Справа № 755/5712/17-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" березня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003138 від 08 березня 2017 року, по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 05 серпня 2016 року вироком Деснянського районного суду міста Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки підстави для скасування або зміни обраного запобіжного заходу на інший більш м`який відсутні, посилаючись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, оскільки останній може ухилятися від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінально-процесуальних обов`язків; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи вказане питання судом враховується той факт, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, не працює, а тому суд приходить до висновку про наявність обставин, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може ухилитись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому для запобігання вказаних ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора і продовження відносно ОСОБА_6 строку запобіжного заходу ще на 60 днів.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше застосованому обвинуваченому запобіжному заході у вигляді тримання під вартою на даний час відпала, суду не надано переконливих доказів щодо можливості зміни запобіжного заходу обвинуваченому.

Приймаючи таке рішення, суд враховує тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , його соціальні зв`язки, вік, стан здоров`я, та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Таким чином, суд на даному етапі розгляду кримінального провадження не вбачає підстав для не продовження застосування запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 або зміни його на більш м`який.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.177, 183, 371, 372 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, тобто по 10 травня 2018 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити начальнику Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства Юстиції України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: