Номер провадження 1-кс/643/2909/17
УХВАЛА

ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна в обґрунтування якого зазначив, що ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 06.09.2017 частково задоволено клопотання слідчого у вказаному кримінальному провадженні та накладений арешт на належну ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 . Постановляючи зазначену ухвалу слідчий суддя дійшов висновку про відсутність доказів протиправного використання квартири заявником та існування загрози пошкодження чи знищення майна, а також визнав доведеною необхідність накладення арешту на спірне майно з забороною розпорядження ним, так як присутній ризик відчуження майна, передбачений абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, крім того, судом врахована можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
ОСОБА_5 вважає, що потреба в подальшому застосуванні арешту майна відпала з тих підстав, що останній не є підозрюваним чи обвинуваченим у кримінальному провадженні, санкція ч. 3 ст. 190 КПК України не передбачає конфіскації майна, право власності ОСОБА_5 на зазначену квартиру ніким не оспорюється, квартира не є речовим доказом в розумінні ст. 98 КПК України та взагалі не може бути доказом у кримінальному провадженні. До того ж на теперішній час не дивлячись на тривалість розслідування жодній особі підозру не пред`явлено, порушуються принципи розумності строків розслідування, що, в свою чергу, порушує права ОСОБА_5 як власника майна.
Посилаючись на викладені обставини, відсутність правових підстав арешту майна, передбачених ст.ст. 98, 167, 170, 173 КПК України ОСОБА_5 просить скасувати арешт, накладений на належну йому квартиру АДРЕСА_1 ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 06.09.2017.
В суді представник заявника наполіг на задоволенні клопотання та дав пояснення відповідно до викладених в ньому обставин.
Прокурор проти клопотання заперечував, пославшись на те, що досудове розслідування триває, підготовлений проект повідомлення про підозру одному з фігурантів справи, ризики, які стали підставою для накладення арешту не зникли.
Підставою для накладення арешту вказаним шляхом послужили встановлені судом обставини існування ризику відчуження майна, можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні, а також розумність та співмірність обмеження права власності саме зазначеним шляхом завданням кримінального провадження.
При цьому суд, застосовуючи вказаний захід забезпечення кримінального провадження, послався на положення ч. 1 ст. 170 КПК України, завдання арешту майна та врахував, що спірна квартира фактично є предметом злочину, його доказом і існує ризик її відчуження.
На теперішній час встановлені судом обставини не змінились. Той факт, що арешт накладений на майно добросовісного набувача не дає підстав для його скасування, так як в даному випадку значення має забезпечення режиму збереження майна як речового доказу у найбільш сприятливий, в тому числі для власника майна, спосіб.
Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З погляду на вищевикладене арешт майна не можна вважати необґрунтованим, а потребу в його подальшому застосуванні такою, що відпала, отже клопотання про скасування арешту майна задоволено бути не може.
Керуючись ст.ст. 170, 174, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, -
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1