Провадження №1-кп/523/520/18
І м е н е м У к р а ї н и
29.03.2018 року м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, неодруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:
-26.01.2018 року Суворовським районним судом м.Одеси за ст..263 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст..75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік 6 місяців,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.1 КК України,
Вкінці жовтня 2017 року, більш точну дату та час в ході досудового слідства та судового розгляду встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 , працюючи в санаторії «Куяльник» за адресою: м.Одеса, вул.Лиманна, 170 познайомився з раніше не знайомим йому відпочиваючим у даному санаторії ОСОБА_5 , майно котрого визначив предметом свого злочинного посягання. Не показуючи своїх дійсних намірів ОСОБА_4 почав спілкуватися з потерпілим ОСОБА_5 та користуючись дружніми стосунками, котрі виникли між ними, декілька разів брав у користування ноутбук марки «Acer Aspire Е1-522-45006632 Mnkk», при цьому кожного разу повертавши його.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених в обвинувальному акті обставин визнав повністю, не оспорював обставин скоєння кримінального правопорушення, та підтвердив, що дійсно 05.11.2017 року, перебуваючи за місцем працевлаштування на той момент, а саме в санаторії «Куяльник» в м.Одесі, він взяв у ОСОБА_5 , з яким там познайомились, покористуватись ноутбук та не повернув його. В послідуючому дізнався, що ОСОБА_5 написав на нього заяву та після чого все майно з сумкою повернув до поліції, оскільки потерпілий з м.Одеси поїхав.
Разом з тим обвинувачений вказав, що вони з ОСОБА_5 спілкувалися, грали разом в шахи, неодноразово він у нього брав у користування вищевказаний ноутбук, однак останній раз не повернув.
В той же час обвинувачений зазначив, що дуже шкодує про вчинене ним протиправне діяння, кається у скоєному, просив не призначати йому суворого покарання.
Так як, ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєння злочину, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази, які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз?яснені учасникам розгляду справи, суд, з?ясувавши думку учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням характеризуючих матеріалів кримінального провадження.
Аналіз всіх даних, покладених в обґрунтування обвинувального акту, дозволяє суду дійти висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому злочинного діяння, і зазначені докази суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми для постановлення вироку.
Давши оцінку і проаналізувавши всі дані, здобуті в ході судового слідства, та надані стороною обвинувачення матеріали в судовому засіданні, суд, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ст..190 ч.1 КК України за ознаками заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою (шахрайство).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, у відповідності зі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Разом з тим при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом враховується той факт, що відносно обвинуваченого 26.01.2018 року Суворовським районним судом м.Одеси постановлено вирок за ст.263 ч.1 КК України, яким затверджено угоду від 12.09.2017 року та призначено покарання у виді 3 років позбавленні волі, із звільнення від відбування покарання на підставі ст..75 КК України з випробувальним терміном строком на 1 рік 6 місяців та з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України (за епізодом від 05.09.2017 року).
Однак, в той же час до обставин, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить повне визнання своєї провини обвинуваченим і сприяння в розкритті злочину. Також судом враховується особа обвинуваченого, який є неодруженим, згідно характеристики, складеної ДОП СП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , за місцем мешкання ОСОБА_4 характеризується посередньо.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом також враховуються думка потерпілого ОСОБА_5 , який в письмовій заяві зазначив, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, покарання вважав можливим призначити на розсуд суду.
В той же час, при призначенні покарання суд враховує, що відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно ж до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Та, на підставі вищевикладеного, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, ознайомившись із обвинувальним актом, долученими до нього документами, враховуючи суспільну небезпеку скоєного, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , вік, стан його здоров`я та сімейний стан, обставини скоєного кримінального правопорушення, беручи до уваги постанову Пленуму Верховного суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо з призначенням йому виду покарання, передбаченого санкцією ст.190 ч.1 КК України, у виді штрафу, який ОСОБА_4 зможе сплатити, оскільки хоч неофіційно, проте працює.
Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є справедливою, та цілком достатньою для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів.
Згідно ст.70 ч.4 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Відповідно до ст.72 ч.3 КК України основні покарання у виді штрафу при призначенні за сукупністю злочинів і сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Згідно вищевказаного обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_5 спричинено майнову шкоду на загальну суму 5000 грн, яка в ході досудового слідства відшкодована, цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено, експертизи у кримінальному провадженні не проводились, інформації щодо застосування запобіжного заходу по даному кримінальному провадженню не зазначено.
На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», та керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.1 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.
Відповідно до ст.70 ч.3 КК України покарання у виді штрафу, призначене даним вироком, виконувати самостійно від вироку Суворовського районного суду м.Одеси від 26.01.2018 року.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1