Справа № 694/969/16-к Провадження №1-кп/694/16/17
В и р о к
Іменем України
07.11.2017 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої: судді ОСОБА_1 ,
за участі:
секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка Черкаської області, громадянина України, працюючого приватним підприємцем, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
із участю в судовому розгляді:
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10
в с т а н о в и в:
На адресу суду надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Згідно з висновком експерта від 27.04.2016 №1/618 вилучені у ході обшуку триста тридцять один патрон є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї з них: шістдесят один патрон калібру 7,62 мм. є гвинтівковими патронами до гвинтівок зразка 1891/30 рр. конструкції Мосіна, заводського виробництва СРСР (один патрон споряджений кулею зі стальним осердям (7Н1), сорок патронів споряджені кулею «ЛПС» зі стальним осердям (57 Н-323С), двадцять патронів споряджені бронебійно-запалювальною кулею «БЗ» (7B3-3); двісті сімдесят патронів калібру 5,45 мм. - проміжними патронами зразка 1974 року, з них: тридцять патронів споряджені кулями зі збільшеною пробивною здатністю (7Н10,7Н10М ); двісті сорок патронів споряджені кулями зі стальним сердечником (7Н6, 7Н6М)). Зазначені триста тридцять один патрони є боєприпасами, придатними для стрільби.
Згідно з висновком експерта від 13.06.2016 №24 вилучені у ході обшуку сім гранат та шість запалів являються:
- дві гранати є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме: корпусами бойової ручної осколкової гранати оборонної дії типу Ф-1, промислового способу виготовлення, придатні для здійснення вибуху при наявності засобу ініціювання вибуху, а саме, засобів підриву - уніфікованих підривників ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2. Згідно тактики технічної характеристики в корпусі гранати типу Ф-1 міститься вибухова речовина (тротил) масою близько 50-56 грам;
- три гранати є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме - корпусами бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГД-5, промислового способу виготовлення, часів СРСР (1980 та 1983 років), придатні для здійснення вибуху при наявності засобу ініціювання вибуху, а саме у двох гранатах засобів підриву - уніфікованих підривників ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ, та одної від електродетонатора ЕДП. Згідно тактики технічної характеристики в корпусі гранати типу РГД-5 міститься вибухова речовина (тротил) масою близько 100-115 грам;
- дві гранати є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме: корпусами бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГН, промислового способу виготовлення, часів СРСР (1988 року) придатні для здійснення вибуху при наявності засобу ініціювання вибуху, а саме, засобів підриву - ударно-дистанційними запалами (УДЗ). Згідно тактики технічної характеристики в корпусі гранати типу РГН міститься вибухова речовина ( флегматизований гексоген) масою близько 90 грам;
- два запали є засобами підриву, а саме - ударно-дистанційними запалами (УДЗ), промислового способу виготовлення, часів СРСР (1988 року), відносяться до категорії боєприпасів, придатні для здійснення вибуху після видалення запобіжної чеки;
- два запали є засобами підриву, а саме - уніфікованими підривниками ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ, промислового способу виготовлення, часів СРСР (1970 та 1974 року), відносяться до категорії боєприпасів, придатні для здійснення вибуху після видалення запобіжної чеки;
- два запали є засобами підриву, а саме уніфікованими підривниками ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2, промислового способу виготовлення, часів СРСР (1980 та 1983 року), відносяться до категорії боєприпасів, придатні для здійснення вибуху після видалення запобіжної чеки.
Вищенаведені дії ОСОБА_8 сторона обвинувачення кваліфікує за ч.1 ст.263 КК України придбання, зберігання та збут вогнепальної зброї, боєприпасів без передбаченого законом дозволу.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України не визнав та пояснив, що у день проведення обшуку він приїхав до свого домоволодіння лише близько 14год., звідки взялися знайдені на подвір`ї його домоволодіння боєприпаси йому невідомо. Вказане домоволодіння належить йому і він там проживає разом із дружиною. Просить його виправдати, оскільки злочину він не вчиняв.
У судовому засіданні були допитані свідки, на покази яких сторона обвинувачення посилалася як на обгрунтуання винуватості ОСОБА_8 :
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_11 , як свідок пояснила, що вона є дружиною обвинуваченого і проживає з ним удвох за адресою АДРЕСА_1 . ЇЇ чоловік займається волонтерською діяльністю. Під час відсутності її чоловіка у зазначеному домоволодінні було проведено обшук, під час якого вона була присутня. Обшук проводило близько 10 чоловік на підставі постанови суду. Обшук проводився у домоволодінні та на подвір`ї домоволодіння. Під час проведення обшуку один з осіб які проводили обшук пішов за гараж та згодом покликав інших, повідомивши що на бочці за гаражем було знайдено якийсь пакет, розміром приблизно як коробка з-під взуття. Даний пакет винесли з-за гаража та почали розкладати долі гранати та якісь пачки які знаходились у ньому. Під час того як було знайдено вказаний пакет на подвір`ї домоволодіння були також присутні сестра обвинуваченого та її донька, які приїхали після того як обшук розпочався та мали можливість самостійно пересуватися на території подвір`я. Звідки взявся пакет знайдений за гаражем свідок пояснити не може.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_12 , як свідок пояснив, що у квітні 2016 року його запросили бути понятим при обшуці. Обшук здійснювався у домоволодінні АДРЕСА_1 та на подвір`ї вказаного домоволодіння. При проведенні обшуку була присутня господиня домоволодіння та пізніше з`явилися сетра господаря з донькою. Під час проведення обшуку на подвір`ї один з співробітників СБУ, які здійснювали обшук пішов за гараж та згодом покликав інших, вказуючи що щось знайшов. Пішовши за гараж він побачив, що на бочці стоїть пакет. Коли пакет відкрили у ньому виявились гранати та патрони. Слідчий почав фотографувати вміст пакету та рахувати. Потім пакет опечатали та всі підписалися.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_13 , як свідок пояснила, що обвинувачений є її братом. В день проведення обшуку співробітники органів спочатку приїхали до неї, помилившись адресою, а потім поїхали по місцю проживання її брата по АДРЕСА_1 . Згодом і вона туди приїхала, оскільки знала що брата немає вдома і хотіла підтримати його дружину. Під час проведення обшуку на подвір`ї домоволодіння брата якийсь чоловік пішов за гараж та згодом покликав усіх. Коли цей чоловік вперше ішов за гараж у нього в руках нічого не було. Вони побачили, що там була перевернута бочка, а на ній лежав чорний пакет. Чоловік який знайшов цей пакет повідомив, що там гранати. Потім вміст цього пакету почали розкладати на плитці. Там були гранати і патрони.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_14 , як свідок пояснила, що разом з матір`ю приїхала до домоволодіння свого дядька обвинуваченого ОСОБА_8 під час проведення обшуку. Коли проводили обшук на подвір`ї один з співробітників органів зайшов за гараж, а потім покликав усіх. Коли вони підійшли він тримав у руках пакет чорного кольору, розміром з аркуш формату А3. Він виніс даний пакет попереду гаража і у ньому виявилася коробка з-під взуття, в якій лежали інші коричневого кольору коробочки, про які повідомили, що це гранати. Протокол обшуку складали там же.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_15 , як свідок пояснив, що він працює заступником начальника відділу СУ ГУ НП в Черкаській області. Про проведення обшуку у обвинуваченого дізнався напередодні і наступного дня був присутній при проведенні обшуку у будинковолодінні АДРЕСА_1 було знайдено 2 патрони. Потім, коли він пішов за пакувальними матеріалами до машини, йому зателефонував оперативний працівник, який лишався на подвір`ї домоволодіння і повідомив, що знайшов коробку. Повернувшись у двір він побачив, що за гаражем на бочках стояв пакет, у якому була коробка для взуття, у якій знаходилися пачки з патронами, дві з яких же були надірвані.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_16 , як свідок пояснив, що його запросили бути присутнім у якості понятого при проведенні обшуку. Спочатку вони проводили обшук за іншою адресою, під час якого слідчому хтось зателефонував, та повідомив, що щось знайшли. Після цього вони поїхали до домоволодіння ОСОБА_8 . Коли вони приїхали, працівники поліції вже були на подвір`ї, а коло гаража стояв ящик з боєприпасами. Безпосередньо моменту коли і де знайшли вказаний ящик він не бачив.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_17 , як свідок пояснила, що 08.04.2016р. проводився обшук її будинку АДРЕСА_2 . Вказаний обшук проводився слідчим ОСОБА_15 із участю понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_12 . Близько 10 год ранку до слідчого хтось зателефонував і він разом з понятим ОСОБА_12 залишили її будинок. Повернулися вони приблизно на початку першого. ОСОБА_16 до початку першого весь час перебував на подвір`ї її будинковолодіння і нікуди не відлучався.
Показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 не виправдовують діяння обвинуваченого та не спростовують його вину, так як вказані свідки повідомили, що лише бачили як на подвір`ї обвинуваченого бігали люди у чорному та кричали. Свідки в цей час перебували на сусідніх земельних ділянках.
Також обгрунтувуючи вину ОСОБА_8 в скоєнні кримінального правопорушення сторона обвинувачення послалася на наступні докази, які були досліджені в судовому засіданні матеріалами справи, а саме:
-Дані витягу з ЄРДР від 06.07.2016 року, згідно якого внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, дата внесення 04.07.2016р.;
-Дані протоколу обшуку від 08.04.2016р., відповідно до якого було проведено обшук за адресою АДРЕСА_1 , по місцю проживання ОСОБА_8 . Під час огляду з правої сторони гаража на металевій бочці виявлено пакет чорного кольору, у якому знаходилась коробка з-під взуття в якій виявлено дві гранати Ф-1, три гранати РГД-5, дві гранати РГО, два запали УЗРГМ 2, два запали УЗРГМ, два запали УДЗ, 12 паперових згортків з набоями, ручна сигнальна ракета червоного кольору;
-Дані висновку експерта від 27.04.2016р. №1/618 та дані висновку експерта від від 13.06.2016р. №24, відповідно до яких знайдені та вилучені при обшуку речі визнані бойовими припасами
- Дані постанови про визнання і приєднання до справи речових доказів від 12.04.2016 року, відпоідно до якої ст. слідчим СУ ГУНП України в Черкаській області майором поліції ОСОБА_21 , постановлено приєднати до даної справи відповідні речові докази, які вказані в постанові;
- Дані Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.04.2016р., відповідно до якої власником домоволодіння АДРЕСА_1 є ОСОБА_8 ;
Разом з тим, згідно з ч.ч.1, 2 та 6 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до ст.25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Крім того, саме на них ч.2 ст. 9 КПК України покладає обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно з ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, в тому числі, винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, форма вини, мотив і мета вчинення злочину, покладається на слідчого, прокурора і лише в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Згідно із ч.2 ст.84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до положень ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності (прямо чи непрямо підтверджує існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, як це встановлено у ст.85 КПК України), допустимості (отримання у порядку, встановленому цим Кодексом, а саме у ст.86 КПК України), достовірності (чи відповідає фактичним обставинам справи), а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.
Надаючи оцінку вищевказаним доказам суд виходить з наступного.
Відповідно до рішення Конституційного суду України №12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, визнаватися допустимими й використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав й свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Відповідно до ст. 223 КПК України обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії., чого зроблено при обшуку домоволодіння обвинуваченого не було.
Так, як зазначили усі свідки, особа, яка проводила обшук пішла за гараж, де були знайдені боєприпаси, самостійно, і віднайшла їх без понятих. При цьому гараж за яким було знайдено боєприпаси, розташований на межі з іншою земельною ділянкою, що не виключає можливість їх потрапляння на земельну ділянку обвинуваченого з цієї сторони.
Крім того, як вбачається з показів свідків один з понятих взагалі був відсутній при обшуку, під час виявлення боєприпасів, оскільки перебував у іншому місці.
І як показав сам понятий ОСОБА_16 він не був присутній у момент коли були найдені вказані боєприпаси.
Враховуючи недотримання вимог ст.. 223 КПК України стосовно обов`язкової участі понятих при проведенні обшуку, суд не може визнати протокол обшуку допустимим доказом.
Враховуючи те, що вилучення предметів, перелічених у протоколі обшуку було здійснено з порушенням норм КПК, і зазначений доказ визнається судом недопустимим, суд не може використовувати і висновки експертиз зазначених вилучених предметів. Оскільки об`єктом їх дослідження були докази отримані незаконним шляхом. По суті ці висновки є похідними від незаконної слідчої дії.
Усі покази свідків зводяться лише до констатації факту виявлення вказаних боєприпасів на території домоволодіння, яке належить обвинуваченому. Разом з тим у вказаному домоволодіння окрім обвинуваченого проживає і його дружина та крім того під час проведення обшуку мали змогу пересуватися територією двору домоволодіння його сестра та племінниця. Причетність усіх вищевказаних осіб до вчинення даного кримінального правопорушення не перевірялася.
