АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
19 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, українця, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого згідно ст.89 КК України,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_8 , ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_10
захисника ОСОБА_11
Від прокурора Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_6 надійшла апеляційна скарга на вирок Святошинського районного суду міста Києва від 09.08.2016, в якій прокурор просить суд апеляційної інстанції повторно дослідити письмові матеріали вказаного кримінального провадження. Виправдувальний вирок Святошинського районного суду міста Києва від 09.08.2016 відносно ОСОБА_10 скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.Ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України. Призначити ОСОБА_10 покарання за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі
Так, вироком Святошинського районного суду міста Києва від 09.08.2016 ОСОБА_10 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3ст.15 ч.3 ст.185 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення останнім кримінального правопорушення.
Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду, прокурор в обґрунтування поданої апеляційної скарги посилається на те, що судом не взято до уваги докази сторони обвинувачення, асаме: протокол огляду місця події від 03.08.2015 та фототаблицю до даного протоколу; інвентаризаційний опис товарів, що викрадено з кіоска, майно, яке належить ФОП ОСОБА_12 ; повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 25.11.2015; постанову про визнання речовим доказом від 25.11.2015; чотири накладні, надані потерпілою ОСОБА_12 , ? якими повністю підтверджується вина ОСОБА_10 , що істотно вплинуло на висновки суду в цілому та прийнятті виправдувального вироку. На переконання прокурора, надані стороною обвинувачення докази, проаналізовані судом не в повній мірі. При цьому в апеляційній скарзі зауважується, що судом не враховано покази свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які безпосередньо були допитані в ході судового засідання. Як наголошує апелянт, судом фактично відкинуто вказані показання, та акцентовано увагу лише на тому, що вказані шкарпетки лежали біля обвинуваченого ОСОБА_10 , однак не зважено, що ці викрадені речі фактично знаходились в обвинуваченого при собі, а саме за пазухою куртки.
Також прокурор наголошує, що посилання суду на те, що жодним чином не встановлено та не підтверджено розмір шкоди, який завдано потерпілій ОСОБА_12 , поза як визнано недопустимими доказами: протокол огляду місця події від 03.08.2015, інвентаризаційний опис товарів, постанову про визнання речовим доказом від 25.11.2015, чотири накладні, є хибним, так як злочинні дії ОСОБА_10 кваліфіковані за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, отже це є злочин з формальним складом, для наявності об`єктивної сторони якого закон вимагає встановлення лише діяння (дії або бездіяльності), наслідки злочинів з формальним складом не включаються до об`єктивної сторони складу як обов`язкова ознака і їх встановлення на кваліфікацію злочину не впливає.
Крім зазначеного в апеляції також вказується, що судом належним чином не повідомлено про дату, час і місце судових засідань потерпілу сторону ОСОБА_12 , зокрема на судове засідання, яке відбулось 09.08.2016 так і на решту судових засідань, в зазначеному кримінальному провадженні.
Інших апеляцій, доповнень заперечень від учасників кримінального провадження не надходило.
Судом першої інстанції встановлено недоведеність в діянні ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, в пред`явленні якого, згідно відомосте й обвинувального акту обвинувачується останній.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_9 , який підтримав наявну апеляційну скаргу та просив оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий обвинувальний вирок, пояснення обвинуваченого ОСОБА_10 і його захисника, які заперечували проти задоволення існуючої апеляції прокурора та вважали за необхідне залишити без змін виправдувальний вирок, безпосередньо дослідивши докази в межах заявленого клопотання прокурора, заслухавши промови учасників судового провадження в судових дебатах та останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали судового провадження в межах апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні вимоги прокурора підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог частин 1, 2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно правил ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, зокрема ухваленим компетентним судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням вимог відносно кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені зазначеними в ньому доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом згідно визначених ст.94 цього Кодексу правил, які ґрунтуються на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх дійсних обставин кримінального провадження, керуючись законом, кожний зібраний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність усіх зібраних доказів ? з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення даного вироку, в якому повинні бути наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення з вирішенням питань, зазначених у ст.368 КПК України, а також з правильною кваліфікацією діяння обвинувачених у вчиненні відповідного кримінального правопорушення.
