справа № 462/6191/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2018 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
з участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
потерпілої - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в приміщенні суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001417 про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Наварія Пустомитівського району Львівської області, українця, громадянина України, непрацюючого, одруженого, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , 2013 р.н., зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 , будучи неодноразово судимий, останній раз був засуджений 18.06.2014 р. Пустомитівським районним судом Львівської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільнено від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки, на шлях виправлення не став, знову скоїв злочин.
Так, ОСОБА_5 30.05.2015 р. приблизно о 18 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні під?їзду № 4 в буд. № 4 по вул. О. Кульчицької в м. Львові, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, повторно, підійшовши до велосипеда марки ?Bellini?, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчого експерта № 527 від 11.06.2015 р. становить 2 650 грн., який був прикріплений до металевого гака в стіні, скориставшись відсутністю власника даного велосипеда, роз?єднав трос, котрим кріпився даний велосипед до гака в стіні, вивільнивши його, після чого покинув місце вчинення злочину з викраденим майном, що належить ОСОБА_4 , заподіявши ій матеріальну шкоду на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні в режимі відео конференції обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті.
Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.
Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України.
При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття, а обставиною, що обтяжує покарання судом не встановлено.
Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше судимий(матеріали кримінального провадження а.с.114-116, 123-125, 126-128), не працює, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.с.121, 122, 132, 133), одружений (а.с.134), має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.135), викрадений велосипед повернуто потерпілій, під час іспитового строку в короткий проміжок часу вчинив новий злочин, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не став, а тому, виходячи із наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 слід обрати покарання достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів в межах санкції статті пред`явленого обвинувачення у вигляді позбавлення волі, що є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню ним нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення, передбачених ч.2 ст.50 КК України, цілей покарання.
Крім цього, суд призначає покарання ОСОБА_5 із врахуванням ст.71 КК України, так як останній після постановлення вироку Пустомитівським районним судом Львівської області від 18 червня 2014 року, за яким його засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 3 роки, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин.
Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Підстав для застосування до ОСОБА_5 ст.ст.69, 75 КК України суд не вбачає, з огляду на вчинення обвинуваченим злочину під час іспитового строку, відсутність у справі сукупності обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів і за переконання суду, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Згідно вимоги УІТ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із 15.09.2016 року.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838-VIII, передбачала зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи була застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Зазначена редакція діяла до 20.06.2017 року включно та в порівнянні із ч.5 ст.72 КК України у чинній редакції, яка передбачає зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день, - поліпшувала становище ОСОБА_5 .
У зв`язку з чим, на підставі ст. 4, 5 Кримінального кодексу України, суд вважає за необхідне застосувати ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року), оскільки закон, який іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності. Діяння за яким обвинувачується ОСОБА_5 вчинено ним 30.05.2015 р., беручи до уваги положення ст.5 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення починаючи з 15.09.2016 року по день ухвалення вироку включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Згідно ст.118 КПК України до процесуальних витрат належать витрати, пов`язані із залученням експерта. Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Із матеріалів справи вбачається, що витрати на проведення експертизи становлять 491.04 грн. /чотириста дев?яносто одна гривня/ 04 коп., оскільки проведення даних експертизи було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим злочину.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Керуючись ст.100, 118, 124, 368-371, 373-375 КПК України, ст.71, 72, 263 КК України, суд
з а с у д и в:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 /три/ роки.
Згідно ч.1, 4 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.06.2014 р. у виді двох місяців позбавлення волі, визначивши остаточне покарання ОСОБА_5 у виді 3 /трьох/ років 2 /двох/ місяців позбавлення волі.
Зарахувати ОСОБА_5 на підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з 15.09.2016 р. по день ухвалення вироку, тобто по 14.02.2018 р. включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 15.09.2016 р.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 залишити до вступу вироку в законну силу.
Стягнути із ОСОБА_5 в дохід держави 491.04 грн. /чотириста дев?яносто одна гривня/ 04 коп. процесуальних витрат /матеріали кримінального провадження а.с. 74/.
Речовий доказ велосипед марки ?Bellini?, який знаходиться на зберіганні у потерпілої (а.с.49) повернути потерпілій ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя: (підпис) ОСОБА_1
З оригіналом згідно.
Суддя: ОСОБА_1