Справа № 404/7529/17
Номер провадження 1-кп/404/233/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2018 року Кіровський районний суд міста Кіровограда в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

представника

потерпілого: ОСОБА_5 ,

потерпілого: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому кримінальне провадження № 0012406 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кіровограда, українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з вищою освітою, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 скоїв умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, за таких обставин.

04.11.2017 року, близько 9-00 години, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 прийшли до будинку АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_7 , оскільки вважали, що останній вночі цього дня порізав шини на їх власному автомобілі. В цей час до ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які стояли біля входу у двір будинку, вийшов ОСОБА_7 і без будь-яких пояснень, маючи умисел на завдання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, кулаком руки наніс один удар ОСОБА_6 в область грудної клітини, чим завдав останньому фізичного болю без спричинення тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні даного злочину не визнав та пояснив, що вранці 04.11.2017 року його матір ОСОБА_9 повідомила йому, що за двором будинку АДРЕСА_1 , де він проживає разом з матір`ю, знаходяться невідомі особи та вимагають у неї грошові кошти. Одразу він вийшов до вказаних осіб за ворота будинку. Побачивши, що це раніше йому знайомі ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , він підійшов до останніх і вибив з рук ОСОБА_8 мобільний телефон, оскільки остання вела на нього відеозйомку, а це його обурило. Стверджував, що не наносив будь-кому тілесних ушкоджень або ударів. Зазначив, що більше по даному факту пояснень не має.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, його вина підтверджується доказами, дослідженими в ході судового розгляду.

Так, потерпілий ОСОБА_6 пояснив суду, що в 04.11.2017 року, о 5-00 годині, він та його співмешканка ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого проживання на АДРЕСА_2 , виявили, що на колесах їх автомобіля були порізані шини. Оскільки раніше вони орендували будинок у матері обвинуваченого ОСОБА_9 та при виїзді з даного будинку він випадково забрав табуретку, яка належала ОСОБА_7 , з приводу чого між ним та ОСОБА_7 виник конфлікт, то він одразу вирішив, що саме останній порізав йому шини на автомобілі. Зранку цього дня він та ОСОБА_8 прийшли до місця проживання ОСОБА_7 на АДРЕСА_1 щоб розібратись у ситуації що склалась, однак їм ніхто не відчинив. У зв`язку з цим вони постукали у вікно будинку, де проживає матір ОСОБА_7 , оскільки у них спільний двір. Через деякий час до них на вулицю вийшла матір обвинуваченого, а потім і сам ОСОБА_7 , який одразу підійшов до нього і без будь-якого пояснення вдарив його кулаком в грудну клітину, завдавши йому фізичного болю. З моменту їх приходу до місця проживання ОСОБА_7 всі події, що відбувались на АДРЕСА_1 , від початку до кінця, знімались на телефон його співмешканкою ОСОБА_8 .

Допитана в якості свідка ОСОБА_8 пояснила суду, що в кінці жовтня 2017 року, о 5-00 годині, точної дати не пам`ятає, вона та її співмешканець ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання на АДРЕСА_2 , почули біля їх будинку якийсь шум. ОСОБА_10 виглянув у вікно і побачив чоловіка в чорному одязі. Коли вийшли на вулицю побачили, що на колесах їх автомобіля були порізані шини. Оскільки раніше вони орендували будинок у матері обвинуваченого ОСОБА_9 та при виїзді з даного будинку ОСОБА_10 випадково забрав табуретку, яка належала ОСОБА_7 , з приводу чого між ними та ОСОБА_7 виник конфлікт, то подумали, що саме останній порізав їм шини на автомобілі. У зв`язку з цим зранку вона та ОСОБА_10 прийшли до місця проживання ОСОБА_7 на АДРЕСА_1 щоб розібратись у ситуації яка склалась, однак їм ніхто не відчинив. У зв`язку з цим постукали у вікно будинку, де проживає матір ОСОБА_7 , оскільки у них спільний двір. Через деякий час до них на вулицю вийшла матір обвинуваченого, а потім і ОСОБА_7 , який одразу підійшов до ОСОБА_10 і без будь-якого пояснення вдарив останнього кулаком в грудну клітину. Після чого бігав по вулиці за ОСОБА_10 та говорив йому: «Давай розберемося по чоловічому». Після цього вони викликали працівників поліції. Вказувала, що факт побиття ОСОБА_10 зафіксувала на відео на свій телефон. Зйомку вела з моменту їх приходу до місця проживання ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що ОСОБА_7 є її племінником. Вона проживає з ОСОБА_7 та його матір`ю - її сестрою ОСОБА_9 в сусідніх будинках, які знаходяться в одному дворі за адресою: АДРЕСА_1 . Восени 2017 року, точної дати та часу вона не пам`ятає, ОСОБА_6 прийшов до них додому та попросив покликати ОСОБА_9 , яка одразу вийшла до нього. ОСОБА_6 разом із своєю співмешканкою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 голосно розмовляли за воротами на вулиці. Під час їх розмови її поряд не було, але вона чула як ОСОБА_6 вимагав у її сестри ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 3000 гривень, за що вона не знає. Про те, що їх розмову було зафіксовано на телефон, вона дізналася вже пізніше.

