УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ "31" жовтня 2017 р.
Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого не офіційно на будівництві, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше судимого: 23.11.2010 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту; 14.02.2011 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 1 року позбавлення волі; 19.10.2012 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; 07.06.2013 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст.. 70, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 24.09.2013 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 29.11.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 01.07.2014 року згідно ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2014 році»; 15.10.2014 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту; 29.02.2016 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки, на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва вирок від 29.02.2016 року і частині призначеного покарання змінити, до відбуття 3 роки 4 місяці, в іншій частині без змін,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,
Клопотання мотивоване тим, що 15 жовтня 2017 року приблизно о 14 год. 00 хв. ОСОБА_5 перебував у приміщенні магазину «New Yorker», який розташований у ТРЦ «Sky Mall» за адресою: м. Київ, пр.-т Генерала Ватутіна, 2-Т, де у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення.
Перебуваючи в приміщенні вказаного магазину, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, тобто його дії є таємними для персоналу та покупців вказаного магазину, взяв з полиці та поклав до свого рюкзака дві пари жіночого взуття (артикул 17-509), загальна вартість якого становить 376 гривень 22 копійки.
Після вчинення вказаних дій, ОСОБА_5 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, зберігаючи у своєму рюкзаку викрадені ним дві пари жіночого взуття та не маючи на меті оплачувати за вказаний товар попрямував до виходу з магазину «New Yorker», але в подальшому, був затриманий працівниками охорони вказаного магазину.
Так, ОСОБА_5 , виконавши всі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не змін довести свій злочинний умисел до кінця, а саме потворно здійснити крадіжку чужого майна та розпорядитись викраденим на власний розсуд, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони при виході з вказаного магазину.
27 жовтня 2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
Мотивуючи клопотання щодо необхідності застосування запобіжного заходу підозрюваному, слідчий посилається на те, що ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, тож будучи обізнаним за міру покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, не має стабільного джерела прибутку та свої матеріальні потреби намагається задовольнити злочинним шляхом, тож може вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому виникає необхідність у застосуванні запобіжного заходу підозрюваному у вигляді тримання під ватрою, оскільки саме такий запобіжний захід забезпечить запобігання ризиків, визначених положеннями ст. 177 КПК України та забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала з мотивів викладених у клопотанні та вказаних слідчим доводів, та зазначила що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не забезпечить виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним у клопотанні ризикам, оскільки ОСОБА_5 неодноразово судимий за аналогічні злочини, на шлях виправлення не став, ніде не працює, тому продовжить вчиняти злочини.
Слідчий просив суд задовольнити клопотання посилаючись на обставини, які у ньому були викладені, додавши, що обґрунтованість підозри підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами.
У судовому засіданні підозрюваний проти клопотання заперечував, просив суд обрати відносно нього запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, посилаючись на те, що він не офіційно працює на будівництві малярем, проживає разом з цивільною дружиною та матір`ю, у якої онкологічне захворювання, у зв`язку з чим потребує постійного догляду, а сам він хворіє на ВІЧ та туберкульоз лімфовузлів.
Заслухавши думки учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
В судовому засіданні, на думку слідчого судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченому ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, наявними у справі допустимими доказами, а саме: протоколом прийняття заяв про вчинення кримінального правопорушення, показами свідків, протоколом огляду місця події.
Крім того, в судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше судимий, має постійне місце проживання у м. Києві, де проживає з цивільною дружиною та матір`ю, страждає на хронічні хвороби, які потребують постійного лікування.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
Вирішуючи питання про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
На момент розгляду клопотання про тримання під вартою доказів про те, що, перебуваючи на волі ОСОБА_5 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав якимось чином кримінальному провадженню, слідчому судді прокурором та слідчим надано не було.
Також прокурором, окрім констатації, не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Крім того, слідчим та прокурором не наведені жодні доводи, які б давали підстави вважати, що внаслідок обрання запобіжного заходу, не пов`язанного з позбавленням волі, ОСОБА_5 буде ухилятись від слідства та суду.
Твердження прокурора та слідчого про тяжкість вчиненого злочину та наявність судимостей за аналогічні злочини не є достатнім для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У справі «Мамедова проти Росії» 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський суд зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
При розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує і правову позицію, викладену у п.17 рішення ЄСПЛ від 02 серпня 2001 року у справі «Манчіні проти Італії», відповідно до якої з огляду на їхній вплив та спосіб виконання, обидва застосовані … запобіжні заходи - тримання під вартою у в`язниці і домашній арешт - були позбавленням волі за змістом підпункту (с) пункту 1 Статті 5 Конвенції.
Окрім цього, при розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує правову позицію, викладену у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», щодо обов`язку суду при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розглядати можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Частина 2 статті 194 КПК України передбачає обов`язок слідчого судді постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Таким чином, оскільки прокурором доведено обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, що підтверджується матеріалами клопотання, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, однак не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні, слідчий суддя, враховуючи дані про особу підозрюваного, зокрема те, що він має постійне місце проживання в м. Києві, міцність його соціальних зв`язків , проживає з цивільною дружиною, має на утриманні хвору матір, стан його здоров`я хворіє на хронічні захворювання та потребує постійного лікування, характер вчиненого злочину, вважає, що вагомих підстав для застосування щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з матеріалів клопотання не вбачається, у зв`язку з чим необхідно застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, ніж той, що зазначений в клопотанні.
За вищевказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що для запобігання будь-яких ризиків, пов`язаних з прибуттям підозрюваного на вимогу слідчого, прокурора, суду, та попередження вчинення інших кримінальних правопорушень, можливе і при застосуванні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, саме домашній арешт, як запобіжний захід, забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 183, 184, 193-196 КПК України, -
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, в межах двох місяців, тобто до 29 грудня 2017 року, заборонивши йому цілодобово залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки:
1) прибувати за кожним викликом до слідчого, прокурора або суду залежно від стадії процесу;
2) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання;
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтись в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Контроль за виконанням домашнього арешту покласти на слідчого Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 та прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 .
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваною у той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя