АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

28 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 10 листопада 2017 року,

за участю
власника майна ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 10 листопада 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0004033 від 16.09.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, було задоволено клопотання слідчого СВ Подільського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_7 , про арешт майна та накладено арешт на майно, вилучене за протоколом огляду місця події від 08.11.2017 року, а саме автомобіль марки «Тойота Ленд Крузер», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_8 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ухвали суду, слідчий суддя врахувавши обставини вчинення ймовірного злочину, так як вони викладені в клопотанні слідчого, правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170, 171 КПК України, прийшов до висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на автомобіль марки «Тойота Ленд Крузер», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_8 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки щодо нього існує сукупність підстав і підозр вважати, що він є доказом злочину.

В апеляційній скарзі власник майна ОСОБА_5 просить скасувати арешт майна, яке належить йому на підставі договору купівлі-продажу.

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, апелянт вказує на те, що слідчий суддя, ухвалюючи оскаржуване рішення, припустився порушень кримінального процесуального закону, з огляду на відсутність правових підстав для накладення арешту на належне ОСОБА_5 майно.

Зазначає, що він як власник майна придбав і володіє автомобілем з 10.06.2017 року на підставі договору купівлі-продажу.

Крім того, власник майна наголошує на тому, що судом не взяті до уваги факти про те, що автомобіль перебуває у нього у власності задовго до викрадення автомобіля, про яке йдеться у кримінальному провадженні №0004033.

Також апелянт вказує на те, що заява про крадіжку майна ОСОБА_9 від 16.09.2017 року зареєстрована до дати видачі йому свідоцтва про спадщину, тобто до 29.09.2017 року, отже на момент заяви про крадіжку він взагалі не міг бути власником майна.

Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

В судове засідання прокурор не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у його відсутність.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу суду від 10.11.2017 року було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляючи ухвалу має зазначити перелік майна, яке підлягає арешту.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та слідчий не дотрималися.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під №0004033 від 16.09.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в невстановлений час, за адресою: м. Київ, вул. Копилівська, 68, невстановлена особа, незаконно заволоділа автомобілем марки «Тойота Ленд Крузер», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9

08.11.2017 року в ході огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Семена Сверстюка, 11-Б, було виявлено та вилучено автомобіль марки «Тойота Ленд Крузер», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився гр. ОСОБА_5

09.11.2017 р. слідчий СВ Подільського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Подільського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «Тойота Ленд Крузер», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , з встановленою забороною відчуження, розпорядження та користування даним майном.

10.11.2017 р. ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва клопотання слідчого про арешт майна було задоволено.

Разом з тим, дослідивши обставини кримінального провадження, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дійшов до помилкового висновку про необхідність в накладенні арешту на автомобіль марки «Тойота Ленд Крузер», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_8 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

При цьому слідчий суддя вказаної норми закону не дотримався, оскільки власнику майна ОСОБА_5 в кримінальному провадженні №0004033 від 16.09.2017 року станом на даний час не повідомлено про підозру, при цьому підстав, передбачених ч. 4 ст. 170 КПК України за матеріалами судового провадження не вбачається.

Окрім цього, посилання слідчого судді на ту обставину, що вказане майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України також не містить під собою правового підґрунтя, оскільки дане твердження належним чином необґрунтовано та невмотивоване, а є тільки звичайним посиланням на відповідну норму кримінального процесуального закону. Слідчим суддею не дано належну оцінку тому, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

На підставі викладеного колегія суддів ставиться критично до тверджень слідчого та прокурора про те, що вилучений під час обшуку автомобіль, має доказове значення в даному кримінальному провадженні.

Зокрема, оскільки автомобіль у встановленому порядку не визнаний органом досудового розслідування речовим доказом у кримінальному провадженні, тобто в матеріалах судового провадження відсутня відповідна постанова органу досудового розслідування про визнання його речовим доказом, то в даному випадку не може ставитися питання про накладення на нього арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, виходячи з того, що при цьому нівелюється мета накладення на них арешту, передбачена п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи викладене мотивування клопотання, слідчий в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. Апеляційний суд наявності таких доказів не вбачає.

Як встановлено колегією суддів, надані матеріали клопотання не містять процесуальних документів, що підтверджують належність ОСОБА_5 до категорії осіб, вказаних в ст. 170 КПК України в якості власника майна, на яке може бути накладено арешт.

Так, згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Разом з тим, є слушними доводи апелянта щодо відсутності у сторони обвинувачення достовірних даних того, що автомобіль марки «Тойота Ленд Крузер», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , є об`єктом кримінального правопорушення або отриманий внаслідок злочинної діяльності.

З урахуванням викладеного, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні слідчий не довів необхідності у накладенні арешту на вказане майно, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України мало стати підставою для відмови у задоволенні клопотання, однак безпідставно не було зроблено слідчим суддею.

На підставі викладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України, ухвала слідчого судді як незаконна підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого, як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який, при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 117, 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 2, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Поновити власнику майна ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 10 листопада 2017 року.

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 10 листопада 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0004033 від 16.09.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, якою було задоволено клопотання слідчого СВ Подільського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_7 , про арешт майна та накладено арешт на майно, вилучене за протоколом огляду місця події від 08.11.2017 року, а саме автомобіль марки «Тойота Ленд Крузер», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_8 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого СВ Подільського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 , погодженого із прокурором Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_7 , про накладення арешту на майно, а саме автомобіль марки «Тойота Ленд Крузер», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , із встановленою забороною відчуження, розпорядження та користування даним майном відмовити.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 с і к