Справа № 463/1432/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/409/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 02 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком суду

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та мешканку АДРЕСА_1 , українку, громадянку України, з середньою освітою, вдову, не працюючу, згідно ст.89 КК України раніше не судиму, -

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахується з 29 грудня 2013 року, тобто з часу її фактичного затримання.

На підставі ч. 5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 у строк призначеного покарання строк її попереднього ув`язнення - з 29 грудня 2013 року по день ухвалення вироку 02.02.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винною та засуджено за те, що вона 28 грудня 2013 року приблизно о 22 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем проживання ОСОБА_11 , в квартирі АДРЕСА_2 , на грунті неприязних відносин раптово під час сварки, яка переросла в шарпанину та бійку, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, кухонним ножем, який знаходився в приміщенні цієї квартири, нанесла ОСОБА_11 три удари в ділянку грудної клітки справа та три удари ножем в область передпліччя і плеча з лівої сторони, чим заподіяла йому три рани на передній поверхні грудної клітки справа, з яких: одна рана в ділянці грудини на рівні проекції 1,2-го міжребер`я по біля-грудинній лінії, рану на шкірі грудної клітки справа на рівні 4-5-го міжребер`я з ушкодженням середньої частки правої легені, бронха та судин в прикореневій ділянці, з напрямом раневого каналу справа наліво до середини, косо-горизонтально; одну рану в нижній частині грудної клітки справа з раневим каналом в м`яких тканинах передньої поверхні грудної клітки, який проходить підшкірно, над ребрами, на рівні 10-12-го ребер; три рани на лівому плечі і передпліччі. Проникаюче сліпе колото-різане поранення грудної клітки справа з пошкодженням середньої частки правої легені, бронха та кровоносних судин, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя на момент спричинення, призвело до гострої внутрішньої крововтрати з крововиливом в праву плевральну порожнину - гематоракс біля 3,8 л. згортків і темної рідкої крові, обезкровлення організму, та через короткий проміжок часу спричинило смерть ОСОБА_11 .

При цьому, місцевим судом дії обвинуваченої ОСОБА_8 перекваліфіковано з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України.

На вирок суду захисник обвинуваченої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченої, не погоджується з вироком лише з підстав призначеного покарання, а саме: не застосування до обвинуваченої ОСОБА_8 судом ст. 69 КК України. Зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі дано оцінку особі ОСОБА_8 , зокрема не врахована поведінка ОСОБА_8 в громадських місцях, активне сприяння слідству, про що зазначено в обвинувальному акті, те, що має на своєму утриманні сина ОСОБА_12 , 1985 року народження, який є інвалідом другої групи пожиттєво, а також осіб похилого віку, мати ОСОБА_13 , 1941 року народження, а також бабцю ОСОБА_14 , 1920 року народження, які проживають разом з нею.

Просить врахувати тяжкість вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують покарання, даний вирок суду змінити, застосувати до обвинуваченої ОСОБА_8 ст. 69 КК України та призначити їй покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, виступ обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника адвоката ОСОБА_10 , які просили задоволити апеляційну скаргу, міркування прокурора щодо залишення вироку суду без змін, розглянувши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Так, як вбачається із матеріалів кримінальної справи суд першої інстанції, на думку колегії суддів, правильно встановив фактичні обставини вчиненого обвинуваченою злочину. Висновок суду про доведеність її вини ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах, які детально викладенні у вироку і яким суд дав належну оцінку.

При цьому, незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченою, її винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України доводиться доказами по справі, які перевірено судом, а саме: показами потерпілої ОСОБА_15 , показами свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 даними в судовому засіданні, висновком судово-медичної експертизи № 1057/2013 від 30 грудня 2013 року, висновком експерта № 2283 від 06 січня 2014 року, висновком експерта № 1575/2013-ім від 02 січня 2014 року, висновком експерта № 1572/2013-ім від 30 грудня 2013 року, висновком експерта № 4254/2013-т від 03 січня 2014 року, висновком експерта № 303/2013-мк від 13 січня 2014 року, висновком експерта № 4/6 від 18 лютого 2014 року, висновком експерта № 10/2014ц. від 21 січня 2014 року, висновком експерта № 8/2014ц від 21 січня 2014 року, висновком експерта № 31/2014-ім від 20 січня 2014 року, даними акта судово-психіатричного експерта № 19 від 12 лютого 2014 року, висновком експерта № 4/9 від 07 березня 2014 року, висновком експерта № 5/50 від 08 березня 2014 року, висновком експерта № 85/2014ц від 21 березня 2014 року, висновком експерта № 103/2014-мк від 19 березня 2014 року, даними довідки про констатацію смерті від 28 грудня 2013 року, даними протоколу огляду місця події від 29 грудня 2013 року та фототаблицями до такого, даними акта та довідки про результати застосування розшукової собаки від 29 грудня 2013 року; даними протоколу огляду місця події від 29 грудня 2013 року, висновком щодо результатів медичного огляду від 29 грудня 2013 року, даними протоколу проведення слідчого експерименту від 30 грудня 2013 року, та іншими зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Та, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, на думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про перекваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_8 з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст.121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, оскільки судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_8 прямого умислу на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_11 не мала, так як з показів обвинуваченої та свідків вбачається, що потерпілий ОСОБА_11 безпричинно наніс тілесні ушкодження обвинуваченій, погрожував їй фізичною розправою, обвинувачена ОСОБА_8 відштовхуючи потерпілого від себе двома руками в процесі шарпанини нанесла йому ножові поранення, після чого повідомила сусідів та викликала бригаду швидкої медичної допомоги, крім того, не залишила місце події.

Що ж стосується призначеного ОСОБА_8 виду та розміру покарання, то, на переконання колегії суддів, таке призначене у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, оскільки згідно ст. 12 КК України вчинений злочин є тяжким, а також наслідків та обставин вчиненого ним злочину.

Призначаючи обвинуваченій вид та розмір покарання, судом вірно враховано ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, вчинення обвинуваченою тяжкого кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, особу обвинуваченої, яка згідно ст. 89 КК України раніше не судима, формально характеризується за місцем проживання, на обліках у наркодиспансерах та психодиспансерах не перебуває, хронічними захворюваннями не страждає, не працювала, має повнолітнього сина інваліда II групи пожиттєво, та реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вірно вважав за необхідне призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті кримінального закону.

При цьому, колегія суддів вважає, що підстав для застосування вимог ст. 69 КК України, з огляду на відсутність у справі обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, немає, а обране обвинуваченій покарання є необхідним і буде цілком достатнім для її виправлення і попередження нових злочинів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а тому відмовляє захиснику обвинуваченої ОСОБА_8 адвокату ОСОБА_10 в задоволенні його апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Сихівського районного суду м. Львова від 02 лютого 2017 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді