ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/734/18
провадження № 1-кп/753/916/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" лютого 2018 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості від 12.01.2018 р. у кримінальному провадженні №0000975 від 31.07.2017 р. по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 204 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15.01.2018 р. на адресу Дарницького районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у вищезазначеному кримінальному провадженні.
Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ним та обвинуваченим та призначити узгоджену в угоді міру покарання.
Захисник в судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 12.01.2018 р. між прокурором та обвинуваченим та призначити узгоджену сторонами міру покарання.
Обвинувачений у судовому засіданні підтримав захисника та просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Заслухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до п.1 ч.3 ст. 314 КПК України - у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Відповідно до ч.7 ст. 474 КПК України - суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:
1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;
2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;
3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;
5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;
6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.
Дослідивши зміст обвинувального акту та угоди про визнання винуватості суд вважає, що умови угоди суперечать вимогам КПК України, оскільки органом досудового розслідування, на думку суду, допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди.
Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 р., судом було витребувано матеріали кримінального провадження №0000975 від 31.07.2017 р., на підставі яких було складено обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за ч.1 ст. 204 КК України та укладено угоду про визнання винуватості.
Матеріали вищезазначеного кримінального провадження містять висновок експертизи речовин від 21.12.2017 р., вилучених в ході обшуку у ОСОБА_5 . З висновку вбачається, що всі надані на дослідження рідини в банках за кількісним вмістом супутніх етиловому спирту мікродомішок органічної природи (ефірів, альдегідів, ацетону), та наявністю сторонніх механічних домішок не відповідають вимогам ДСТУ 4221: 2003 «Спирт етиловий ректифікований. Технічні умови» та ДСТУ 7130:2009 «Спирт етиловий ректифікований, горілки, напої лікеро- горілчані. Критерії оцінювання справжності», а зразки з написом на кришках банок «1», «2», «З», «5», «6», «7», «9» не відповідають вимогам ДСТУ 4221: 2003 «Спирт етиловий ректифікований. Технічні умови» за кількісним вмістом етилового спирту (міцністю). Надані на дослідження рідини в 6-ти пакетах «Bag In Box» з написом «Пшенична» 10л» є розчином етилового спирту з вмістом останнього 29,7 - 35,18 % об`ємних і за цим показником всі вони не відповідають вимогам ДСТУ 4256:2003 «Горілки і горілки особливі. Технічні умови». Рідини в 2-х з шести пакетів «Bag In Box» (позначені експертами як об`єкти «2г», «5г») за кількісним вмістом супутніх етиловому спирту мікродомішок органічної природи (ефірів, альдегідів, вищих спиртів) та кількісним вмістом ацетону не відповідають вимогам ДСТУ 4256:2003 «Горілки і горілки особливі. Технічні умови» та ДСТУ 7130:2009 «Спирт етиловий ректифікований, горілки, напої лікеро-горілчані. Критерії оцінювання справжності».
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.15 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 25.04.2003 р. «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» - під недоброякісною сировиною (матеріалами), про яку йдеться в ч. 3 ст. 204 КК, потрібно розуміти предмети праці та природні компоненти, що підлягають переробці при виготовленні (виробництві) підакцизних товарів, але не відповідають установленим для них стандартам, нормам і технічним умовам. Також п. 16 зазначеної постанови звернуто увагу судів на те, що кожною частиною ст. 204 КК України передбачено самостійний склад злочину, тому за наявності підстав дії винної особи мають кваліфікуватися за сукупністю цих злочинів.
З показів обвинуваченого ОСОБА_5 , які містяться в наданих для дослідження суду матеріалів кримінального провадження №0000975 за ч.1 ст. 204 КК України, вбачається, що ОСОБА_5 зазначив, що в складському приміщенні за адресою: м. Київ, вул. Зрошувальна, 19 за допомогою спеціального обладнання, а саме: компресору, ємності для води, поліграфічної продукції, він із придбаного спирту етилового виготовив близько 200 пакетів об`ємом 10 літрів алкогольних напоїв, частину з яких, а саме 80 пакетів об`ємом 10 літрів він зберігав в складському приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 з метою подальшого продажу.
Аналіз наведених обставин та положень закону дозволяють зробити суду висновок про те, що органом досудового розслідування допущена неправильна кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст. 204 КК України, оскільки з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_5 незаконно виготовляв підакцизні товари, які не відповідають установленим для них стандартам, нормам і технічним умовам, що підтверджено висновком відповідної експертизи, що свідчить про наявність в діях ОСОБА_5 ознак злочину, передбаченого ч.3 ст. 204 КК України. Крім того, враховуючи, що відповідно до матеріалів провадження під час виготовлення підакцизних товарів ОСОБА_5 використовував складське приміщення, використовував спеціальне обладнання, а саме: компресор, ємність для води, поліграфічну продукцію, з урахуванням значної кількості виготовленої сировини, в діях ОСОБА_5 також вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст. 204 КК України, а саме незаконного виготовлення підакцизних товарів шляхом відкриття підпільного цеху з використанням обладнання, що забезпечує масове виробництво таких товарів.
Таким чином, з огляду на неправильну кваліфікацію інкримінованого ОСОБА_5 злочину, суд вважає за необхідне відмовити у затвердженні вищезазначеної угоди про визнання винуватості. Суд також вважає за неможливе задовольнити клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження судового провадження в загальному порядку без необхідності повернення кримінального провадження прокурору, оскільки встановлені вище обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, що вказує на необхідність повернення обвинувального акту прокурору.
Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. Формулювання обвинувачення має бути конкретним, тобто в ньому повинно бути детально описано місце вчинення злочину, час, спосіб вчинення, зокрема конкретні дії (бездіяльність), які були скоєні обвинуваченим, ознаки суб`єктивної сторони злочину (форма вини, мотив, мета) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, так як зазначені обставини, відповідно до положень ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Всупереч вищезазначеним вимогам встановлені вище фактичні обставини та формулювання обвинувачення не відповідають правовій кваліфікації дій обвинуваченого, зокрема в обвинувальному акті взагалі не зазначено, що обвинувачений ОСОБА_5 виготовляв підакцизні товари. Крім того, в обвинувальному акті не зазначено, де саме і яким чином ОСОБА_5 придбав, а також транспортував алкогольні напої. У формулюванні обвинувачення зазначено лише обставини вилучення у ОСОБА_5 незаконно виготовлених алкогольних напоїв. Також з огляду на те, що диспозиція ст. 204 КК України є бланкетною, зі змісту обвинувального акту не вбачається, в чому саме полягає незаконність інкримінованих ОСОБА_5 дій із посиланням на конкретні законодавчі норми, які регулють правовідносини в сфері обігу підакцизних товарів.
Аналіз вищенаведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що умови угоди суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України, а обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, а тому суд вважає за необхідне відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в загальному порядку.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.3 ст. 314, ч.7 ст. 474 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості від 12.01.2018 р., яка укладена між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
Кримінальне провадження №0000975 від 31.07.2017 р. по обвинуваченню ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 204 КК України повернути прокурору прокуратури м. Києва ОСОБА_3 для продовження досудового розслідування в загальному порядку.
Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що згідно з ч.8 ст.474 КПК України повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1