Справа № 161/2991/17 Провадження №11-кп/773/317/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 вересня 2017 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000401 від 27 січня 2017 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду від 30 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, українця, громадянина України, раніше судимого:
- вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 30 квітня 2013 року за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України на 4 роки позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 03 липня 2013 року вирок в частині призначеного покарання змінено на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
- вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 27 лютого 2017 року за ст. 395 КК України до 3 місяців арешту;
засуджено:

за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, до покарання призначеного за даним вироком приєднано частково невідбуту частину покарання за вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 27 лютого 2017 року і остаточно визначено до відбування ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
Вироком вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те що він 27 січня 2017 року близько 04.00 год. повторно, діючи з прямим умислом з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, із столу, таємно викрав ноутбук марки «HP Pavilion g6-2329sr Sparkling Black 15/16», серійний номер 5cd30705gt, вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи №98 від 15 лютого 2017 року становить 2 375 гривень, з зарядним пристроєм до нього, який не становить додаткової матеріальної цінності чим завдав матеріальної шкоди ОСОБА_8 на вищевказану суму.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 , не оспорюючи доведеності вини та кваліфікацію своїх дій, вказує на порушення вимог кримінального процесуального закону, які пов`язує з порушенням таємниці нарадчої кімнати, повторним проведенням судових дебатів та останнього слова підсудного. Вказує, що в ході судового розгляду, який відбувся 28 березня 2017 року після останнього слова підсудного, суддя вийшов до нарадчої кімнати, з якої повернувся та ухвалив про відкладення судового засідання. 30 березня 2017 року провів повторно судові дебати, надав останнє слово підсудному та вийшов до нарадчої кімнати, після чого ухвалив вирок. З огляду на такі порушення, просить рішення суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд в іншому складі суду.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів доходить наступного висновку.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненої повторно та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 185 КК України є правильною та ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про порушення вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції є слушними.

З матеріалів справи вбачається, що 28 березня 2017 року було проведено судовий розгляд даного кримінального провадження, дебати учасників процесу, надано останнє слово обвинуваченому, після чого суд вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до змісту журналу та звукозапису судового засідання, суд не ухвалив вирок, а повернувшись з нарадчої кімнати, поновив слідство для з`ясування обставини щодо набрання законної сили вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 27 лютого 2017 року, за яким ОСОБА_7 було засуджено за ст. 395 КК України до 3 місяців арешту.
Після повідомлення прокурором про те, що останній день оскарження вироку припадає на 29 березня 2017 року, розгляд справи відклав.

Як убачається із журналу судового засідання від 30 березня 2017 року суд провів судові дебати, надав останнє слово підсудному та вийшов в нарадчу кімнату, після чого ухвалив вирок.

Аналіз змісту ст. 364 КПК України вказує на можливість відновлення з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження та перевірки їх доказів лише на стадії судових дебатів, коли ця необхідність виникла під час проведення дебатів.

Після здійснення такої процесуальної дії як вихід суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку, законом не передбачено підстав для поновлення з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження.

Апеляційний суд констатує факт порушення таємниці нарадчої кімнати, проте, наведене процесуальне порушення, яке допустив суд, не потягло за собою погіршення становища обвинуваченого, так як про наявність зазначеного судового рішення, було достеменно відомо в ході судового розгляду, і таку судимість слід було врахувати суду при призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , у відповідності до ст. 70 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Допущене судом першої інстанції порушення кримінального процесуального закону не є істотним та не перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, тому апеляційний суд не вбачає підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі обвинученого.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду від 30 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий
Судді: