Справа № 461/721/18
Провадження № 1-кс/461/692/18
УХВАЛА
іменем України
05.02.2018 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м. Львові скаргу директора обслуговуючого кооперативу «Сигнал» ОСОБА_3 про скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим та зобов`язання до вчинення дій
в с т а н о в и в:

директор обслуговуючого кооперативу «Сигнал» ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати незаконною та скасувати постанову слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні гаражно-будівельного кооперативу «Сигнал» потерпілим від 11.12.2017 року у кримінальному провадженні №0000186 від 27.10.2014 року та зобов`язати орган досудового розслідування визнати гаражно-будівельний кооператив «Сигнал» потерпілим у даному кримінальному провадженні.

В обґрунтування скарги покликається на те, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 19.10.2017 року зобов`язано орган досудового розслідування розглянути клопотання ОСОБА_3 від 25.07.2017 року щодо визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000186 від 27.10.2014 року гаражно-будівельного кооперативу «Сигнал». У свою чергу, постановою слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 11.12.2017 року у задоволенні заяви голови кооперативу ОСОБА_3 відмовлено. Вважає, що таке рішення слідчого є необґрунтованим та безпідставним. Просить скаргу задоволити.

Представник заявника ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, просить скаргу задоволити.

Слідчий у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

У зв`язку з неявкою всіх учасників процесу фіксування судового процесу не здійснювалося відповідно до вимог ст.107 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що такгу необхідно задоволити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Встановлено, що в провадженні слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 знаходиться кримінальне провадження за №0000186 від 27.10.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 та ч.3 ст.382 КК України.

25.07.2017 року директор гаражно-будівельного кооперативу «Сигнал» ОСОБА_3 звернувся з клопотанням до слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 , в якому просив визнати його потерпілим у кримінальному провадженні №0000186 від 27.10.2014 року.

Слідчим СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 11.12.2017 року винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання.

Згідно ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Відповідно до ч.2 ст.55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Слідчий суддя зазначає, що для визнання особи потерпілою не вимагається прийняття окремого процесуального документу. Разом з тим ч.5 ст.55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч.1 цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. Тому, саме правильність застосування слідчим або прокурором цієї норми є предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду даної категорії справ.

Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст.55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені рішення слідчого або прокурора про відмову у визнанні потерпілим.
З заяви директора гаражно-будівельного кооперативу «Сигнал» ОСОБА_3 від 24.07.2017 року вбачається, що останнім зазначено, що кооперативу завдану матеріальну шкоду, яка полягає у незаконному заволодінні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 гаражними боксами №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та земельної ділянки, розміром 0,0109 га, попередня вартість яких у загальному розмірі становить приблизно 500000,00 грн.
Окрім того, слідчий суддя зазначає, що доводи ОСОБА_3 про заподіяння йому кооперативу матеріальної шкоди внаслідок невиконання рішення суду у постанові про відмову у визнанні його потерпілим не спростовані, відтак постанова слідчого є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що скаргу в цій частині необхідно задоволити.
У свою чергу, у задоволенні скарги в частині зобов`язання слідчого визнати гаражно-будівельний кооператив «Сигнал» слідчий суддя вважає за необхідне відмовити, оскільки саме правильність застосування слідчим або прокурором норми ст.55 КПК України є предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду даної категорії справ.
Так, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України).

Згідно ч.1 ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що скаргу необхідно задоволити частково.

Керуючись ст.ст. 55, 56, 94, 220, 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:

Скаргу задоволити частково.

Скасувати постанову слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні гаражно-будівельного кооперативу «Сигнал» потерпілим від 11.12.2017 року у кримінальному провадженні №0000186 від 27.10.2014 року.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1