Проте, зазначеним вимогам закону оскаржуваний виправдувальний вирок суду першої інстанції не відповідає, що підтверджується слідучим.
При перевірці матеріалів кримінального провадження колегією суддів встановлено, що висновки суду щодо недоведеності в діянні обвинуваченого ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, суперечить фактичним обставинам кримінального провадження, не ґрунтується на тих доказах, які були досліджені в суді, при цьому суд безпідставно не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, що в сукупності потягло за собою неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Так, ухвалюючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_10 , суд виходив з того, що стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів причетності обвинуваченого до інкримінованого йому кримінального правопорушення.
При цьому в основу вироку покладено показання обвинуваченого ОСОБА_10 , який свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав і який, і в суді першої інстанції, і при апеляційному перегляді даного кримінального провадження, вказував, що він не викрадав шкарпетки, а лише побачивши біля кіоска розкидані речі вирішив їх позбирати.
Разом з тим, проаналізувавши досліджені в суді апеляційної інстанції докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що вони беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_10 у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у приміщення, за наступних обставин.
Так, 03.08.2015, близько третьої години ночі, ОСОБА_10 , перебуваючи разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою, щодо якої виділено матеріали в окреме провадження, в підземному переході від будинку № 83/2 до 100, що розташовані по пр. Перемоги в м.Києві, біля станції метрополітену «Святошин», помітили залізну рампу, яка захищає доступ до кіосків. Після побаченого, ОСОБА_10 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, з метою таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до сховища, вступили між собою в попередню змову. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи спільно та узгоджено між собою, переконавшись в тому, що за їхніми діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_10 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, щодо якої виділено матеріали в окреме провадження, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб зламали металеву рампу до кіоску, після чого проникли до нього та здійснили замах на викрадення наступних речей потерпілої ФОП ОСОБА_12 , які знаходились в даному кіоску : шкарпетки жіночі виробник «Житомир стрейч» в кількості 25 пар загальною вартістю 200 грн. 00 коп., шкарпетки жіночі в кількості 20 пар загальною вартістю 160 грн. 00 коп., шкарпетки чоловічі виробника «Теркурій» в кількості 35 пар загальною вартістю 350 грн. 00 коп., шкарпетки чоловічі виробника «Житомир звичайні» в кількості 90 пар загальною вартістю 450 грн. 00 коп., шкарпетки чоловічі виробника «Житомир звичайні» 31 розмір в кількості 40 пар загальною вартістю 240 грн. 00 коп., шкарпетки чоловічі виробника «Житомир сітка світла» в кількості 15 пар загальною вартістю 150 грн. 00 коп., шкарпетки чоловічі виробника «Житомир сітка чорна» в кількості 30 пар загальною вартістю 150 грн. 00 коп., шкарпетки чоловічі виробника «Легка хода» в кількості 10 пар загальною вартістю 160 грн. 00 коп., шкарпетки чоловічі виробника «Монтекс» в кількості 20 пар загальною вартістю 260 грн. 00 коп., шкарпетки чоловічі виробника «100% хлопок» в кількості 10 пар загальною вартістю 100 грн. 00 коп., шкарпетки жіночі виробника «Короткі» в кількості 15 пар загальною вартістю 120 грн. 00 коп., шкарпетки жіночі виробника «Адідас» в кількості 6 пар загальною вартістю 60 грн. 00 коп., шкарпетки жіночі виробника «Стрейч» в кількості 20 пар загальною вартістю 160 грн. 00 коп., шкарпетки чоловічі виробника «Стрейч» в кількості 20 пар загальною вартістю 200 грн. 00 коп., шкарпетки чоловічі виробника «Талько» в кількості 6 пар загальною вартістю 60 грн. 00 коп., жіночі колготи виробника «Фантазія» в кількості 2 пари загальною вартістю 26 грн. 00 коп., дві відкритки в хрестик загальною вартістю 30 грн. 00 коп., ножі в м`ясорубку в кількості 4 штуки загальною вартістю 20 грн. 00 коп., навісний замок вартістю 32 грн. 00 коп., один розкладний ніж вартістю 38 грн. 00 коп., кришки закаточні в кількості 1 упаковка вартістю 39 грн. 00 коп., батарейки виробника «Дюрасел» в кількості 38 штук, загальною вартістю 336 грн. 00 коп., один ліхтарик вартістю 25 грн. 00 коп., одна холодна сварка вартістю 8 грн. 00 коп., сітка в мийку в кількості 3 штуки загальною вартістю 6 грн. 00 коп., відкрутка двохстороння в кількості 2 штуки загальною вартістю 15 грн. 00 коп., стільки 2 пари загальною вартістю 20 грн. 00 коп., які належать ОСОБА_12 . З причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усіх дій які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, так як на місце вчинення кримінального правопорушення прибули працівники охорони ТОВ «Венбест», які здійснюють охорону по тривозі при спрацюванні сигналізації на відкриття рампи, та які по прибуттю на місце скоєння кримінального правопорушення затримали ОСОБА_10 з деякими з викрадених речей - зокрема шкарпетками, а вищезазначена невстановлена досудовим розслідуванням особа з місця вчинення злочину зникла.
