№ 336/7310/17
пр.1-кс/336/1044/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року м. Запоріжжя
ВСТАНОВИЛА:
18.12.2017 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання старшого слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке направлено суду поштовим зв`язком 16.12.2017 року.
У клопотанні зазначено, що 13.12.2017 року до Шевченківського відділення поліції надійшло повідомлення про те, що невідома особа, перебуваючи за адресою: м. Запоріжжя, вул. Вороніна,3 під час конфлікту спричинила ОСОБА_4 тілесні ушкодження, внаслідок чого останнього було доставлено до лікарні.
Слідчий просить накласти арешт на майно, належне ОСОБА_4 , яке було тимчасово вилучене з приміщення комунальної установи «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги», а саме: шарф червоного кольору з візерунком, спортивні штани чорного кольору, труси, майку сірого кольору.
Як підставу зазначено, що вказані речі можуть бути предметом злочину, зберігати на собі сліди його скоєння і необхідними для проведення судових експертиз.
Слідчий, прокурор у судове засідання не прибули, у відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України їх неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання.
Оскільки клопотання розглядається за відсутності всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.
Перевіривши матеріали, якими слідчий обгрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
За змістом ч. 6 ст. 115, ст. 116 КПК України, якщо відповідну дію належить вчинити в суді, то строк закінчується у встановлений час закінчення робочого дня в цій установі.
Процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.
Майно, на яке слідчий просить накласти арешт, було вилучено 14.12.2017 року, а здано на пошту 16.12.2017 року, тобто після спливу строку, встановленого ч. 5 ст. 171 КПК України.
За ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
В порушення вимог ст. 117 КПК України питання про поновлення строку слідчий не заявляє.
Статтею 7 КПК України серед іншого передбачає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, як то доступ до правосуддя; забезпечення права на оскарження судових рішень.
Оскільки нормами КПК України не визначені наслідки пропуску процесуальних строків, слідчий суддя, керуючись ст. 7 КПК України, дійшов висновку, що клопотання підлягає розгляду по суті.
Відповідно до статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Клопотання слідчого не містить чітких підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт речей, належних потерпілому, не викладено обставин, чи є обґрунтовані підстави вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України і яким саме.
До того ж слідчий не вказав та не надав підтвердження, чи пред`явлено будь-якій особі підозру в межах зазначеного кримінального провадження.
Враховуючи викладене, слідчий суддя не вбачає передбачених законом підстав для арешту майна.
Керуючись ст. ст. 7, 115, 116, 132, 170, ч. 1, 2, 5 ст. 171, ч. 2 ст. 171, ст. 173, 309, 372, 395 КПК України,
УХВАЛИЛА:
У задоволенні клопотання слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1