Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________20.04.2018
Справа № 520/63/18
н/п 1-кп/490/53/2018
У Х В А Л А
20 квітня 2018 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 ,

під час судового розгляду на підставі обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0001333, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одесі, є громадянином України, неодруженим, раніше не судимим, має повну вищу освіту, не працює, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 109, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 294 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
За обвинувальним актом суть обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_4 , полягає у тому, що, входячи до складу суспільної організації "Одеська дружина" та будучи одним з керівників цієї організації, він спільно з іншими керівниками та учасниками цієї організації, кількістю не менше 15 осіб, діючи за попередньою змовою, позиціонуючи себе як силовий блок останньої, з метою здійснення впливу на суспільну думку громадян Одеської та Миколаївської областей для наступного схвалення ними можливого введення російських військ на території цих областей та їх окупації або створення на цих територіях України псевдодержавних проросійських утворень, а також з метою ствердження серед спостерігачів цього заходу впевненості у необхідності силового протистояння діючій державній владі та її захоплення, надання допомоги військовим формуванням Російської Федерації у разі окупації ними Одеської та Миколаївської областей, для досягнення мети їх примусового відокремлення від України, організував та 28 березня 2014 року здійснив автопробіг сполученням Одеса - Миколаїв, присвячений 70-річчю визволенню м. Миколаєва від фашистських загарбників, під час якого учасники цього автопробігу та власне ОСОБА_4 , були одягнутими у військову камуфльовану форму, маски-балаклави, мали при собі щити з написами "Слава беркуту та ВВ", демонстрували прапори Російської Федерації, Андріївський прапор - військово-морський прапор Російської Федерації, чорно-жовто-білий прапор Російської імперії та георгіївські стрічки, а під час зупинок, у тому числі на в`їзді до м. Миколаєва (в мікрорайоні Варварівка на вул. Одеське шосе), а також, близько 17 год., на вул. Адміральській біля пам`ятника Героям-Ольшанцям, проголошували промови і викрикували заклики: "Вперед славяне! Русичи вперед! Слава Руси!, Один за всех, и все за одного!"

Такі, вчинені за ствердженням сторони обвинувачення, дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 1 ст. 109 КК України, як здійснення дій, вчинених з метою насильницьких зміни, повалення конституційного ладу та захоплення державної влади, та за ч. 2 ст. 110 КК України, як здійснення дій, вчинених з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Крім наведеного вище, за обвинувальним актом, ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у тому, що протягом лютого-травня 2014 року, він спільно з іншими особами створив зазначену вище організацію ("Одеська дружина"), у тому числі для силового протистояння ідейним опонентам - представникам проєвропейських рухів і організацій, керував цією організацією та брав участь у її діяльності, тренуваннях її членів з метою отримання навичок поводження зі зброєю та спеціальними засобами (кийками, щитами тощо), навичок бою, тактики його ведення, у тому числі загальновійськового бою, для використання цих навичок в організації масових заворушень, за участі інших керівників організації забезпечував її учасників дерев`яними та гумовими кийками, металевими щитами, засобами захисту, які могли використовуватися при протистоянні з опонентами, тощо, з метою організації масових заворушень, для провокування представників проєвропейських громадських рухів та організації на сутички протягом березня-квітня 2014 року організовував в м. Одесі декілька акцій антидержавного характеру, спрямованих на поширення серед населення ідей сепаратизму, розбрату українського народу, ксенофобії, дестабілізацію суспільно-політичної ситуації, порушення функціонування державних та громадських структур тощо.

Такі, вчинені за ствердженням сторони обвинувачення, дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 294 КК України, як готування до організації масових заворушень, що супроводжувалися опором представникам влади, із застосуванням предметів, які використовувалися як зброя.

Під час судового розгляду 19 квітня 2018 року стороною обвинувачення подано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 діб.

У цьому клопотанні прокурор послався на те, що обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні зазначених вище злочинів є обґрунтованим, він обвинувачується у вчиненні злочинів, за які, в разі визнання його судом винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, а також існують передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики того, що обвинувачений:

- може переховуватися від органів розслідування та суду, що підтверджується відсутністю в нього родинних зв`язків; відсутністю постійного місця роботи і джерела доходів, тяжкістю покарання, яке передбачено санкцією статті, за якою йому пред`явлено обвинувачення, наявністю в нього кримінальних зв`язків серед кола радикально-налаштованих осіб - прихильників неприйняття чинної державної влади в Україні, незаконного відокремлення південно-східних регіонів України та їх приєднання до території Російської Федерації або створення на їх території нових державних утворень;

- може знищити, сховати або сотворити будь-які з речей та документів, які мають значення для встановлення обставини кримінального правопорушення, що підтверджується тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні відносно невстановлених осіб перебуває в стадії досудового розслідування; тим, що всі обставини вчинення кримінального правопорушення на даний час не встановлені; тим, що всі особи, причетні до вчинення кримінального правопорушення і свідки на даний час також не встановлені;

- може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, що підтверджується можливою причетністю ОСОБА_4 до інших злочинів проти основ національної безпеки України, його бажанням уникнути кримінальної відповідальності;

- може вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується можливою причетністю ОСОБА_4 до інших злочинів проти основ національної безпеки України; тим, що йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України, у кримінальному провадженні № 0000380.

Крім цього, у своєму клопотанні прокурор посилається на положення ч. 5 ст. 176 КПК України, які не дозволяють задля запобігання вказаним ризикам застосувати до обвинуваченого будь-який інший запобіжний, менш суворий ніж тримання під вартою.