Крім того, хоча територія даного домоволодіння і є огородженою, проте вказані боєприпаси були знайдені саме у дворі, а не у будинку до якого доступ є більш обмеженим.
Аналогічно і інші докази не підтверджують причетність саме ОСОБА_8 до зберігання вказаних боєприпасів та суд не може покласти їх в основу обвинувального вироку, а відтак виходячи з позиції ЄСПЛ, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». І такі факти мають бути досить переконливими, щоб суд на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину, не приймає їх як докази сторони обвинувачення.
Пункт 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень суди відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного. (Рішення ЄСПЛ у справах «Капо проти Бельгії» «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії»).
Відповідно дост.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно зіст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Суд, оцінюючи всі докази за даним кримінальним провадженням в їх сукупності, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).
Таким, чином, приймаючи до уваги зазначені вище обставини, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що надані стороною обвинувачення в судовому засіданні докази, не підтверджують вину обвинуваченого у інкримінованому злочині.
Посилання сторони обвинувачення на те, що обвинувачений ОСОБА_8 здійснює волонтерську діяльність, і неодноразово перебував на території проведення антитерористичної операції, відтак мав можливість привезти зазначені боєприпаси, суд не знаходить переконливим, оскільки це не є прямим доказом його винуватості. Інші версії походження даних боєприпасів на території домоволодіння ОСОБА_8 слідством не перевірялися.
Інших доказів, які б доводили та переконливо свідчили про винуватість ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення суду стороною обвинувачення не надано.
У ограну досудового розслідування була можливість зібрати належно докази для посилання щодо винуватості у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_8 , як то зняття відбитків на пакунках та на знайдених боєприпасах, встановлення та перевірення причетності інших осіб, які там могли проживати (наприклад дружина обвинуваченого) для підтвердження чи спростування версії сторони захисту, на яку посилається обвинувачений. Проте цього зроблено не було.
За таких обставин суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме - верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів причетності ОСОБА_8 до злочину, в якому він обвинувачується. А тому, аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності в межах пред`явленого обвинувачення, суд приходить до переконання про недоведеність причетності обвинуваченого ОСОБА_8 до вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України, у зв`язку з недоведеністю його участі у його вчиненні, в звязку з чим ОСОБА_8 необхідно визнати невинуватим та виправдати у відповідності до п.2 ч.1 ст.373 КПК України.
Цивільний позов у провадженні не заявлено.
Також, у зв`язку з виправданням підсудного. судові витрати за проведення судових експертиз необхідно віднести за рахунок держави.
Долю речових доказів по справі слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.369-371, 373, 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_8 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та виправдати за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.
Запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався.
- Запал до гранати РГД-5 з маркуванням №9-80УЗРГМ-2583, запал до гранати РГД-5 з маркуванням № 60-83УЗРГМ-2583, запал до гранати Ф-І з маркуванням на зовнішній стороні №131-74 УЗРГМ УЗЧП маркування на внутрішній стороні 386-136-74, запал до гранати Ф-1 з маркуванням на зовнішній стороні №386д, маркування на внутрішній стороні УЗРГМ 386-П -57-70; запал до гранати РГН з маркуванням на зовнішній стороні № 8 УДЗ 334-4-88, запал до гранати РГН з маркуванням на зовнішній стороні № 7 УДЗ 334-4-88, корпус гранати Ф-1 з маркуванням на донній частині 17-И-254 ТНТ; корпус гранати Ф-1 з маркуванням на донній частині 78- далі нерозбірливо Т; корпус гранати ГРД-5 з маркуванням на боковій частині -113-83 Т; корпус гранати ГРД-5 з маркуванням на боковій частині - 61-80 Т; корпус гранати ГРД-5 з маркуванням на боковій частині - 61-80 Т; корпус гранати ГРН з маркуванням на дольній частині РГН 254-32-88Т; корпус гранати ГРН з маркуванням на дольній частині РГН 254-32-88Т- знищити.
- письмові матеріали кримінального провадження, що були досліджені в ході судового розгляду та були долучені прокурором і стороною захисту - зберігати при матеріалах кримінального провадження;
Цивільний позов не заявлено.
Судові витрати, які складають вартість судових експертиз - віднести на рахунок держави.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд Черкаської області протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення, а засудженим - з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1