Номер провадження 11-сс/788/504/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Подання про обрання, зміну запобіжного заходу та продовження строків тримання під вартою, про проведення обшуку
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника ТОВ НВП «Проммаш» адвоката ОСОБА_7 ,

представника ТОВ НВП «Проммаш» та ОСОБА_8 ОСОБА_9 ,

власника майна - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Суми кримінальне провадження №592/11780/17 за апеляційними скаргами ТОВ НВП «Проммаш» в особі директора ОСОБА_10 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м.Суми від 19 жовтня 2017 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0003954 від 18 жовтня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.267 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Слідчий Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_11 за погодженням з прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , звернулась до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: погодження №1312-4339НВ маршруту руху транспортного засобу, свідоцтва про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів ТОВ НВП «Проммаш», протоколи перевірки технічного стану транспортних засобів KRONE НОМЕР_1 та DАF НОМЕР_2 ; письмову інструкцію відповідно до ДОПНВ, довіреність № 3 від 01.02.2016 №17, договір оренди Т.З. № 4/1/16 від 04.01.2016 між ФОП ОСОБА_8 та ТОВ НВП «Проммаш», інструкцію по охороні праці №11-0Т ТОВ НВП «Проммаш», протокол перевірки та адаптації тахографа від 18.03.2017; паспорт сосуду, а також транспортний засіб DAF р.н. НОМЕР_2 з причепом р.н. KRONE НОМЕР_1 , залізничну цистерну № НОМЕР_3 з двома шлангами Ду 32 парової фази і рідини, кран гвинтовий LEGAS №1249330 LS-2, заборонивши ОСОБА_12 розпоряджатись та користуватись вказаним майном. Свої вимоги мотивує тим, що вказане майно має суттєве значення для встановлення усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення та визнано речовими доказами у даному провадженні та зауважує, що накладення арешту на майно сприятиме його збереженню, а також запобіганню можливості його приховування, пошкодження, знищення, відчуження.

Так, Сумським відділенням поліції ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003954 за фактом порушення правил поводження з їдкими речовинами працівниками ТОВ «Прогр-ес Трейд» при заправці автоцистерни рідким технічним аміаком за адресою: м. Суми, вул. Скрябіна 56-А, що призвело до його витоку, та створило небезпеку для оточуючого середовища (ч.1 ст.267 КК України).

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 жовтня 2017 року клопотання слідчого було задоволено та накладено арешт на вказане майно. Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що вилучене майно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні та існують достатні підстави вважати про відповідність вказаного майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

У поданій апеляційній скарзі ТОВ НВП «Проммаш» в особі директора ОСОБА_10 , не погоджуючись з оскаржуваним судовим рішенням, порушує питання про скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової про відмову в задоволенні клопотання слідчого в повному обсязі. Свої вимоги мотивує тим, що ТОВ НВП «Проммаш» та/або його службові особи у вказаному провадженні не є особами, які підпадають під критерії ст.170 КПК України. Зауважує, що заступник директора ТОВ НВП «Проммаш» ОСОБА_13 був допитаний слідчим лише в якості свідка, матеріали провадження не містять даних з приводу того, що вилучена у ТОВ НВП «Проммаш» залізнична цистерна №50833573 з двома шлангами Ду 32 парової фази і рідини є предметом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегла на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Крім того, зазначає, що санкція ч.1 ст.267 КК України не передбачає такий вид покарання як конфіскація майна, та у даному кримінальному провадженні відсутній потерпілий та цивільний позов не заявлений. Вказує, що стороною обвинувачення не доведено наявність обставин, які дають достатні підстави вважати, що арештоване майно може бути використане як доказ у кримінальному провадженні та що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, яка є власником цього майна. Окрім того наголошує, що оскільки рідкий аміак не є радіоактивним матеріалом та/або вибуховою речовиною, відсутній і склад злочину, передбаченого ч.1 ст.267 КК України, за фактами, викладеними в оскаржуваному судовому рішенні, та, відповідно, і підстави для накладення арешту на документи та транспортний засіб, з огляду на те, що вказане майно не може бути доказом злочину.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_8 , не погоджуючись з оскаржуваним судовим рішенням, в свою чергу, порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, при цьому просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на тягач DAF реєстраційний номер НОМЕР_2 , модель CF 85.430. Свої вимоги мотивує тим, що він та його представник не були присутні під час судового розгляду кримінального провадження, оскільки не були повідомлені про дату, час і місце судового розгляду. За змістом доводів апеляційної скарги зазначає, що слідчим суддею належним чином не перевірено та не встановлено наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно, при цьому залишено поза увагою відсутність доказів, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просив накласти арешт, кримінального правопорушення. Вказує, що слідчим суддею не враховано статус власника майна з огляду на положення ст.170 КПК України, який не є підозрюваним в рамках даного кримінального провадження. Разом з тим посилається на те, що тягач, на який було накладено арешт, не стосується даного кримінального провадження, оскільки не використовується у процедурі заправки аміаку до цистерни. Зауважує, що з матеріалів провадження не вбачається, яким чином тягач використовувався при вчиненні злочину та на якій підставі аміак віднесено до вибухових речовин та/або радіоактивних матеріалів. Вказує, що недоведеною є позиція як органу досудового розслідування, так і суду з приводу того, що вказаний транспортний засіб є речовим доказом в розумінні положень ст.98 КПК України. При цьому наголошує, що слідчим не доведено передбачені п.п.2,3,4 ч.2 ст.170 КПК України підстави для накладення арешту на майно, та не обґрунтовано наявність підстав вважати, що тягач може бути знищеним.

Заслухавши суддю доповідача про зміст ухвали слідчого судді та суть поданих апеляційних скарг, представників власників майна та ОСОБА_8 на підтримку поданих апеляційних скарг, прокурора, який просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що судовий розгляд провадження за клопотанням слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_11 про арешт майна у кримінальному провадженні №0003954 від 18 жовтня 2017 року відбувся за відсутності учасників кримінального провадження, в тому числі ОСОБА_8 та його представника, при цьому дані про належне їх сповіщення про дату, час і місце розгляду у матеріалах відсутні, а тому колегія суддів вважає, що строк на оскарження вказаного судового рішення ОСОБА_8 не пропущений.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

За приписами ч.ч.1,2,3 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. При цьому арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, а також можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначених вимог закону слідчий суддя дотримався в повному обсязі.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що Сумським відділенням поліції ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003954 за фактом порушення правил поводження з їдкими речовинами працівниками ТОВ «Прогр-ес Трейд» при заправці автоцистерни рідким технічним аміаком за адресою: м. Суми, вул. Скрябіна 56-А, що призвело до його витоку, та створило небезпеку для оточуючого середовища. ЖЄО №53397 від 18.10.2017.

18 жовтня 2017 року проведено огляд місця події, а саме цілісного майнового комплексу, який розташований за адресою м. Суми вул. Скрябіна, 56А. В ході огляду місця події було зафіксовано на вищезазначеній території розташований транспортний засіб DAF реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом реєстраційний номер НОМЕР_1 з написом «АМІАК».

Згідно наявної у матеріалах провадження зберігальної розписки, ОСОБА_12 прийняв на відповідальне зберігання транспортний засіб DAF, реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Скрябіна 56-А на території ТОВ «Прогр-ес Трейд» та зобов`язується його зберігати до вирішення питання по суті.

При цьому, як вбачається з матеріалів даного провадження, вказаний транспортний засіб з причепом був під`єднаний до залізничної цистерни № НОМЕР_3 з двома шлангами Ду 32 парової фази і рідини, які підключаються до компресора і крана гвинтового LEGAS №1249330 LS-2.

Постановами слідчого від 18 жовтня 2017 року добровільно видані ОСОБА_14 документи та вказаний транспортний засіб з причепом визнано речовими доказами по матеріалам кримінального провадження, а тому з метою забезпечення збереження вказаного майна, з огляду на положення п.1 ч.2 ст.170 КПК України, застосування відповідного заходу забезпечення кримінального провадження є необхідним.

Слідчий обґрунтовано мотивувала своє клопотання тим, що для здійснення кримінального провадження вилучене майно має суттєве значення для встановлення усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, має силу речового доказу, при цьому накладення арешту на вказане майно сприятиме його збереженню, а також запобіганню можливості приховування, пошкодження, знищення та відчуження вищевказаних предметів та речей.

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, взяв до уваги наведені обставини і дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для накладення арешту на вищевказане майно, враховуючи при цьому наявність сукупності розумних підозр вважати, що зазначене майно є доказом злочину та має суттєве значення для встановлення усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею вірно встановлено, що у матеріалах кримінального провадження мається достатньо даних, які дають підстави вважати про наявність сукупності розумних підозр з приводу того, що зазначене майно є доказом злочину з огляду на положення ч.ч.1,3 ст.170 КПК України, має значення для встановлення істини у розслідуванні даного кримінального правопорушення, при цьому не накладення арешту на вказане майно може призвести до негативних наслідків, які можуть перешкодити вказаному провадженню, що утруднить здійснення провадження досудового розслідування кримінального правопорушення, у зв`язку з чим клопотання слідчого є обґрунтованим.

З огляду на викладені обставини, позиція апелянтів з приводу безпідставності накладення арешту на документи, а також транспортні засоби, на переконання колегії суддів, є необґрунтованою.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Постановами слідчого від 18 жовтня 2017 року документи та транспортний засіб DAF реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

З огляду на те, що положення ч.3 ст.170 КПК України не містять жодних обмежень щодо процесуального статусу особи, на майно якої накладається арешт, та у зв`язку з наявністю у матеріалах провадження відповідних постанов, твердження ОСОБА_10 та ОСОБА_8 в частині неврахування слідчим суддею статусу власника майна у кримінальному провадженні та невідповідності арештованого майна критеріям ст.98 КПК України є безпідставними.

Посилання ОСОБА_10 на те, що заступник директора ТОВ НВП «Проммаш» ОСОБА_13 був допитаний слідчим лише в якості свідка, а також його твердження щодо відсутності у вказаному кримінальному провадженні потерпілого та відсутності при цьому цивільного позову, не є визначеними законом підставами для не накладення арешту на вказане майно в розумінні положень ч.1 ст.170 КПК України.

Не заслуговують на увагу колегії суддів і доводи ОСОБА_10 на рахунок того, що санкція ч.1 ст.267 КК України не передбачає такий вид покарання як конфіскація майна, а також доводи ОСОБА_8 з приводу не доведення слідчим решти інших передбачених п.п.2,3,4 ч.2 ст.170 КПК України підстав для накладення арешту на майно, оскільки арешт на вказане майно був накладений виключно з метою забезпечення збереження таких речових доказів.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів, а тому доводи ОСОБА_10 з приводу того, що рідкий аміак не є радіоактивним матеріалом та/або вибуховою речовиною, а також відсутності складу злочину, передбаченого ч.1 ст.267 КК України, та твердження ОСОБА_8 щодо причетності осіб, на майно яких слідчий просив накласти арешт, до вчинення кримінального правопорушення, є безпідставними.

Не заслуговують на увагу колегії суддів і доводи ОСОБА_8 з приводу причетності та використання тягача при вчиненні злочину у вказаному кримінальному провадженні, оскільки на момент вказаної події даний транспортний засіб у сукупності з причепом, під`єднаним до залізничної цистерни №50833573, був єдиним механізмом, а тому висновки суду щодо накладення арешту на майно, в тому числі і транспортний засіб DAF реєстраційний номер НОМЕР_2 , є законними та обґрунтованими.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що з огляду на положення ст.174 КПК України, власник майна не позбавлений права у подальшому звернутися до суду із клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Що стосується вимог ОСОБА_8 в частині необґрунтованості слідчим наявності підстав вважати, що тягач може бути знищеним, то вони не порушують законності і обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, та не є визначеними законом підставами для його скасування.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, вказане у клопотанні, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, у зв`язку з чим апеляційні скарги ТОВ «НВП «Проммаш» в особі директора ОСОБА_10 та ОСОБА_8 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.376, 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 жовтня 2017 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0003954 від 18 жовтня 2017 року залишити без змін, а апеляційні скарги ТОВ НВП «Проммаш» в особі директора ОСОБА_10 та ОСОБА_8 без задоволення

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.