Справа № 627/993/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.03.2018смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с - ще Мирне, Краснокутського району, Харківської області, українця, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, не працюючого, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого 19.01.2017 року вироком Краснокутського районного суду Харківської області за ч.1, ч. 2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим терміном тривалістю 2 роки, за що судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 раніше судимий 19.01.2017 року Краснокутським районним судом Харківської області, за ч. 1, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, за що судимість не знята і не погашена в установленому законом порядку, на шлях виправлення не став та в період іспитового строку вчинив новий корисливий злочин при наступних обставинах:
Так, 05.10.2017 року, приблизно о 7 год. 00 хв., у ОСОБА_4 , який знаючи заздалегідь, що господаря будинку АДРЕСА_1 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , немає вдома, виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.
Так, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з домоволодіння АДРЕСА_1 , скориставшись тим, що господаря даного домоволодіння немає вдома та за ним ніхто не спостерігає, 05.10.2017 року, о 7 год. 05 хв., умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, скориставшись зручними обставинами, а саме тим, що хвіртка даного домоволодіння була не зачинена, відчинив хвіртку та біля одного із вікон, даного житлового будинку, із території подвір`я вищевказаного домоволодіння, таємно викрав металевий лист розмірами: 1м. *1м., товщиною 5мм., вартість якого, відповідно до висновку товарознавчої експертизи №40 від 06.10.2017 року, становить 423 грн. 50 коп.
Після цього, ОСОБА_4 , довівши свій злочинний намір до кінця, а саме: взяв в руки вищевказаний металевий лист і залишив місце скоєння злочину, тим самим обернувши його на свою користь і розпорядившись ним за власним розсудом, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 423 грн. 50 коп.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та в скоєному щиро розкаявся.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

В судове засідання потерпіла ОСОБА_5 не з`явилася, однак надала суду заяву про слухання справи у її відсутність, вказавши, що вона претензій до обвинуваченого не має, оскільки шкода їй відшкодована в повному обсязі. Окрім цього прохала призначити обвинуваченому мінімальне покарання.

Враховуючи відсутність заперечень від учасників процесу, а також можливість з`ясувати всі обставини за наявними доказами, суд, на підставі ст.325 КПК України, визнав можливим провести розгляд без потерпілої.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме:

-таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням до іншого сховища, вчинене повторно.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину та особу обвинуваченого, який не працює, не одружений, на утриманні дітей не має, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога Краснокутської ЦРЛ не перебуває, проживає без реєстрації на території Мурафської сільської ради, яка компрометуючими матеріалами відносно нього не володіє.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, суд визнає рецедив злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Аналізуючи усі докази, обставини справи, ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані, що характеризують особу обвинуваченого, а також враховуючи ставлення обвинуваченого до скоєного, відомості про особу обвинуваченого, відсутність претензій з боку потерпілої до обвинуваченого, а також відсутність цивільного позову, оскільки шкода потерпілій відшкодована в повному обсязі, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до п.п.25,26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.
Зокрема, згідно з роз`ясненнями, які зазначені в п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку.
Беручи до уваги, що обвинувачений засуджується за даним вироком за кримінальне правопорушення, яке він скоїв після постановлення вироку Краснокутського районного суду Харківської області від 19.01.2017 року, при призначенні йому остаточного покарання слід керуватися правилами ст. 71 КК України.
Крім того, відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №2046-VIII від 18.05.2017 р.), необхідно зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, починаючи з 10.10.2017 року до набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань №27.
В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.
По справі цивільний позов не заявлений.
По справі судові витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 ( трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання, згідно вироку Краснокутського районного суду Харківської області від 19 січня 2017 року у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі та остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_4 залишити запобіжний захід - тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань №27.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 10.10.2017 року, зарахувавши у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 10 жовтня 2017 року, до набрання вироком законної сили, відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №2046-VIII від 18.05.2017 р.) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази, а саме:
-металевий лист розмірами: 1м. *1м., товщиною 5мм., який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_5 , повернути власнику ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1