Справа № 462/8309/13-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1154/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 12.11.2015р. щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366 ч.1 КК України, у кримінальному провадженні № 00000114 від 26.09.2013р.
за участю: прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 12.11.2015р., із врахуванням ухвали цього ж суду від 12.11.2015р., ОСОБА_8 , визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн. з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та організаційно-господарськими функціями строком на 3 роки.
На підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України та ч.5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_8 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності .
Постановлено стягнути з ОСОБА_8 у користь держави витрати за проведення експертизи у розмірі 391,20 грн.
Згідно вироку суду, ОСОБА_8 01.03.2011р., займаючи посаду директора ЛКП «Нове» згідно розпорядження №30-К голови Залізничної районної адміністрації від 25.05.2010р. та будучи службовою особою комунального підприємства, всупереч вимог ч.2 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», за якою «У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором», та вимог п.7.2.4 додатку №6 «Положення про оренду майна територіальної громади м. Львова», затвердженого ухвалою Львівської міської ради №897 від 07.06.2007р., відповідно до якого «Здавати об`єкт оренди у суборенду іншим особам чи організаціям лише за письмовим погодженням з Орендодавцем», достовірно знаючи про необхідність отримання наказу управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради на укладення договору суборенди із СПД ОСОБА_11 , підписав та скріпив печаткою підприємства угоду №1/03 з вищевказаним суб`єктом підприємницької діяльності про надання у суборенду нежитлового приміщення за адресою : АДРЕСА_2 , внісши завідомо неправдиві відомості про наявність такого наказу, що мало наслідком безпідставне зайняття та використання вказаного приміщення комунальної власності СПД ОСОБА_11 . Підписи від імені ОСОБА_8 у графах «Орендодавець:» пунктів 13.6 «Юридичні адреси, банківські реквізити і підписи сторін» двох екземплярів угоди оренди №1/03 від 01.03.2011р. між ЛКП «Нове» та СПД ОСОБА_11 виконані ОСОБА_8 .
Не погоджуючись із даним вироком захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу із наступними змінами, у якій просить скасувати оскаржуваний вирок та закрити кримінальне провадження.

В обґрунтування своїх вимог покликається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Звертає увагу на невірну оцінку судом першої інстанції дій ОСОБА_8 , відсутність у його діях суб`єктивної сторони даного складу злочину, оскільки у момент підписання угоди про продовження суборенди нежитлового приміщення він не усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, їх наслідки, та не бажав їх настання. Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги того, що вже готовий текст угоди СПД ОСОБА_11 взяла в Управлінні комунальної власності, який принесла на підпис ОСОБА_8 , який не будучи досвідченим, оскільки на посаді директора працював 9 місяців до часу укладення угоди, не знав про необхідність нового наказу. Покликається на те, що вирок суду ґрунтується на припущеннях. Стверджує, що суд не навів у вироку належних і допустимих доказів вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину, а тому вважає, що суд не довів наявність в його діях складу кримінального правопорушення. Вважає, що показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , яким суд обґрунтував своє рішення, жодним чином не вказують на умисність дій обвинуваченого.
Заслухавши доповідь судді, виступ захисника ОСОБА_10 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили скасувати оскаржуваний вирок суду, а кримінальне провадження закрити у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, думку прокурора про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, та безпідставність поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така до задоволення не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку дотримані.

Вирок суду щодо ОСОБА_8 ухвалений на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом першої інстанції відповідно до ст. 94 КПК України в їх сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. У вироку суду наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини кримінального провадження, навівши такі у вироку, та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, а саме службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.
Дані обставини підтверджуються наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку та вірно взяв до уваги, обґрунтувавши своє рішення, зокрема:
- показаннями обвинуваченого ОСОБА_8 , який у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що він працював з вересня 2010р. директором ЛКП «Нове», яке займало 2 поверх приміщення, розташованого по вул. С.Петлюри, 2а, перший поверх даного приміщення орендувала ОСОБА_11 , яка займалась підприємницької діяльністю. Оскільки, 18.03.2011р. спливав строк договору суборенди приміщення, що був укладений у 2009р. між нею та ЛКП «Нове», то 01.03.2011р. ОСОБА_11 надала йому на підпис вже складений новий текст такого договору. Зазначив, що у тексті договору було відсутнє посилання на номер Наказу Управління комунальної власності, на підставі якого він діє як орендодавець, однак він вирішив, що у договорі цей номер не зазначений помилково та не надав цьому факту значення. Про те чи дійсно існує Наказ управління комунальної власності про передачу приміщення в оренду ОСОБА_11 він не з`ясовував, ні до кого з державних службовців з цього приводу не звертався. Дані пояснення ОСОБА_8 підтримав і у судовому засіданні суду апеляційної інстанції;
- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка у судовому засіданні суду першої інстанції підтвердила, що вона, за відсутності наказу Управління комунальної власності, який з`явився тільки у 2014р., як орендар уклала 01.03.2011р. угоду про оренду приміщення, розташованого по АДРЕСА_3 . З боку орендодавця свій підпис в угоді поставив ОСОБА_8 . Текст угоди вона взяла в Управлінні комунальної власності. Зазначила, що вона несла всі витрати, пов`язанні з користуванням приміщення;
- показаннями свідка ОСОБА_12 , який у судовому засіданні суду першої інстанції зазначив, що він працює на посаді завідуючого сектору оцінки майна Управління комунальної власності ЛМР, та пояснив, що відповідно до закону перед укладанням договору оренди проводиться незалежна оцінка орендного майна. Вказав, що такої заявки за адресою АДРЕСА_3 не надходило ні від орендаря, ні від суборендаря ОСОБА_11 . Остання оцінка за цією адресою була здійснена станом на 01.07.2009р.;
- даними угоди №1/03 від 01.03.2011р., з якої вбачається, що Орендодавець в особі директора ОСОБА_8 на підставі наказу Управління комунальної власності передає, а Орендар СПД фізична особа ОСОБА_11 приймає у строкове платне користування майно, що знаходиться на балансі ЛКП «НОВЕ» за адресою Львів, вул. Петлюри, 2а, загальною площею 110,8 м2 , вартість об`єкта станом на 01.07.2009р. становить 464485грн.
- даними висновку судово-почеркознавчої експертизи № 6/512 від 22.10.2013р., з якого вбачається, що два підписи від імені ОСОБА_8 у графах «Орендодавець» пунктів 13.6 «Юридичні адреси, банківські реквізити і підписи сторін» двох екземплярів угоди оренди №1/03.2011 р., між ЛКП «Нове» та СПД « ОСОБА_11 » - виконані ОСОБА_8 .
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, дослідивши усі обставини кримінального провадження, дійшов правильного висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, за наведених у вироку суду обставинах.
З огляду на викладене, апеляційні доводи сторони захисту про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, відсутність у діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення є безпідставними та спростовуються вищенаведеними доказами.
Рішення суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_8 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності відповідає вимогам п.1 ч.1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, судом першої інстанції не допущено.

За наведених обставин, колегія суддів визнає подану захисником апеляційну скаргу необґрунтованою, та вважає вирок суду щодо ОСОБА_8 законним та обґрунтованим.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Залізничного районного суду м. Львова від 12.11.2015р. щодо ОСОБА_8 без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня його проголошення.

С у д д і

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4