Ухвала
Іменем України
24 квітня 2018 року

м. Київ
справа № 2110/8300/12
провадження № 51-1976км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженої ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженої ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 30 квітня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 01 жовтня 2013 року.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вказаним вироком засуджено
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянку України, уродженку смт. Велика Олександрівка Херсонської області, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,
- за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 01 жовтня 2013 року апеляції засудженої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_8 залишено без задоволення, а вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 без зміни.
За вироком місцевого суду ОСОБА_6 визнано винуватою і засуджено за те, що вонаприблизно о 20 годині 04 березня 2011 року, знаходячись в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході сварки, яка виникла на ґрунті особистих неприязних стосунків, нанесла ОСОБА_9 кухонним ножем декілька ударів по тулубу та обличчю, спричинивши останньому колото-різані поранення лівої половини обличчя, лівої бокової поверхні шиї без ушкодження магістральних судин та крупних нервових стволів, подряпини обличчя та голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також поранення грудної клітини з пораненням серця, від якого ОСОБА_9 помер на місці вчинення злочину.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_6 посилається на порушення кримінально-процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі винної внаслідок суворості. Вважає, що суди безпідставно врахували обтяжуючою покарання обставиною вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, оскільки, на її думку, матеріали кримінальної справи не містять доказів перебування її в стані сп`яніння, та зазначає, що при призначенні покарання судом не враховано, що вона має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.
Позиції інших учасників судового провадження
Засуджена ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_7 підтримали подану касаційну скаргу і просили її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_5 вважала касаційну скаргу необґрунтованою і просила залишити її без задоволення.
Мотиви Суду
Висновки судів першої та апеляційної інстанцій про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та кваліфікація її дій у касаційній скарзі останньої не оскаржуються.
Твердження засудженої ОСОБА_6 про те, що призначене їй покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок суворості є необгрунтованими.
Так, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_6 , місцевий суд з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є особливо тяжким, дані про особу засудженої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, негативно характеризується, обставину, яка пом`якшує покарання явку з повинною, обставини, які обтяжують покарання - вчинення злочину щодо особи похилого віку, в стані алкогольного сп`яніння, та дійшов обґрунтованого висновку про можливість призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років у межах санкції частини статті, за якою її визнано винуватою.
Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.
Доводи засудженої ОСОБА_6 про те, що в матеріалах кримінальної справи відсутні докази перебування її в стані алкогольного сп`яніння під час вчинення злочину, не знайшли свого підтвердження та спростовуються її показаннями, даними під час її допиту в якості підозрюваної та обвинуваченої, де вона розповіла, що в день події, перед тим як піти до потерпілого, вона разом з ОСОБА_10 та його матір`ю розпивали горілку. Такі ж показання в місцевому суді надав свідок ОСОБА_10 .
Посилання засудженої на те, що судом при призначенні їй покарання не враховано наявність у неї трьох неповнолітніх дітей, не знайшли свого підтвердження під час вивчення матеріалів справи, які не містять даних про наявність у ОСОБА_6 дітей.
Твердження про те, що засуджена хворіє, є обставиною, що свідчить про особу засудженої, і ніяким чином не знижує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, а тому не є підставою для пом`якшення їй покарання.
Оскільки в касаційній скарзі засудженої ОСОБА_6 не наведено переконливих доводів на обґрунтування невиправданої суворості призначеного їй покарання, то скарга задоволенню не підлягає.
Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та в повній мірі відповідає вимогам ст. 377 КПК України 1960 року.
Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які були би підставою для зміни чи скасування судових рішень, у справі не встановлено.
У зв`язку з наведеним, підстав для задоволення касаційної скарги засудженої ОСОБА_6 колегія суддів не вбачає.
Керуючись статтями 394-396 КПК України 1960 року та пунктами 11, 15 Розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, Суд
ухвалив:
Вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 30 квітня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 01 жовтня 2013 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу останньої без задоволення.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3