ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
№ 336/2868/17

пр. 1-кп/336/307/2017
22 грудня 2017 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжі, є громадянином України, українцем, має неповну середню освіту, не працює, неодруженого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 10.10.2016 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.3 ст. 15 ч.2 ст.185, ч. 2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;
- 28.07.2017 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст.185, ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 289 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
2 січня 2017 року приблизно о 15-30 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись біля будинку № 462 по вул. Сікорського у м. Запоріжжі, скориставшись необачністю малолітнього ОСОБА_7 , 2005 року народження, шляхом ривка, відкрито викрав з руки останнього належний ОСОБА_8 мобільний телефон марки «S-TELL», моделі «М575», IMEI1: НОМЕР_1 , у корпусі чорного кольору, вартістю 1700 гривень, із сім-картою мобільного оператора, яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду в зазначеному розмірі.
Крім того, 22 березня 2017 року приблизно о 2-30 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, знаходячись навпроти під`їзду № 2 буд. № 20 по вул. Богдана Завади в м. Запоріжжі, шляхом вільного доступу відчинив водійські двері та проник до салону транспортного засобу автомобіля марки «OPEL», моделі «OMEGA», легковий універсал-В, 1994 року випуску, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_9 , що перебував у фактичному користуванні ОСОБА_10 , після чого за допомогою ключа, який знаходився у замку запалювання названого автомобіля, запустив двигун останнього та, керуючи ним, зник з місця злочину, в результаті чого незаконно заволодів вказаним транспортним засобом, вартістю 82 000 гривень.
Обвинувачений повністю визнав себе винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а стосовно обставин, що ставилися йому за провину в частині злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, себе винуватим визнав лише частково та пояснив суду, що раніше неповнолітнього ОСОБА_7 він не знав та зустрів його випадково. При цьому у названого свідка із собою був мобільний телефон, який обвинувачений попросив, щоб скористатися доступом до Інтернету, у відповідь на що ОСОБА_7 добровільно й передав телефон ОСОБА_4 , який, отримавши телефон, деякий час користувався ним у присутності неповнолітнього, а потім втік з його мобільним телефоном, який згодом продав на ринку. Вартість, найменування викраденого не оспорював. Щодо незаконного заволодіння транспортним засобом обвинувачений свою провину визнав повністю, підтвердивши власними показаннями обставини пред`явленого обвинувачення, відповідно до яких 22 березня 2017 року вночі, приблизно о 2-30 год., він вільно через водійські двері проник до салону автомобіля марки «OPEL», моделі «OMEGA», після чого за допомогою ключа, що знаходився у замку запалювання автомобіля, запустив двигун останнього та, поїхав на ньому з місця злочину кататися, а згодом, уранці, його лишив у балці біля села Петромихайлівка Вільнянського району. Вартість, найменування вказаного автомобіля не спорював. У скоєному незаконному заволодінні транспортним засобом щиро розкаявся.
Дослідивши визначений обсяг доказів та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочинів при вищевикладених обставинах повністю доведена.
Так, потерпілий ОСОБА_8 суду пояснив, що близько 17-00 год. 2 січня 2017 року йому хтось зателефонував та передав телефонну трубку його сину ОСОБА_7 , який повідомив потерпілому, що у нього невідомий хлопець відібрав мобільний телефон. ОСОБА_8 відразу приїхав до магазина «АТБ», що на Шевченківському районі м. Запоріжжя, де чекав на нього син. Там він розповів потерпілому про те, що з ним сталося. Згодом вони разом стали їздити по дворам, шукаючи невідомого, проте нікого схожого не знайшли, тому того ж вечора прибули до Шевченківського райвідділку поліції, де подали заяву про вчинений злочин. Також, потерпілий суду додав, що викрадений телефон належав йому, а син ним лише користувався за домовленістю.
Дійсно, відповідно до заяви від 02.01.2017 року, ОСОБА_8 о 18-30 год. того ж дня заявив до Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП України в Запорізькій області про вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до обставин якого невідомий о 15-30 год. 2 січня 2017 року відкрито викрав його мобільний телефон, котрий знаходився у користуванні сина потерпілого ОСОБА_7 /т. 1, а.с. 154/.
Крім того, з рапорту чергового по Шевченківському відділенню поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_11 від 02.01.2017 року вбачається, що ОСОБА_8 звернувся із повідомленням про грабіж, вчинений невідомим щодо його малолітнього сина ОСОБА_7 приблизно о 16-00 - 17-00 год. 2 січня 2017 року біля недобудови по вул. Куйбишева в м. Запоріжжі /т.1, а.с. 153/.
Згідно власної заяви потерпілий ОСОБА_8 добровільно видав слідчому Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_12 керівництво користувача та гарантійний талон на придбаний 23.12.2016 року мобільний телефон «S-TELL», моделі «М575», IMEI1: НОМЕР_1 /т.1, а.с. 157, 158/.
Як слідує із висновку від 26.01.2017 року суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Нотаріус», яке діє на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності № 16656/14 від 07.07.2014 року, виданого Фондом державного майна України, ринкова вартість мобільного телефону марки «S-TELL», моделі «М575», у копусі чорного кольору, який був придбаний 23.12.2016 року, з урахуванням зносу, станом на 02.01.2017 року складає 1700 гривень/т.1, а.с. 168-170/.
Крім того, допитаний судом в якості свідка неповнолітній ОСОБА_7 пояснив, що обвинуваченого він раніше не знав. 2 січня 2017 року приблизно о 17-00 год. він прогулювався із своїм товаришем ОСОБА_13 біля готелю «Гранд Палас», що по вул. Сікорського в м. Запоріжжі. До них підійшли молоді люди, хлопців приблизно 5-6, серед них був і ОСОБА_4 . Хлопці спитали, чи є у них петарди, на що ОСОБА_7 з товаришем відповіли, що немає, та попрямували додому. Проте, обвинувачений пішов слідом за ними та згодом запитав про час, на що свідок дістав із одягу мобільний телефон «S-TELL», що був у його розпорядженні, маючи на меті подивитися котра година. В цей момент ОСОБА_4 вихватив із рук ОСОБА_7 вказаний телефон та почав убігати. Свідок із товаришем намагалися його наздогнати та зупинити, гукаючи вслід, натомість обвинуваченому, який не реагував на їх заклики про зупинку, вдалося втекти. Також, ОСОБА_7 додав у судовому засіданні, що мобільний телефон ОСОБА_4 він добровільно не передавав та не давав, про це той його навіть й не просив.
Згідно складеного 25 січня 2017 року протоколу слідчим Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_12 було проведено пред`явлення ОСОБА_7 особи для впізнання по фотознімкам. В ході проведення зазначеної слідчої дії названий свідок впізнав на одному із пред`явлених фотознімків ОСОБА_4 , як особу, яка 2 січня 2017 року відкрито викрала у нього мобільний телефон «S-TELL» /т.1, а.с. 159-161/.
Крім того, у судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_13 підтвердив суду, що увечері, коли сталася пригода, він та його товариш ОСОБА_7 прогулювалися біля багатоповерхівок на Шевченківському районі м. Запоріжжя, коли до них підійшла група молодиків, серед яких перебував і ОСОБА_4 . Ці хлопці запитали, чи є у них петарди, на що свідок з товаришем відповіли, що немає, та попрямували далі. Натомість, обвинувачений пішов за ними и через деякий час запитав, котра година. У ОСОБА_7 із собою був мобільний телефон, який він у відповідь на запитання обвинуваченого про час, дістав зі свого одягу, щоб подивитися. В цей момент ОСОБА_4 вихопив вказаний телефон із рук ОСОБА_7 та побіг геть. Свідок із товаришем побігли слідом за ним, закликаючи обвинуваченого зупинитися, проте той не реагував та згодом зник. Також, ОСОБА_13 у судовому засіданні доповнив, що ОСОБА_4 жодним чином не просив у ОСОБА_7 його мобільний телефон.
Згідно складеного 25 січня 2017 року протоколу слідчим Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_12 було проведено пред`явлення ОСОБА_13 особи для впізнання по фотознімкам. В ході проведення зазначеної слідчої дії названий свідок впізнав на одному із пред`явлених фотознімків ОСОБА_4 , як особу, яка 2 січня 2017 року відкрито викрала у його товариша ОСОБА_7 мобільний телефон /т.1, а.с. 162-164/.
Крім того, потерпілий ОСОБА_10 суду пояснив, що особисто ОСОБА_4 він не знав, а лише бачив його пару разів. Навесні 2017 року у нього угнали автомобіль «Опель», моделі «Омега». Так, увечері, близько 21-00 год., 21 березня 2017 року потерпілий припаркував свій автомобіль на стоянці у дворі біля під`їзду навпроти буд. АДРЕСА_2 . При цьому ОСОБА_10 лишив ключ в замку запалювання автомобіля, бо той взагалі не виймався із нього. Вранці, близько 5-00 год., наступного дня потерпілий з власного вікна помітив, що автомобіль зник з місця стоянки, про що повідомив до поліції. Авто йому повернули співробітники поліції лише через пару днів, коли його знайшли у частково розукомплектованому стані. Потерпілий доповнив суду, що в ніч, коли сталася вказана подія, він гуляв та вживав алкогольні напої в компанії людей, серед яких був і ОСОБА_4 , який в наприкінці прогулянки, близько півночі, проводив його додому. Близько 1-00 год. ночі ОСОБА_14 ще бачив свій автомобіль на тому місці, де його лишив. Також, потерпілий також додав у судовому засіданні, що обвинуваченому він жодним чином не надавав право керуванням своїм автомобілем, як і не передавав йому для цього ключі від замка запалювання авто.
Дійсно, з рапорту чергового по Шевченківському відділенню поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_15 від 22.03.2017 року вбачається, що того ж дня о 7-20 год. зі служби «102» надійшло повідомлення про те, що на вул. Богдана Завади, 20 в м. Запоріжжі протягом ночі з двору викрали автомобіль «Опель Омега», універсал, сірого кольору, державний знак НОМЕР_2 /т.1, а.с.171/.
Крім того, відповідно до заяви від 22.03.2017 року, ОСОБА_16 того ж дня заявив до Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП України в Запорізькій області про вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до обставин якого невідомий у період часу до 6-00 год. 22 березня викрав його автомобіль «Опель Омега», 1994 року випуску /т.1, а.с.173, 174/.
Згідно протоколу огляду місця події, складеного 22 березня 2017 року слідчим Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_17 , у період з 8-10 год. по 8-33 того ж дня був проведений огляд місця події, яким виявилася ділянка місцевості прибудинкова територія, розташована навпроти під`їзду буд. АДРЕСА_2 , на ґрунтовій поверхні якої були виявлені сліди від протектора автомобільних шин з направленням до виїзду з двору. Детальний вигляд оглянутої місцевості та виявлених слідів протектора вбачається із доданих до протоколу фотоілюстрацій /т. 1, а.с. 175-179/.
Крім того, з рапорту чергового по Шевченківському відділенню поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_18 від 25.03.2017 року вбачається, що того ж дня о 12-30 год. надійшов рапорт співробітника СКР Шевченківському відділенню поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_19 про те, що автомобіль «Опель Омега», державний знак НОМЕР_2 , який перебував у розшуку, було виявлено /т.1, а.с. 172/.
Дійсно, відповідно до протоколу огляду місця події, складеного 24 березня 2017 року слідчим Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_20 , у період з 19-20 год. по 20-00 того ж дня був проведений огляд місця події, яким виявилася ділянка місцевості, розташована у лісосмузі між селищами Петромихайлівка та Дніпровське Вільнянського району Запорізької області, на якій було виявлено автомобіль марки «OPEL», моделі «OMEGA», в кузові сірого кольору, який перебував частково в розукомплектованому стані. Детальний вигляд оглянутої місцевості та виявленого автомобіля вбачається із доданих до протоколу фотоілюстрацій /т. 1, а.с. 189-195/.
Постановою слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_21 від 24.03.2017 року вилучений того ж дня при огляді місця події автомобіль марки «OPEL», моделі «OMEGA», легковий універсал-В, 1994 року випуску, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , було визнано речовим доказом по кримінальному провадженню /т. 3, а.с. 196/.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 09.08.2011 року, автомобіль марки «OPEL», моделі «OMEGA», легковий універсал- НОМЕР_3 , 1994 року випуску, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_9 /т. 1, а.с. /.
Як слідує із висновку від 29.03.2017 року суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «ВЕП «Стандарт-Сервіс», яке діє на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності № 167053/14 від 13.10.2014 року, виданого Фондом державного майна України, ринкова вартість автомобіля марки «OPEL», моделі «OMEGA», 1994 року випуску, складає 82 000 гривень /т.1, а.с. 186, 187/.
Перелічені вище та перевірені під час судового розгляду докази є допустимими та належними, вони отримані у законному порядку, є конкретними та узгоджуються між собою, з них послідовно та логічно вбачаються установлені судом обставини справи.
Натомість, суд критично ставиться до деяких доказів, виходячи з наступного.
Так, згідно складеного 26 січня 2017 року протоколу слідчим Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_12 було проведено пред`явлення ОСОБА_22 особи для впізнання по фотознімкам. В ході проведення зазначеної слідчої дії ОСОБА_22 впізнав на одному із пред`явлених фотознімків ОСОБА_4 , як особу, яка 2 січня 2017 року продала йому мобільний телефон /т.1, а.с. 165-167/.
Крім того, згідно складеного 29 березня 2017 року протоколу слідчим Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_23 було проведено пред`явлення ОСОБА_24 особи для впізнання по фотознімкам. В ході проведення зазначеної слідчої дії ОСОБА_24 впізнав на одному із пред`явлених фотознімків ОСОБА_4 , як особу на ім`я ОСОБА_25 на автомобілі /т.1, а.с. 198/.
Згідно власної заяви ОСОБА_24 добровільно видав слідчому Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_23 буксирувальний трос та інструмент, які за протоколом від 29.03.2017 року були оглянуті названим слідчим, а постановою від 24.03.2017 року визнані речовими доказами по кримінальному провадженню /т.1, а.с. 204-207/.
Крім того, згідно складеного 29 березня 2017 року протоколу слідчим Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_23 було проведено пред`явлення ОСОБА_26 особи для впізнання по фотознімкам. В ході проведення зазначеної слідчої дії ОСОБА_26 впізнав на одному із пред`явлених фотознімків ОСОБА_4 , як особу на ім`я ОСОБА_25 на автомобілі /т.1, а.с. 200-203/.
Згідно власної заяви ОСОБА_26 добровільно видав слідчому Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_23 отримані ним від хлопця на ім`я ОСОБА_25 дві аудіоколонки, які за протоколом від 29.03.2017 року були оглянуті названим слідчим, а постановою від 24.03.2017 року визнані речовими доказами по кримінальному провадженню /т.1, а.с. 208-211/.
Натомість, ані ОСОБА_22 , ані ОСОБА_24 , ані ОСОБА_26 не були допитані у судовому засіданні, їх показання як свідків судом не досліджувалися, бо сторони відповідних клопотань суду не заявляли, тому суд не встановив відношення до фактичних обставин справи ані проданого обвинуваченим ОСОБА_22 мобільного телефону, ані виданого ОСОБА_24 буксирувального тросу та інструмента, ані виданих ОСОБА_26 аудіо колонок.
У зв`язку із викладеним, судом вказані докази оцінюються критично як неналежні. В тому числі, таку оцінку суд надає й протоколам пред`явлення ОСОБА_24 та ОСОБА_26 особи для впізнання по фотознімкам, оскільки сам по собі факт перебування обвинуваченого на автомобілі не може свідчити про його безпосереднє відношення до обставин незаконного заволодіння обвинуваченим транспортним засобом потерпілого ОСОБА_10 , враховуючи те, що свідчення названих осіб суду надано й не було, що суперечить принципу безпосереднього дослідження судом доказів, у випадку, що розглядається показань свідків, зафіксованими переліченими протоколами слідчих дій під час досудового розслідування.
Незважаючи на викладене, проаналізувавши вищевказану сукупність досліджених достовірних та перевірених у судовому засіданні доказів, з яких узгоджено вбачаються встановлені судом фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого в інкримінованих йому злочинах при вищевикладених судом обставинах доведена повністю.
Отже, підстав для будь-яких розумних сумнівів щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 у відкритому викраденні майна ОСОБА_8 та в незаконному заволодінні автомобілем, яким користувався ОСОБА_10 , під час судового розгляду справи встановлено не було, а тому суд дії обвинуваченого кваліфікує: по епізоду від 02.01.2017 року - за ч.2 ст. 186 ч. 2 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, а по епізоду від 22.03.2017 року - за ч.2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

При цьому суд критично оцінює вищезазначені показання обвинуваченого, який під час судового розгляду себе винуватим в грабежі фактично визнав частково, бо зазначив про добровільну передачу йому мобільного телефону неповнолітнім ОСОБА_7 , розцінюючи такі показання обвинуваченого, як обрану ним позицію захисту через намір ввести суд в оману задля уникнення відповідальності за вчинення інкримінованого обвинуваченому тяжкого кримінально-караного діяння (ч.2 ст. 186 КК України).
