Справа №484/68/16-к 18.04.2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0003259, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 січня 2016 року відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Первомайськ Миколаївської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнаного винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_8 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 січня 2016 року ОСОБА_5 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі.
Ухвалено до набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк відбуття покарання рахувати з 21.10.2015 р.
Ухвалено зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання 88 днів попереднього ув`язнення як 176 днів відбуття покарання у виді позбавлення волі.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Захисник ОСОБА_6 просить вирок змінити в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_5 більш м`яке покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 вважає, що призначене покарання не відповідає особі обвинуваченого та є явно несправедливим через свою суворість.
Зазначає, що питання щодо виду умислу у діях ОСОБА_5 судом фактично не досліджено, що говорить про неповне з`ясування обставин, які впливають на розмір покарання обвинуваченого.
Посилається на покази обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні, згідно яких останній зазначив, що під час нанесення удару ножем він дійсно усвідомлював, що спричиняє ОСОБА_9 тілесні ушкодження в життєво важливі органи та свідомо припускав настання таких наслідків як смерть потерпілої, але не бажав їх, а мав намір лише завдати останній фізичного болю.
Стверджує, що ОСОБА_5 , хоча і діяв умисно, але умисел його був не прямий, оскільки наслідків у вигляді смерті ОСОБА_9 він не передбачав та не бажав, а лише передбачав можливість настання таких наслідків та свідомо припускав їх.
Зазначає, що при ухваленні вироку суд не дослідив характер умислу обвинуваченого, що призвело до призначення йому занадто суворого покарання.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
14.10.2015 р. обвинувачений ОСОБА_5 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 перебував за місцем мешкання в АДРЕСА_2 , де разом з останньою вживав спиртні напої. В денний час між обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з приводу зловживання останньою спиртними напоями виник конфлікт, під час якого ОСОБА_9 висловилася на адресу обвинуваченого ОСОБА_5 брутальною лайкою, що дуже розлютило останнього. У відповідь на слова ОСОБА_9 ОСОБА_5 підвівся з ліжка та швидко підійшов до неї. ОСОБА_9 в цей час перебувала біля столу та тримала в руці кухонний ніж, яким готувала їжу. Обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою протиправного позбавлення життя ОСОБА_9 відібрав у останньої ніж та, утримуючи її лівою рукою за плечі, завів праву руку, в якій тримав кухонний ніж, їй за спину та умисно наніс їй один удар ножем в область лопатки з лівого боку, від чого ОСОБА_9 впала на підлогу. Під час нанесення удару ножем обвинувачений ОСОБА_5 усвідомлював, що спричиняє ОСОБА_9 тілесні ушкодження у життєво важливі органи, що неминуче потягне за собою смерть потерпілої, та свідомо бажав настання таких наслідків. У результаті цілеспрямованих дій обвинуваченого ОСОБА_5 протягом короткого проміжку часу на місці події настала смерть ОСОБА_9 .
За з висновком експерта № 317 від 13.11.2015 р., причиною смерті ОСОБА_9 є гостра масивна крововтрата, в результаті проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням лівої легені, що підтверджується наявністю даної рани, мало`кровям внутрішніх органів, малим вмістом крові в полостях серця, наявністю полосчатих крововиливів на внутрішній поверхні серця. У ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани задньої поверхні грудної клітки з пошкодженням верхньої долі лівої легені, крововилив в шкірно-м`язові лоскути голови в області в проекції правого тім`яного бугра. Проникаюча колото-різана рана грудної клітини утворилася від дії будь-якого колото-ріжучого предмету типа ножа (один удар) і відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_5 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який перебуває на обліку у лікаря-нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю, негативно характеризується за місцем проживання, в період часу, який відноситься до інкримінованого йому злочину, та на час ухвалення вироку усвідомлював свої дії та керував ними, визнав обставиною, що пом`якшує покарання щире каяття, обставиною, що обтяжує покарання вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.
Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам, які викладені у вироку. Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України вірно та апелянтом не оспорюються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
Щодо доводів апелянта про те, що умисел ОСОБА_5 був не прямим, оскільки наслідків у вигляді смерті ОСОБА_9 обвинувачений не передбачав та не бажав, а лише передбачав можливість настання таких наслідків та свідомо припускав їх, апеляційний суд доходить наступного.
В суді першої інстанції ОСОБА_5 показав, що протягом дня 14.10.2015 р. він та його співмешканка ОСОБА_9 разом вживали спиртні напої. З приводу зловживання ОСОБА_9 спиртними напоями між ними виник конфлікт, в ході якого вона істерично кричала та сварила його, він також нервував. ОСОБА_9 стояла біля столу, тримала в руці кухонний ніж та готувала їжу. Він пропонував їй заспокоїтися, інакше «підріже» її. Підійшовши до неї, він забрав ніж та охопив її лівою рукою, правою рукою, в якій тримав ніж, наніс удар в область лопатки зліва, розуміючи, що наносить удар ножем в життєво важливий орган людини (грудну клітину) і від цього може настати смерть потерпілої. Стверджував, що наносячи удар ножем, хотів, що їй було боляче. Заподіяти смерть не бажав.
