Справа № 204/2095/18
Провадження № 1кс/204/585/18
УХВАЛА
Іменем України
03 квітня 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська
Слідчий суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , про арешт майна,-
встановив:
В провадженні Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали досудового розслідування кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000374 від 10.02.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, за попередньою змовою групи осіб, що завдало значної шкоди потерпілому.
В ході досудового розслідування встановлено, що 09.02.2018 року до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся із заявою ОСОБА_4 , за фактом вчинення відносно нього шахрайських дій з боку певних осіб, які своїми діями заволоділи квартирою останнього. ОСОБА_4 залучений та допитаний в якості потерпілого.
Прокурором визначено підслідність вказаного кримінального провадження за Чечелівським ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, тобто за місцем перереєстрації майна.
02 квітня 2018 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , про арешт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 , з забороною розпоряджатися зазначеним майном. В обґрунтування клопотання зазначено, що у слідства є достатні підстави вважати, що вказане нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, та є речовим доказом у кримінальному провадженні.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №117108407 від 15.03.2018 року, встановлено, що квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), належить ОСОБА_5 на праві приватної власності, номер запису про право власності: 23436893, дата та час державної реєстрації: 17.11.2017р. 16:41, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу №3-1137 виданий 17.11.2017р. нотаріусом Третьої Дніпровської нотаріальної контори ОСОБА_6 .
Із внесених до ЄРДР даних про обставини вчинення кримінального правопорушення вбачається набуття права власності на вказану квартиру за допомогою обману та є достатні підстави вважати, що квартира набута у власність кримінально протиправним шляхом.
Як вбачається з матеріалів досудового розслідування, вказана квартира є об`єктом кримінально протиправних дій. Станом на даний момент речовий доказ квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), знаходиться у вільному цивільному обігу, може бути відчужена, передана іншим особам, щодо неї можуть бути створені та зареєстровані речові права та їх обтяження із створенням прав третіх осіб на нерухоме майно. Незастосування заходів забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати майна, так як на вказаний час квартира вже знаходиться на продажу в мережі Інтернет. Тобто є необхідність вжиття заходу забезпечення кримінального провадження - арешту даного майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Крім того, необхідно накласти заборону розпорядження вказаним нерухомим майном, оскільки обставини, у зв`язку з чим ведеться досудове розслідування, підтверджують, що їх незастосування призведе до можливої втрати та передачі майна. Таке обмеження права власності буде відповідати завданням кримінального провадження, розумним та співрозмірним з огляду на обставини кримінального провадження. В зв`язку з викладеним слідчий звертається до суду із зазначеним клопотанням.
Слідчий у судовому засіданні не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності. Клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Заслухавши думку слідчого, дослідивши надані до клопотання матеріали кримінального провадження, вважаю, що клопотання про арешт майна, є обґрунтованим, законним та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, згідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до положень ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
В матеріалах клопотання в наявності правові підстави для арешту майна та можливість використання нерухомого майна як доказу у кримінальному провадженні, тому слід задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на нерухоме майно - АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), яке належить ОСОБА_5 на праві приватної власності, із забороною розпоряджатися вказаною квартирою у будь-який спосіб.
Керуючись ст. ст.107, 110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України, -

постановив:
Клопотання слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на об`єкт нерухомості - квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_5 , із забороною розпоряджатися вказаною квартирою у будь-який спосіб.
Зобов`язати Відділ реєстрації майнових прав Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради внести відповідні відомості про обтяження щодо вказаного нерухомого майна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Копію ухвали негайно вручити слідчому, прокурору, направити ОСОБА_5 .
Ухвала виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали.
Особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-ти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1