Провадження № 1-кс/761/7140/2018
У Х В А Л А
Іменем України
27 березня 2018 року
Шевченківський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника заявника ОСОБА_3 , розглянувши клопотання ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0006663 від 04.06.2017,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

Заявник обґрунтовує клопотання тим, що в провадженні органу досудового розслідування СВ ВП №4 Шевченківського УП ГУ НП в місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0006663 від 04.06.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2017 року у справі № 761/35679/17 (провадження № 1-кс/761/22535/2017) накладені арешти, заборонивши користуватися та розпоряджатися нерухомим майном, а саме на:

-квартиру АДРЕСА_1 ;
-квартиру АДРЕСА_2 .

Заявник зазначає, що арешт на вищевказані квартири накладений необґрунтовано, а тому просить слідчого суддю його скасувати.

Представник заявника в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, що не перешкоджає розгляду.
Заслухавши думку представника заявника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться (зареєстрований) орган досудового розслідування як юридична особа.
У разі якщо фактичне місцезнаходження структурного підрозділу органу досудового розслідування відрізняється від зареєстрованого місцезнаходження органу досудового розслідування як юридичної особи, подання та розгляд клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження здійснюються виключно слідчим суддею місцевого суду за зареєстрованим місцезнаходженням органу досудового розслідування як юридичної особи.
Отже, клопотання подано до належного суду.
З ухвали слідчого судді від 10.10.2017 року вбачається, що арешт на майно було накладено з метою збереження речових доказів.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Однак в ухвалі слідчого судді не вказано, які конкретно відомості, сліди та яким чином арештоване майно могло бути використане, як знаряддя вчинення злочину. Відтак, не наведено доказів того, що дане майно має ознаки речових доказів.
Заявник зазначає, що вона є законним власником нерухомого майна, а саме - квартири АДРЕСА_1 , та квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується договорами купівлі-продажу квартир, посвідченими приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 11.09.2017 року за реєстровими №2149 та №2152.
На момент укладення договорів купівлі-продажу квартир, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 11.09.2017 року за реєстровими №2149 та №2152, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні будь-які зареєстровані записи про обтяження речових прав (іпотека та заборона відчуження) та записи про податкові застави, які б в свою чергу свідчили про заборону відчуження даних квартир.
Вищевказана інформація підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 11.09.2017 року №96857720 та №96857907.
ОСОБА_4 , згідно умов договорів купівлі-продажу вказаних вище квартир, було здійснено розрахунок в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень №1 та №2 від 11.09.2017. Також ОСОБА_4 відповідно до законодавства України були сплачені податки у сумі 1%, стосовно кожного об`єкта нерухомості, до Пенсійного фонду України, який сплачують особи, які придбавають нерухоме майно за договорами купівлі-продажу нерухомості, що підтверджується копіями платіжних доручень № 3 та № 4 від 11.09.2017 року.
Тобто у слідчого судді наявні підстави вважати законним набуття права власності ОСОБА_4 на арештовані квартири.
Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Також не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
В судовому засіданні встановлено законність набуття права власності на квартири.
Отже, арешт накладено необґрунтовано, так як у справі відсутні обставини, з якими закон пов`язує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження. За змістом положень ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, зокрема у випадку, коли вони одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходом від них, а також майно, в яке було повністю або частково перетворено.
З огляду на п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Крім того, з матеріалів кримінального провадження не вбачається, що ОСОБА_4 має будь-яке відношення до розслідуваного кримінального провадження.
Як зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014 року, правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду особам, про майно яких йдеться у клопотанні, не повідомлено про підозру.
Отже, оскільки ОСОБА_4 не перебуває в статусі підозрюваного арешт майна такої особи є недопустимим.
Згідно з частиною 3 статті 170 КПК України єдиною підставою арешту майна є наявність сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.
Таким чином, відсутня підстава для арешту майна, тому, враховуючи вищевикладене вважаю, що клопотання ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0006663 від 04.06.2017, підлягає задоволенню.
Керуючись ст.174 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Клопотання ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0006663 від 04.06.2017 задовольнити.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2017 року у справі №761/35679/17 на нерухоме майно, в межах кримінального провадження № 0006663 від 04.06.2017, та скасувати заборону користуватися та розпоряджатися наступним майном:
-квартира АДРЕСА_1 ;
-квартира АДРЕСА_2 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1