Обвинувачений та захисник проти задоволення клопотання прокурора заперечували.

В обґрунтування своїх заперечень сторона захисту послалася на те, що ризики наведені прокурором у клопотанні, є абстрактними, реальність цих ризиків прокурором у клопотанні належним чином не обґрунтовується, а тому застосування до обвинуваченого в такому випадку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відповідатиме національному законодавству, а також практиці Європейського суду з прав людини.

Крім цього, у своїх запереченнях сторона захисту послалася на те, що обвинувачений протягом майже чотирьох років безперервно утримується під вартою у слідчих ізоляторах без наявності факту визнання його винуватим у вчиненні злочину вироком суду, який би набрав законної сили.

Також, у своїх запереченнях сторона захисту посилалася на те, що обвинувачений має добру репутацію, вищу освіту, позитивно характеризується, має соціальні та родинні зв`язки на території України, оскільки народився в м. Одесі, має родичів, які проживають у цьому місті, має постійне місце проживання в м. Одесі, отримував в Україні освіту, а тому ствердження сторони обвинувачення про відсутність в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків в України є безпідставним. Та обставина, що обвинувачений не працює, пояснюється його тривалим безперервним перебуванням під вартою, і сама по собі не може обґрунтовувати виправданість подальшого застосування до нього тримання під вартою.

З огляду на доводи, зазначені у запереченнях на клопотання прокурора, сторона захисту просила змінити застосований до обвинуваченого запобіжний захід на такий, що не пов`язаний із триманням під вартою, проти чого заперечував прокурор.

Вислухавши доводи сторін щодо вказаного вище клопотання прокурора, вивчивши надані ними документи, суд дійшов наступного.

Як випливає зі змісту ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як слідує зі змісту ст. 199 КПК України, суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики, враховані при застосуванні такого запобіжного заходу, не зменшилися.

При цьому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Щодо обґрунтованості підозри.
З огляду на відомості про обставини, викладені в обвинувальному акті стороною обвинувачення, їх конкретність та деталізацію, а також на відомості, що містяться у досліджених судом станом на 20 червня 2018 року джерелах доказів, що не визнані судом очевидно недопустимими, зокрема у висновку експертів № 12515/16-39/18559/17-61 від 04.10.2017 за результатами проведення комплексної психолого-лінгвістичної експертизи, у додатку до цієї експертизи - копії протоколу від 20.09.2017 повторного огляду, а також у висновку експерта № 618/1 від 05.12.2017 за результатами проведення судової портретної експертизи та додатку до цього висновку - копії протоколу від 20.09.2017 повторного огляду, суд вважає підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, про які йдеться в обвинувальному акті, обґрунтованою.
Щодо наявності ризиків та неможливості їх запобігання шляхом застосування інших запобіжних заходів, менш суворих ніж тримання під вартою.
Застосовуючи до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд врахував наявність ризику переховування обвинуваченого від суду, ризику вчинення ним інших кримінальних правопорушень, подібних до тих, в яких від обвинувачується, а також ризику незаконного впливу ним на свідків, які не допитані судом.

Враховуючи ці обставини, а також характер та спосіб вчинення кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_4 , суворість покарання, що йому загрожує у разі доведення його винуватості зазначених вище злочинах, зокрема йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, суд погоджується з наявністю зазначених вище ризиків.

Станом на теперішній час обставини, враховані судом при застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу, не зникли. Відповідно, ризики, враховані судом при застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу, не зменшилися.

При цьому, жоден з інших запобіжних заходів, менш суворих ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризику незаконного впливу ОСОБА_4 на свідків, оскільки жоден з альтернативних запобіжних заходів не позбавить його можливості спілкуватися з свідками за допомогою телефонного зв`язку, Інтернету або через інших осіб тощо. Разом з цим, суд вважає саме цей ризик реальним та таким, що достатньо обґрунтовує виправданість продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, зокрема до того часу, коли усі свідки, яких необхідно допитати для встановлення обставин, що є предметом судового провадження, будуть допитані судом.

Оскільки станом на теперішній час жоден зі свідків обвинувачення судом не допитаний, вказаний ризик не зменшився, а отже подальше продовження строку тримання під вартою обвинуваченого є виправданим.

Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігання ризику, передбаченому п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, шляхом застосування до обвинуваченого запобіжних заходів, менш суворих ніж тримання під вартою, що відповідно до ст.ст. 183, 194, 199 КПК України є підставою для продовження строку його тримання під вартою.

Обставини, на які сторона захисту посилається у своїх запереченнях на клопотання прокурора, зокрема репутація обвинуваченого, наявність в нього сталих соціальних зв`язків, родичів на території України, стан його здоров`я тощо, дійсно мають враховуватися судом при визначенні ступеню наведених вище ризиків та можливості їх запобігання шляхом застосування запобіжних заходів альтернативних триманню під вартою. Разом з тим, ці обставини, з огляду на викладене судом вище, не впливають на ступень ризику його незаконного впливу на свідків, а також на можливість запобігання цьому ризику шляхом застосування запобіжних заходів альтернативних триманню під вартою.

Відповідно, клопотання сторони захисту про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу на інший задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 183, 194, 199, 331 КПК України, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання сторони захиступро зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу на інший - відмовити.
Клопотання прокурора задовольнити.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 продовжити до 17 червня 2018 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками кримінального провадження.

Головуючий: