ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017р. Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровськ

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю заявника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 від 29 вересня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000043 від 14.11.2016, -

встановив:

ОСОБА_5 звернувся до суду із скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 від 29 вересня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000043.

В обґрунтування доводів скарги заявник посилається на те, що рішення про закриття кримінального провадження було прийняте без всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, а висновки слідчого не відповідають фактичним обставинам.

У судовому засіданні заявник підтримав скаргу з підстав, викладених у ній та додав, що слідство проводилось упереджено: його доводи належним чином не перевірялись.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, вважає оскаржуване рішення про закриття кримінального провадження обґрунтованим. Звернув увагу на те, що особа, на яку заявник вказує як на фальсифікатора справи відносно нього про умисне вбивство двох осіб, - оперуповноважений карного розшуку Нікопольського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 загинув в зоні АТО, тому допитувати його або проводити якійсь інші слідчі дії з ним, на чому наполягає заявник, не уявляється можливим.

Вислухавши сторони, дослідивши доводи скарги, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя виходить з наступного.

Так, частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналогічні положення відображені і у ч. 4 ст. 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Практика Європейського Суду з Прав Людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А, в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Постанова про закриття кримінального провадження повинна містити достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Наявними матеріалами підтверджено, що постановою слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 від 29 вересня 2017 року кримінальне провадження №0000043 закрито.

При прийнятті оскаржуваного рішення слідчий спирався на те, що під час розслідування кримінального провадження оглянуто матеріали кримінальної справи №32111001 та встановлено, що на а.с. 85 тому 1 міститься рапорт старшого оперуповноваженого СКР Нікопольського MB ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 від 13.01.2011. в якому зазначено (мовою оригіналу): «...B ходе первоначальных оперативно-разыскных мероприятий гр. ОСОБА_9 сообщил, что после совершенного преступления, он выбросил нож в одно из подвальных помещений дома, находящегося по ул. Электромеллургов, но точное место определить не мог. т.к. было темно и находился в состоянии алкогольного опьянения, и аффекта. В связи с указанным, проведены обследования подвальных помещений домов АДРЕСА_1 . 13.01.2011 в подвальном помещении д. АДРЕСА_2 был обнаружен и изъят нож. по описании и внешнему виду и признаками похож на нож. которым ОСОБА_10 совершил убийство в кафе «Коралл». Данный нож был изьят протоколом осмотра и изъятия в присутствии понятых и приобщен к уголовному делу».

Виходячи із змісту зазначеного рапорту, останній не містить посилань на отримання відомостей щодо місцезнаходження знаряддя злочину - ножа саме внаслідок проведення слідчої дії - допиту ОСОБА_11 . Також за змістом даний рапорт відображає результат вже проведених заходів щодо встановлення місцезнаходження знаряддя злочину - ножа та факт його вилучення. Тобто, місцезнаходження знаряддя злочину визначено не на підставі рапорту, а внаслідок проведеної роботи по обстеженню підвальних приміщень визначених будинків па підставі інформації, отриманої під час спілкування з ОСОБА_5 . Також в матеріалах кримінальної справи № 32111001 міститься протокол огляду від 13.01.2011, складений слідчим СВ Нікопольського MB ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_12 (а.с. 86-92 том 1). Відповідно до вказаного протоколу огляду було проведено огляд підвального приміщення буд. АДРЕСА_3 , під час якого виявлено та вилучено розкладний ніж, на рукоятці та клинку якого були наявні сліди засохлої речовини червоно-бурого кольору. Таким чином, доводи ОСОБА_11 в частині складення ОСОБА_13 рапорту, до якого внесені завідомо неправдиві відомості щодо виявлення знаряддя злочину (ножа), місцезнаходження якого вказав ОСОБА_14 під час допиту, повністю спростовуються самим рапортом, який не містить таких відомостей, а отже відсутній сам факт внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційного документу чи іншої підробки офіційного документу. Крім того, сам по собі рапорт в даному випадку не можу розглядатись як офіційний документ, оскільки інформація, яка в ньому міститься, не спричинила та не могла спричинити будь-яких наслідків правового характеру в майбутньому, а лише відображала результати вже проведених дій. А місцезнаходження ножа було встановлено під час огляду підвальних приміщень, за результатами якого було складено відповідний протокол огляду. В частині доводів ОСОБА_11 щодо фактів надання ОСОБА_13 під час судового розгляду кримінальної справи неправдивих відомості, то оглядом матеріалів кримінальної справи №32111001 встановлено, що згідно протоколу судового засідання 06.07.2012 ОСОБА_15 допитувався як свідок з приводу обставин складання ним 13.01.2011 рапорту та обставин виявлення знаряддя злочину - ножа. Згідно протоколу судового засідання ОСОБА_15 не повідомляв суд, що саме ним здійснювалась процесуальна дія - допит ОСОБА_16 , підтвердив, що виїжджав на місця можливого знаходження знаряддя злочину, в підвальне приміщення будинку, де був знайдений ніж, він не спускався, ці дії виконував слідчий, рапорт за результатами проведених заходів складав старший групи оперативних працівників. Як встановлено, за результатами судового розгляду кримінальної справи №32111 вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.10.2 ОСОБА_14 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 1, 7 ч. 2 ст. ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 7 ч. 2 ст. 115. ч. 4 ст. 296 КК України, за сукупністю злочинів Вартанову остаточно визначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Цим же вироком суду ОСОБА_17 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. З ст. 296 КК України призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного с Дніпропетровської області від 03.04.2014 вирок Нікопольського міськрайонного суду 17.10.2012 у відношенні ОСОБА_11 змінено, виключено з мотивувальної частини вир вказівку на обтяжуючу вину обставину - вчинення злочину з особливою жорстокістю, у решті вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.10.2 відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_17 залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.12.21 року вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.10.201I ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.04.2014 щодо ОСОБА_5 залишено без змін. Досудовим розслідуванням також встановлено, шо питання щодо обставин складання оперуповноваженим СКР Нікопольського MB ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_13 рапорту від 13.01.2011 та вилучення знаряддя злочину - ножа 6ло предметом дослідження як в суді першої, так і апеляційної інстанції. При цьому, судом не зроблено висновку щодо протиправності складання вказаного рапорту ОСОБА_13 та встановлено порушень під час виявлення та вилучення знаряддя злочину - ножа.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

На підставі ч. 3 ст. 284 КПК України, слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялось про підозру.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається у тому числі з мотивувальної частини, яка повинна містити: відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Аналізуючи вищевикладене, слід дійти висновку, що вимоги даних норм закону слідчим при винесені оскаржуваної постанови порушені не були, а прийняте ним рішення обґрунтовано належним чином, оскільки винесено за результатами здійснення досудового розслідування, в ході якого було проведено повну та всебічну перевірку фактів, які стосувалися обставин даного кримінального провадження. Таким чином, висновок слідчого щодо відсутності складу кримінального правопорушення є обґрунтованим.

Крім цього, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, слід також зазначити, що слідчим під час досудового розслідування було здійснено всі процесуальні та слідчі дії, проведення яких є можливим та необхідним для об`єктивного, всебічного та неупередженого розслідування даного кримінального провадження, що дозволяє прийняти законне рішення за результатами проведеного досудового розслідування.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, а також у зв`язку з необґрунтованістю доводів скаржника, які не знайшли свого підтвердження, як в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000043, так і у судовому засіданні під час розгляду даної скарги, слідчий суддя вважає, що у задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 від 29 вересня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000043 від 14.11.2016, - слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 110, 284, 303, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 від 29 вересня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000043 від 14.11.2016 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою з дня отримання повного тексту ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1