст. 111 КПК України належним підтвердженням отримання особою повідомлення або ознайомлення з його змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повідомлення, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повідомлення або ознайомлення з ним.
Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даним матеріалам, приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки слідчим не надано доказів про те, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Враховуючи вищевикладене, клопотання про накладення арешту не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 372 КПК України,-
У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання заступника начальника слідчого відділення Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Київської місцевої прокурати №9 ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000738 від 06 квітня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий судя: ОСОБА_1