АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/420/18 Справа № 208/6601/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши 30 січня 2018 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження № 0001965 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 08 грудня 2017 року, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Дніпродзержинська (нині м. Кам`янське), громадянином України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст.89 КК України не судимому,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.
В апеляції:
- прокурор просить вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська відносно ОСОБА_7 скасувати та направити кримінальне провадження до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.
В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що судом істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону та не правильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, оскільки в ухваленому вироку судом призначено покарання за ч. 2 ст. 263 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, в той час як суд мав би керуватися вимогами ст. 69-1 КК України і призначити покарання не більше двох третин максимального строку, передбаченого санкцією вказаної статті, а саме 2 роки.
Цим вироком затверджено угоду про визнання винуватості від 21 листопада 2017 року, укладену між прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_7 у цьому провадженні з іншого боку на стадії досудового розслідуванні.
Відповідно до вказаної угоди визнано ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, як незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
У відповідності зі ст.75 КК України обвинуваченого звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк один рік та відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покладені на обвинуваченого відповідні обов`язки.
Питання щодо судових витрат та речових доказів вирішено у відповідності до закону.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.
Приблизно в середині липня 2017 року ОСОБА_7 біля буд. АДРЕСА_2 , знайшов в кущах ніж, який є холодною зброєю. У цей час у ОСОБА_7 виник прямий злочинний умисел, спрямований на незаконне носіння даного ножа без передбаченого законом дозволу, і який він переніс до місця свого проживання тим самим здійснив незаконне переміщення безпосередньо при собі зазначеної холодної зброї.
Продовжуючи реалізацію свого прямого злочинного умислу, ОСОБА_7 , 13.09.2017, приблизно о 06.00 год. перебуваючи по вул. Мурахтова , буд №22 у м. Кам`янському, не маючи передбаченого законом дозволу, здійснював незаконне носіння шляхом переміщення у своєму рюкзаку вказаного ножа та приблизно о 06.10 годин був зупининений працівниками поліції за вказаною адресою, в зв`язку із перебуванням у стані алкогольного сп`яніння у громадському місці.
Вислухавши думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так , як слідує з матеріалів кримінального провадження, суд, ухвалюючи вирок на підставі угоди про визнання винуватості, яку було досягнуто 21 листопада 2017 рокуміж сторонами під час досудового розслідування, призначив ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки з застосуванням положень ст.ст. 75,76 КК України.
За змістом вказаної угоди, обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою винуза ч. 2 ст. 263 КК України, співпрацював з правоохоронними органами, матеріальна шкода не заподіяна, обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття, а обставин, які обтяжують покарання не встановлено.
Відповідно до вимог ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Санкція ч. 2 ст. 263 КК України передбачає максимальний строк покарання у виді позбавлення волі до 3 років.

Таким чином, з огляду на викладене, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину згідно ст. 66 КК України є обставинами які пом`якшують покарання і при наявності визнання обвинуваченим своєї вини, відсутності обставин, що обтяжують покарання, при визначенні покарання необхідно було керуватися вимогами вказаної статті 69-1 КК України, де у даному випадку строк покарання не може перевищувати двох третин максимального строку передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті).
Однак, всупереч ч. 7 ст. 474 КПК України, суд не перевірив відповідність угоди вказаним вимогам закону України про кримінальну відповідальність, що у відповідності до п.4 ст. 409 КПК України є підставою для скасування такого рішення суду, оскільки, затверджуючи вироком укладену угоду про визнання винуватості, суд першої інстанції призначив обвинуваченому узгоджене сторонами покарання, яке не відповідає вимогам кримінального закону.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваного вироку, оскільки його було ухвалено всупереч вимогам ч. 7 ст. 474 КПК України і ст. 69-1 КК України та направлення кримінального провадження до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування у загальному порядку.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 - задовольнити.
Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 08 грудня 2017 року, щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого ч. 2 ст. 263 КК України, яким затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_7 з погодженою сторонами мірою покарання - скасувати та направити кримінальне провадження до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: _______________ ______________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3