Отже, суд, на виконання вимог ст. 67 КПК України, аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням наведені докази, з урахуванням їх допустимості, належності достатності, об`єктивності та достовірності, враховуючи, що по справі було забезпечено всебічний, повний та об`єктивний розгляд усіх її фактичних обставин, дійшов висновку про доведеність пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення.
При цьому на вказаний висновок суду не впливають посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_10 не може бути потерпілим через незаконне заволодіння належним іншій особі автомобілем «OPEL».
Суд не може погодитися з такими твердженнями, оскільки, хоча вказаний автомобіль і зареєстрований на ім`я ОСОБА_9 , проте потерпілий ОСОБА_10 користувався та володів ним на відповідній правовій підставі, маючи при собі свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що підтверджує його речове право на таке чуже майно, а тому через незаконне заволодіння автомобілем речове право ОСОБА_10 зазнало шкоди, у зв`язку із чим, відповідно, названий потерпілий і має право на захист власного порушеного речового права.

Питання призначення покарання судом вирішується у відповідності до загальних засад, передбачених ст. 65 КК України, де поряд із кваліфікацією дій винуватої особи враховується й ряд інших чинників.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При цьому, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, судом визнається учинення злочинів неповнолітнім, а по епізоду незаконного заволодіння транспортним засобом ще й щире каяття, бо щодо грабежу обвинувачений обставини учиненого оспорював, свою провину в обсязі, що інкримінувався та знайшов своє підтвердження під час судового розгляду, фактично не визнав, через що суд не вбачає його щирого каяття в названій обвинувачення.
При призначенні покарання обвинуваченому суд бере до уваги вищевказані обставини, враховує ступінь тяжкості учинених злочинів, який закон відносить до категорії тяжких, фактичні обставини вчиненого, зокрема, наслідки протиправне позбавлення потерпілих права на майно, суд враховує й відомості про особу винуватого, умови його життя та виховання: неповнолітній, є дитиною з багатодітної сім`ї без належних матеріально-побутових умов, за місцем проживання характеризується задовільно, не інвалід, не працює, не навчається, на психіатричних та наркологічних обліках не перебуває.
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 за скоєні злочини покарання у виді позбавлення волі на строк, в межах санкцій відповідного закону про кримінальну відповідальність, зважаючи на можливість виправлення обвинуваченого, який вчинив злочини перебуваючи на іспитовому строку (ст. 75 КК України), лише шляхом строкової ізоляції від суспільства.
При цьому суд, у урахуванням особи непрацюючого неповнолітнього та матеріально-побутових умов його життя, вважає за недоцільне призначати неповнолітньому обвинуваченому покарання у виді конфіскації майна, що передбачена санкцією ч.2 ст. 289 КК України як можливе додаткове покарання.

На думку суду, вказане покарання випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, отже, воно буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так й іншими особами, тобто покарання, що призначається, досягне мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Враховуючи особу неодноразово судимого за корисні злочини обвинуваченого, судом не встановлено достатніх підстав для застосування при призначенні йому покарання положень ст. 69 КК України, як не встановлено і законних підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання, що призначається.
Оскільки обвинувачений після постановлення Вільнянським районним судом Запорізької області вироку від 28.07.2017 року винен ще в злочинах, які вчинено ним до постановлення вироку, то суд має призначити йому остаточне покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, визначивши попередньо покарання за вказані злочини відповідно до правил, передбачених ч.ч. 1-3 ст. 70 КК України, тобто за сукупністю злочинів.

Питання про речові докази судом вирішується у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 69-1, 70, 71, 102, 103 КК України, ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 289 КК України, на підставі чого призначити йому покарання:
-за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна;
-за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

В силу ст. 70 ч. 4 КК України, шляхом поглинання вказаним більш суворим покаранням менш суворого за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 28.07.2017 року, призначити ОСОБА_4 за сукупністю злочинів остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 20.06.2017 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року) зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за 20 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази: автомобіль марки «OPEL», моделі «OMEGA», легковий універсал-В, 1994 року випуску, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_9 залишити у володінні та користуванні потерпілого ОСОБА_10 .
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області, шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити обвинуваченим, захисникам, потерпілим, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Обвинуваченим, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, також роз`яснити право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.
Головуючий суддя ОСОБА_1