Допитана в якості свідка ОСОБА_9 пояснила, що проживає разом з сином ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 . Також в одному дворі з ними, але в окремому будинку, проживає її сестра ОСОБА_12 . На початку листопада 2017 року, точної дати та часу вона не пам`ятає, її покликала сестра та повідомила, що до неї хтось прийшов. Коли вийшла за ворота на вулицю, то побачила ОСОБА_6 разом з його співмешканкою ОСОБА_8 . ОСОБА_6 вимагав у неї грошові кошти у сумі 3000 гривень, пояснюючи це тим, що її син ОСОБА_7 щось зробив. Через те, що вона не могла зрозуміти причини претензій ОСОБА_6 до неї та погане самопочуття, пішла до будинку та покликала свого сина ОСОБА_7 . Перебуваючи у дворі чула як ОСОБА_6 розмовляв з її сином, але удари ніхто нікому не наносив. Вона не знала, що ОСОБА_8 записувала їхню розмову на телефон.

Крім того, вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, підтверджується і іншими доказами по справі, а саме:

- заявою ОСОБА_6 про вчинений злочин (а.п. 9 т.1);

- протоколом слідчого експерименту від 09.11.2017 року з фототаблицею до нього, під час проведення якого потерпілий ОСОБА_6 показав, що 04.11.2017 року, близько 9-00 години, він та його співмешканка ОСОБА_8 прийшли до місця проживання ОСОБА_7 на АДРЕСА_1 , де останній без будь-якого приводу наніс йому кулаком правої руки один удар в грудну клітину (а.п. 14-15, т. 1);

- протоколом слідчого експерименту від 09.11.2017 року з фототаблицею до нього, під час проведення якого свідок ОСОБА_8 показала, що 04.11.2017 року, близько 9-00 години, вона та потерпілий ОСОБА_6 прийшли до місця проживання ОСОБА_7 на АДРЕСА_1 , де останній без будь-якої причини наніс кулаком правої руки один удар в грудну клітину ОСОБА_6 (а.п. 18-19, т. 1);

- протоколом огляду предмету від 10.11.2017 року, в ході якого було оглянуто диск «DVD-R» на якому міститься відеозапис здійснений ОСОБА_8 під час подій зазначених в обвинуваченні, переглядом якого в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 прийшли до будинку АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_7 . До них спочатку вийшла тітка ОСОБА_7 - ОСОБА_11 , а потім мати ОСОБА_7 - ОСОБА_9 , яким по черзі вони пояснили, що цього дня, о 5-00 годині, ОСОБА_7 порізав шини на їх власному автомобілі. В подальшому (14 хвилина 30 секунд відеозапису) до ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які стояли на вулиці біля входу у двір будинку, вийшов ОСОБА_7 і без будь-яких пояснень кулаком правої руки наніс один удар ОСОБА_6 в область тулубу (а.п. 24, т.1);

- висновком судово-медичної експертизи від 06.11.2017 року №1476, з якого вбачається, що потерпілий скаржився на біль в області грудної клітини від отримання удару, який йому наніс обвинувачений (а.п. 27, т. 1).

Таким чином, обвинувачення, висунуте ОСОБА_7 відповідно до обвинувального акта, визнається судом доведеним.

Суд критично відноситься до твердження обвинуваченого про невизнання вини у вчиненні злочину, оскільки вина останнього у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, підтверджується вищезазначеними доказами, які досліджені та перевірені судом під час судового розгляду по справі, і в своїй сукупності є достатніми для такого висновку.

Сукупність письмових доказів, носій інформації у вигляді відеозапису обставин вчинення злочину обвинуваченим, а також показання потерпілого та свідків, дають всі підстави вважати, що обвинувачений наніс потерпілому один удар рукою в область грудної клітини, який завдав фізичного болю останньому і не спричинив тілесних ушкоджень.

Доводи сторони захисту щодо недопустимості як доказу по справі відеозапису, здійсненого ОСОБА_8 під час подій зазначених в обвинуваченні, не можуть бути взяті до уваги судом, з наступних підстав.

Сторона захисту стверджує, що ОСОБА_8 , всупереч ст. 32 Конституції України, під час ініціативної відео зйомки здійснила збирання інформації щодо обвинуваченого без згоди самого обвинуваченого.

Згідно положень ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом.

Відповідно до статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України; не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Конституційний Суд України в пункті 1 резолютивної частини Рішення від 30 жовтня 1997 року № 5-зп (справа К.Г.Устименка) зазначив, що до конфіденційної інформації, зокрема, належать відомості про особу (освіта, сімейний стан, релігійність, стан здоров`я, дата і місце народження, майновий стан та інші персональні дані).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12рп/2011 від 20.10.2011 року (справа № 1?31/2011) подані будь-якою фізичною або юридичною особою речі або документи (фактичні дані) не відповідають вимогам допустимості доказів, якщо вони одержані з порушенням прав і основоположних свобод людини, закріплених в Конституції України, зокрема внаслідок цілеспрямованих дій із застосуванням оперативно-розшукових заходів, передбачених Законом, особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності.

У вказаному рішенні Конституційний Суд України зазначив, що фактичні дані про скоєння злочину чи підготовку до нього можуть бути одержані не тільки в результаті оперативно-розшукової діяльності уповноважених на це осіб, а й випадково зафіксовані фізичними особами, які здійснювали власні (приватні) фото-, кіно-, відео-, звукозаписи, або відеокамерами спостереження, розташованими як у приміщеннях, так і ззовні. При оцінюванні на предмет допустимості як доказів у кримінальній справі таких фактичних даних, що містять інформацію про скоєння злочину чи підготовку до нього, необхідно враховувати ініціативний або ситуативний (випадковий) характер дій фізичних або юридичних осіб, їх мету та цілеспрямованість при фіксуванні зазначених даних.

Як встановлено судом ОСОБА_8 здійснювала відеозапис під час подій зазначених в обвинуваченні на власний мобільний телефон від моменту приходу до будинку ОСОБА_7 і до завершення розмови з останнім, а тому зафіксовані на відеозапису події, пов`язані із завданням обвинуваченим потерпілому удару, були відзняті випадково, а сама зйомка моменту нанесення обвинуваченим удару носить ситуативний характер.

З огляду на це, а також з урахуванням відсутності на відеозаписі конфіденційної інформації, суд вважає вищевказаний доказ допустимим.

Суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 126 КК України, як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує, що він вчинив злочин невеликої тяжкості, особу винного, який за місцем мешкання характеризується позитивно, раніше не судимий.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Суд призначає обвинуваченому покарання у виді штрафу, що з урахуванням тяжкості злочину та особи обвинуваченого в повній мірі відповідає меті покарання.

Позовні вимоги потерпілого про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, завданої злочином, в розмірі 3000 гривень, підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Встановлено, що потерпілому дійсно спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних переживаннях у зв`язку зі спричиненням йому обвинуваченим болю внаслідок завдання удару та вважає за необхідне, враховуючи матеріальний стан обвинуваченого, який є безробітнім, керуючись принципами розумності, виваженості і справедливості, стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого в рахунок відшкодування спричиненої злочином моральної шкоди 1000 гривень.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 680 гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_6 1000 гривень в рахунок компенсації моральної шкоди, завданої злочином.

Речовий доказ: диск з відеозаписом зберігати при справі.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд міста Кіровограда.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1