АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/871/16-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/158/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника- ОСОБА_7 ,

потерпілого - ОСОБА_8 ,

при секретарі- ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження № 11-кп/789/128/17 за апеляційною скаргою прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 22 березня 2017 року щодо: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Тернопіль, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 22 березня 2017 року ОСОБА_6 виправдано за ч.2 ст.185 КК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ним вказаного злочину.

Вирішено питання про розподіл процесуальних витрат у відповідності до вимог КПК України.

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що будучи раніше судимою особою, 07.01.2016 року близько 22.00 год. він, перебуваючи біля під`їзду №6 будинку АДРЕСА_2 , переконавшись у тому, що за ним ніхто не спостерігає, та він не буде помічений сторонніми особами, шляхом вільного доступу через відчинені двері автомобіля ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , таємно викрав із салону вказаного автомобіля автомагнітолу торгової марки «Prology МСН 375U», яка належить ОСОБА_8 . Із викраденим майном ОСОБА_6 , з місця вчинення кримінального правопорушення втік, своїми діями заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 893,14 гривень.

Дії ОСОБА_6 стороною обвинувачення кваліфіковано ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Постановляючи щодо ОСОБА_6 виправдувальний вирок суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_6 винним за ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі, звільнивши від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України з встановленням іспитового строку 1 (один) рік та покладенням обовязків, передбачених п.п.1-2 ч.1 ст.76 КК України. Вважає, що суд допустив невідповідність викладених у вироку висновків суду фактичним обставинам справи. Зокрема, невірно відобразив показання потерпілого ОСОБА_8 , який повідомив про те, що не бачив моменту скоєння крадіжки, та які суд розцінив як такі що виключають скоєння крадіжки автомагнітоли з салону автомобіля саме обвинуваченим, що істотно могло вплинути на висновок суду про невинуватість ОСОБА_6 . Крім того, вважає, що повернення обвинуваченим потерпілому коштів у сумі, яка еквівалентна вартості викраденої автомагнітоли, підтверджує визнання ним вини у скоєнні крадіжки.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити з вказаних у ній підстав, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши частково судове слідство, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Виносячи оскаржуване рішення, суд виходив з того, що за наслідками проведення судового слідства доказами, представленими стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.182 КК України є лише: висновок експерта №658/16 від 26.01.2016 року щодо залишкової вартості бувшої в користуванні автомобільної магнітоли торгової марки Prology модель MCH 375U, яка станом на 07.01.2016 року може становити 893,14 грн, та протокол огляду місця події від 07.01.2016 року, предметом огляду якого був автомобіль марки ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 синього кольору, припаркований поблизу будинку №1 по вул.15 Квітня, в м.Тернополі, під час якого встановлено відсутність викраденої автомагнітоли в автомобілі.

За наслідками допитів в судовому засіданні:

- потерпілого ОСОБА_8 , який повідомив що у момент крадіжки автомагнітоли, побоюючись за своє життя, він відбіг від автомобіля майже за кут будинку на відстань приблизно 100 метрів, в полі його зору залишався автомобіль, проте, таким чином, що він міг не чітко спостерігати лише силуети, оскільки це була вечірня пора доби, ОСОБА_6 , який вийшов з автомобіля раніше за нього та якого міг впізнати за високим зростом, в момент скоєння крадіжки коло автомомбіля він не бачив.

обвинуваченого ОСОБА_6 , який не визнав своєї вини у скоєнні злочину та повідомив, що в момент який безпосередньо передував крадіжці вийшов з автомобіля таксі з метою придбати горілку в присутності водія ОСОБА_11 та 3 інших пасажирів, а повернувся коли в автомобілі вже була ввімкнена звукова сигналізація та сигнал аварійної зупинки,-

суд не зміг дійти переконання про винуватість ОСОБА_6 у скоєнні крадіжки.

Оцінюючи показів свідка ОСОБА_12 , з квартири якого обвинувачений викликав автомобіль таксі, суд вірно вказав на те, що він не повідомив обставин, які безпосередньо стосуються інкримінованого обвинуваченому злочину .

За клопотанням прокурора колегією суддів проведено часткове судове слідство, зокрема, допитаний потерпілий ОСОБА_8 , який повідомив що 07.01.2016 року він надавав послуги автомобілем таксі коло 22 год. виконував замовлення щодо перевезення пасажирів - 4 чоловіків з вул.Злуки, 35 до вул.15 квітня ,1 у м.Тернополі. При цьому, як він вже дізнався під час досудового слідства, чоловік на прізвище ОСОБА_6 сів поруч на передньому сидінні, а троє інших сіли на заднє сидіння автомобіля. Коли прибули на вул.15 квітня ,1 ОСОБА_6 вийшов з автомобіля, дав йому 100 грн., попросив його почекати та зайшов у підїзд вказаного будинку, інші чоловіки які сиділи позаду нього почали погрожувати йому фізичною розправою, тому він вийшов з автомобіля, злякавшись за життя , відбіг від нього майже за кут будинку на відстань приблизно 100 метрів, в полі його зору залишався автомобіль, проте, таким чином, що він міг не чітко спостерігати лише силуети, оскільки це була вечірня пора доби, ОСОБА_6 , якого міг впізнати за високим зростом, в момент скоєння крадіжки коло автомомбіля він не бачив. Категорично стверджувати про те, що автомобіль постійно перебував у полі його зору не може. Обвинувачений повернув йому вартість автомагнітоли, пояснивши що не хоче мати ніяких проблем з правоохоронними органами, оскільки у нього хвора мати.

Отже, за наслідками часткового судового слідства доказів винуватості ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому злочину колегією суддів не здобуто також, оскільки потерпілий не повідомив жодних оставин, які б вказували на скоєння обвинуваченим крадіжки належної потерпілому автомагнітоли.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, про те, що надані стороною обвинувачення докази на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому злочину як кожен окремо так і в сукупності є недостатніми для висновку про те, що саме він викрав автомагнітолу марки Prology MCH375U, яка належить ОСОБА_8 , оскільки жоден досліджений в судовому засіданні доказ не підтверджує винуватість ОСОБА_6 у скоєнні вказаного злочину. А повернення коштів потерпілому, мету якого обвинувачений пояснив як небажання уникнути проблем з правоохоронними органами у звязку з хворобою матері, не можна розцінювати як визнання обвинуваченим вини у скоєнні інкримінованого йому злочину.

Тому суд вірно виправдав ОСОБА_6 за предявленим обвинуваченнм на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, керуючись при цьому вимогами ст. 62 Конституції України та ст. ст.17, 94, ч.3 ст.373 КПК України, у відповідності до яких ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Доводи прокурора щодо перекручення судом першої інстанції показань потерпілого, які суд описав у вироку як такі що підтверджують непричетність ОСОБА_6 до скоєння інкримінованого йому злочину, спростовуються показаннями потерпілого в суді апеляційної інстанції, які є ідентичними з показаннями, які він давав у суді першої інстанції та які він доповнив тим, що категорично стверджувати про відсутність ОСОБА_6 коло автомобіля в момент скоєння крадіжки не може, оскільки віходячи від автомобіля був обернений спиною до місця події, хоча й періодично обертався. Оскільки підставою для виправдання ОСОБА_6 є недоведеність скоєння ним злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а не відсутність в його діях складу злочину, тому некатегоричність показань потерпілого щодо непричетності ОСОБА_6 до скоєння злочину, не могла вплинути на висновок суду про невинуватість ОСОБА_6 у скоєнні злочину, в звязку з чим не можуть бути підставою для скасування чи зміни судового рішення з огляду на вимоги ч.2 ст.411 КПК України.

Враховуючи вищенаведне, вирок суду щодо ОСОБА_6 слід залишити без змін, а апеляцію прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376,404, 405, 407 КПК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду від 22 березня 2017 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з її дня проголошення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2