Такий висновок апеляційного суду підтверджується наступним.
? Допитаний в судовому засіданні від 30.05.2017 свідок ОСОБА_14 пояснив, що обвинуваченого ніколи не бачив раніше, з потерпілою не знайомий, бачився декілька разів лише з продавцем на викликах. 02.08.2015, приблизно о третій годині ночі поступив сигнал тривоги в Святошинському підземному переході. Одягнувши разом з напарником ОСОБА_15 бронежилети, вони оперативно прибули за викликом. Спустились в підземний павільйон. Побачив за рогом, що ролет кіоску був наполовину зламаний. ОСОБА_16 був біля кіоску, а другий співучасник ? стояв зігнутий по пояс у кіоску і передав ОСОБА_16 шкарпетки, які останній складав до себе за пазуху. Інший учасник ? складав речі до пакету. Свідок ОСОБА_14 бачив як інший співучасник передавав шкарпетки ОСОБА_16 за пазуху. Ці особи почали розбігатись в різні сторони. ОСОБА_16 почав бігти в сторону ОСОБА_14 , а за іншим учасником навздогін побіг напарник ОСОБА_15 , однак його наздогнати не вдалось, бо підземний перехід має 2 виходи. Як пояснив ОСОБА_14 , він особисто затримав ОСОБА_16 . При затриманні у обвинуваченого за пазухою були шкарпетки. Вони також були розкидані довкола біля кіоска. По приїзду слідчої групи передали ОСОБА_16 і дочекавшись клієнта поїхали з місця події.
? Допитаний в судовому засіданні від 03.10.2017 свідок ОСОБА_13 пояснив, що обвинуваченого і потерпілу не знає, ніколи до вчинення злочину не бачив та з ними не знайомий. На момент події працював в охороні швидкого реагування на посаді водія. На рацію вночі поступило повідомлення-сигнал про те, що в Святошинському переході спрацювала сигналізація, у зв`язку з чим, він разом з ОСОБА_17 поїхали на виклик. Першим побіг в перехід ОСОБА_17 , в той час як ОСОБА_13 закривав автомобіль і зразу теж спустився в підземний перехід ? на місце злочину. Спустився в підземний перехід і побачив, що ОСОБА_17 затримав ОСОБА_16 . Сам момент затримання ОСОБА_18 не бачив. Бачив лише, що ОСОБА_17 тримав ОСОБА_16 на землі в переході, це було приблизно за метр від взламаних ролетів. Бачив, що два ролета пошкоджені і біля ОСОБА_16 лежало декілька пар шкарпеток. Точну кількість не пригадує, оскільки пройшло багато часу. В переході більше нікого не бачив. Під час того, коли спускався в пішохідний перехід йому на зустріч ніхто не йшов і не біг. Під час затримання ОСОБА_16 ніяких пояснень не надавав. ОСОБА_16 був одягнений в шорти та сорочку. Дочекавшись приїзду слідчої групи, працівники міліції почали оглядати місце події, склали протокол, в якому вони з напарником розписались як свідки. Жодних речей ОСОБА_13 у ОСОБА_16 не вилучав. Пам`ятає, що ОСОБА_16 сказав, що він не причетний до цього злочину, що крадіжку вчинила інша особа. Додатково на питання суду пояснив, що в суді першої інстанції краще пам`ятав події і вказав, що пояснення в суді першої інстанції відповідають дійсності. Пригадує, що дійсно при ОСОБА_16 і були шкарпетки.
? Допитана в судовому засіданні від 27.06.2017 потерпіла ОСОБА_12 пояснила, що подія мала місце в Святошинському підземному переході, приблизно о третій, четвертій годині ночі. ОСОБА_12 подзвонив знайомий, який там працював, сказав що зламали кіоск. Йому подзвонила охорона. Як повідомив потерпілій її знайомий, зламали ролетну конструкцію. Спрацювала сигналізація, приїхала охорона. ОСОБА_12 на місці не було, вона була у відпустці. Потім вже їй повідомили, що було затримано ОСОБА_16 . Вкрали шкарпетки та зломали ролокасету. Сума завданого збитку приблизно до 4 тисяч гривень. Вперше ОСОБА_16 побачила в суді. Охорона говорила, що ОСОБА_16 був не один, інший співучасник втік, а обвинуваченого затримали. В магазині була сигналізація, договір охорони заключався з адміністарацією, ОСОБА_12 є орендавцем. В вироку вказано вірно предмети, які зникли. Суду надавались накладні щодо цін товарів, та підтвердження суми завданої матеріальної шкоди. Ролет відремонтували в той самий день. До приїзду потерпілої до Києва торгівля не проводилась. Акт інвентаризації потерпіла робила без документів, бо вона знає весь свій товар.
Оцінюючи зазначені пояснення свідків та потерпілої з точки зору їх належності та допустимості, колегія суддів вважає, що вказаним критеріям вони відповідають, при тому, що в цілому вони є логічними, послідовними та такими, які взаємоузгоджуються між собою та підтверджують ті пояснення, які були надані ними в суді першої інстанції.
В той же час, суд апеляційної інстанції спростовує доводи місцевого суду стосовно того, що пояснення свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 ніяким чином не доводять причетності ОСОБА_10 до вчиненого кримінального правопорушення. При допиті свідка ОСОБА_14 на стадії апеляційного перегляду даного кримінального провадження, останній вказав, що він є очевидцем крадіжки за участі ОСОБА_10 , так як безпосередньо бачив як він разом з іншою, невстановленою досудовим розслідуванням особою, заволоділи чужим майном, яке як в подальшому було встановлено належить потерпілій ОСОБА_12 . Більше того, як встановлено в судовому засіданні під час допиту свідків апеляційним судом, при затримання свідками ОСОБА_10 у обвинуваченого за пазухою були викрадені шкарпетки. В цій частині свідок ОСОБА_13 підтримав надані ним пояснення в суді першої інстанції.
Між тим, своїми поясненнями потерпіла ОСОБА_12 , яка хоча і не була очевидцем події, яка мала місце 03.08.2015, однак підтверджує взаємоузгодженість пояснень свідків.
Крім того, на вину ОСОБА_10 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, вказують безпосередньо досліджені :
? протокол огляду місця події від 03.08.2015 та фототаблиця до даного протоколу, згідно яких за участю ОСОБА_10 03.08.2015 в період часу з 04 год. 40 хв. до 05 год, 20 хв. на підставі рапорту проводився огляд місця події, а саме підземного переходу, який знаходиться біля станції метро «Святошин», що по пр. Перемоги, 83/2 у м. Києві. В даному переході знаходиться ряд кіосків, зачинених на ролети. Ліворуч знаходить кіоск, при огляді якого встановлено, що ролети пошкоджені та відчинені на половину. У середині кіоску знаходиться товар, ліворуч від даного кіоску по земні розкидані пари шкарпеток: 19 пар шкарпеток чорного кольору а 9 пар шкарпеток білого кольору. ( а.с.56-59)
? розписка потерпілої ОСОБА_12 про повернення їй 28 пар шкарпеток, які були викрадені з торгового кіоску ( а.с. 60)
? документ - лист ТОВ Венбест охорона про те, що дійсно на пульт охорони 03.08.2015 о 03.21 надійшов сигнал "тривога", що в подальшому було встановлено пошкодження кіоску і біля кіоску затриманий ОСОБА_10 , який в подальшому переданий працівникам Святошинського управління поліції. ( а.с. 112)
Апеляційний суд вважає, що незазначення на першій сторінці протоколу огляду місця події від 03.08.2015 прізвища спеціаліста не є підставою для визнання вказаного доказу недопустимим, оскільки прізвище спеціаліста зазначено на останньому аркуші протоколу, а його підписи, разом з підписами інших учасників слідчої дії, проставлені на всіх сторінках протоколу, як того вимагає закон (а.с. 56-57), в той час як ніхто з учасників не ставить під сумнів факт участі спеціаліста під час огляду місця події та здійснення ним фотозйомки.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду в частині, яка стосується визнання інвентаризаційного опису товарів та накладних неналежними та недопустимими доказами по справі з підстав, викладених у оскаржуваному вироку.
Натомість апеляційний суд виходить з того, що злочинні дії ОСОБА_10 кваліфіковані за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України. Вказане правопорушення слід віднести до злочинів з формальним складом, для наявності об`єктивної сторони якого закон вимагає встановлення лише діяння (дії або бездіяльності). В даному випадку об`єктивну сторону злочину складають дії ОСОБА_10 , які виразились в незакінченому замаху на викрадення чужого майна поєднаного з проникненням у приміщення. Наслідки таких злочинних дій, а саме завдана потерпілій ОСОБА_12 шкода, не є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного кримінального правопорушення, а отже на кваліфікацію злочину не впливає.
Отже, наведеними доказами, на які посилається апеляційний суд і які досліджені та оцінені ним з точки зору їх належності, допустимості та достатності, підтверджується вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.
Відтак висновок суду щодо визнання ОСОБА_10 невинним у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України є передчасним, необґрунтованим, і суперечить матеріалам кримінального провадження, на чому вірно наголошуює прокурор у своїй апеляційній скарзі.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, колегія суддів, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, яке у відповідності до правил ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, обставини його скоєння, ставлення обвинуваченого до вчинених ним дій, навіть не дивлячись на те, що він був затриманий на місці під час скоєння злочину, дані про особу обвинуваченого. Зокрема судом враховується, що ОСОБА_10 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, не працює, має постійне місце проживання. Обставин, які б пом`якшували або обтяжували покарання обвинувачених судом не встановлено.
За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі строком на 03 (три) роки, тобто в мінімальних межах санкції кримінального закону, який йому інкримінується, і яке обвинуваченому слід відбути реально.
Саме таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним й достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також запобігання вчинення ним нових злочинів у майбутньому.
Натомість, доводи апеляційної скарги прокурора щодо неповідомлення належним чином потерпілу ОСОБА_12 про судові засідання в суді першої інстанції спростовуються матеріалами справи, а саме журналами судових засідань, в яких вказано присутність потерпілої в залі суду та розпискою про повідомлення про судове засідання на 09.08.2017, на яке ОСОБА_12 не з`явилась (а.с. 124).
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, під час розгляду справи в апеляційному порядку колегією суддів не встановлено.
Таким чином, враховуючи, що викладені в вироку суду висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення, що в результаті потягло за собою неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, відповідно до правил ст.ст. 409, 411, 413 КПК України оскаржуваний виправдувальний вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку на підставі п.3 ч.1 ст.407 КПК України.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407,420 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 09.08.2016, яким ОСОБА_10 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення останнім кримінального правопорушення, ? скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винним за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 03 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з моменту його затримання в порядку виконання вироку суду.

Речові докази: 28 пар шкарпеток, які згідно розписки передані на зберігання потерпілій ОСОБА_12 , залишити у неї.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення. Касаційна скарга може бути може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/103/2017
Категорія: ч.3 ст. 185 КК України
Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_19
Доповідач ОСОБА_1