Після цього ОСОБА_9 впала на спину, в області рота з`явилася кров. Він намагався робити штучне дихання, але виявив, що вона померла. Викинув ніж у пічку, він зібрав речі, повідомив сестрі потерпілої, що остання померла, однак приховав, що вдарив її ножем. В подальшому переховувався в м. Первомайську біля сміттєзвалища.
За висновком експерта № 317 від 13.11.2015 р., у ОСОБА_9 виявлено проникаюча колото-різана рана задньої поверхні грудної клітини з пошкодженням лівої легені, канал поранення направлено ззаду наперед зверху донизу, довжиною близько 8 см. Також виявлено крововилив в шкіряно-м`язові клапті голови в проекції правого тім`яного бугра (5х4 см.), який виник від дії тупого твердого предмету (1 удар).
Встановлені фактичні обставини вчиненого ОСОБА_5 діяння у сукупності свідчать про зміст та спрямованість умислу обвинуваченого, а саме, локалізація тілесного ушкодження в життєво важливому органі потерпілої в області грудей; характер тілесного ушкодження, яке є тяжким за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння та має канал поранення довжиною близько 8 см.; застосоване знаряддя злочину ніж; поведінка обвинуваченого та потерпілої, яка передувала події виникнення між ними конфлікту на ґрунті вживання алкогольних напоїв; висловлений обвинуваченим намір «підрізати» потерпілу, а також подальше приховування ним ножа та переховування самого обвинуваченого.
Що стосується виду умислу, передбаченого ч. 2 ст. 24 КК України, то сам обвинувачений в судовому засіданні не заперечував, що усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачав його суспільно небезпечні наслідки у виді настання смерті потерпілої. Про бажання обвинуваченого на настання таких наслідків свідчить наведена вище сукупність фактичних обставин вчиненого ним діяння, зокрема, довжина каналу поранення у потерпілої близько 8 см.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 діяв з прямим умислом, направленим на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 .
З огляду на наведене, доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими, а тому апеляційним судом до уваги не беруться.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до вимог, викладених в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Таким чином, однією з обставин вчинення злочину, яка визначає ступінь його тяжкості, а відтак, підлягає врахуванню при призначенні покарання, є форма вини (умисел або необережність, ст. 23 КК України), а не безпосередньо вид умислу (прямий або непрямий, ст. 24 КК України), як помилково вважає апелянт.
Судом першої інстанції у вироку в достатній мірі умотивовано висновок про умисний характер дій ОСОБА_5 , направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 .
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції, з додержанням вимог ст. ст. 65-67 КК України, врахував обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є особливо тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який з 11.02.2013 р. перебуває на обліку у лікаря-нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю, негативно характеризується за місцем мешкання, визнав обставиною, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, обставиною, яка пом`якшує покарання щире каяття.
Тобто, судом першої інстанції в повній мірі враховані зазначені в апеляційній скарзі обставини вчиненого ОСОБА_5 злочину, в тому числі й умисний характер дій обвинуваченого, направлених на протиправне заподіяння смерті іншій людині, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а тому, на думку апеляційного суду, призначене обвинуваченому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, призначення саме такої міри покарання у вироку належним чином мотивовано, підстав для призначення покарання в мінімальних межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, про що просить захисник, апеляційний суд не вбачає.
За такого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Разом з тим, за змістом вимог ч. 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 р., зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду та тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.
21.06.2017 р. набув чинності Закон України № 2046-VIII від 18.05.2017 р., яким до ч. 5 ст. 72 КК України внесено зміни, відповідно до яких попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
Отже, зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі здійснюється до 20.06.2017 р. включно, а з 21.06.2017 р. попереднє ув`язнення зараховується у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 затриманий 21.10.2015 р. та засуджений 16.01.2016 р. Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді 10 років позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 10.03.2016 р. вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.01.2016 р. залишений без змін, отже вирок, відносно ОСОБА_5 набрав законної сили 10.03.2016 р.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.10.2017 р. ухвала Апеляційного суду Миколаївської області від 10.03.2016 р. скасована та призначено новий судовий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Враховуючи те, що ОСОБА_5 засуджений до покарання у виді позбавлення волі, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 р. з урахуванням змін, внесених Законом України № 2046-VIII від 18.05.2017 р. у строк покарання ОСОБА_5 слід зарахувати, строк попереднього ув`язнення з моменту його затримання 21.10.2015 р. по день набрання вироком законної сили 10.03.2016 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 11.03.2016 р. по 18.04.2018 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 424, 425, 426, 532 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 січня 2016 року відносно ОСОБА_5 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 р., з урахуванням змін, внесених Законом України № 2046-VIII від 18.05.2017 р.) зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 21.10.2015 р. по 10.03.2016 р. (включно) із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, а з 11.03.2016 р. по 18.04.2018 р. з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 21.10.2015 р.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 , який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді
_____________________ ___________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3