№ провадження 11-сс/781/78/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.03.2018 року. м.Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.02.2018 року, якою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Прага, Олександрійського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, військовозобов`язаного, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-09.06.2015 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.1, ч. 2 ст. 185, ст.70 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст.75, 76, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
-28.09.2016 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.289, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70, ст.71 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі; ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 08.12.2016 року змінено вирок та призначено покарання за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 289, ст. 69 КК України 2 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі статті 75, 104 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки
обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме з 17 лютого 2018 року до 14 квітня 2018 року
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді районного суду та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до підозрюваного особисте зобов`язання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в даному випадку доказів обґрунтованості підозри слідчим не було надано. Крім того, слідчим не надано доказів того, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Вважає, що до підозрюваного цілком можливим було б застосувати особисте зобов`язання.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру у тому, що він 17 лютого 2018 року близько 00 години 20 хвилин разом з неповнолітнім ОСОБА_9 , проходячи по АДРЕСА_2 , помітили, що у будинку АДРЕСА_3 , в якому проживав потерпілий ОСОБА_10 , горить світло. У цей час у неповнолітнього ОСОБА_9 разом з ОСОБА_8 виник умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_10 з метою заволодіння майном останнього. З цією метою ОСОБА_8 разом з неповнолітнім ОСОБА_9 , зайшовши на територію двору будинку АДРЕСА_2 , шляхом вибиття вхідних дверей проникли до приміщення домоволодіння ОСОБА_10 , де при вході зустріли останнього. Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне позбавлення життя ОСОБА_10 , з метою заволодіння майном останнього, останні нанесли декілька ударів кулаками рук по голові та обличчю потерпілого після чого він впав на підлогу, а неповнолітній ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , нанесли численні удари ножем потерпілому ОСОБА_10 в область тулубу та шиї. Після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 разом з неповнолітнім ОСОБА_9 заволоділи майном ОСОБА_10 , а саме металевими виробами, які знайшли в приміщенні домоволодіння та з місця скоєння злочину зникли. У результаті зазначених протиправних дій ОСОБА_8 та неповнолітнього ОСОБА_9 , потерпілому ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у вигляді множинних колото-різаних поранень грудної та черевної порожнини, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, так як є небезпечними для життя в момент заподіяння. Після спричинення зазначених тілесних ушкоджень ОСОБА_10 помер від гострої крововтрати.

В діях ОСОБА_8 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.4 ст.187, п.6,12 ч.2 ст.115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.02.2018 року підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 17.02.2018 року до 14.04.2018 року.
Рішення слідчого судді мотивовано тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном (розбій), за попередньою змовою групою осіб, поєднаним з проникненням у житло, із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Слідчим суддею міськрайонного суду враховано обставини визначені, у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме повідомлення ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, вагомість наявних доказів цього, стан здоров`я, наявність соціальних зв`язків, місце проживання.

Крім того, враховано серйозність висунутої підозри ОСОБА_8 , що свідчить про велику суспільну небезпеку кримінальних правопорушень у вчиненні яких останній підозрюється, тяжкість покарання, що загрожує у разі доведеності його вини, особу підозрюваного, а тому встановлено існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість їх запобігання в разі обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідача, в дебатах підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_11 , які підтримали подану апеляційну скаргу захисника та просили задовольнити її, думку прокурора, який просив ухвалу слідчого судді залишити без зміни, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Слідчим суддею при розгляді клопотання встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.6,12 ч. ст.115 КК України.
Дана підозра ґрунтується на зібраних в ході досудового слідства доказах, які під час розгляду клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були об`єктивно дослідженні в судовому засіданні суду першої інстанції та щодо їх допустимості та узгодженості між собою сумнівів у колегії суддів не викликає.
До того ж колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини ( далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Ионкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Відповідно до ст. 12 КК України злочини, передбачені ч.4 ст. 187, п.6,12 ч.2 ст.115 КК України у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 є особливо тяжким та передбачають покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років або довічного позбавлення волі.
Ураховуючи серйозність висунутої проти ОСОБА_8 підозри, а також беручи до уваги дані про особу підозрюваного та обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя місцевого суду міг з певною вірогідністю стверджувати, що ОСОБА_8 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а також може впливати на свідків та іншого підозрюваного, а тому не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.
Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.
Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Проте, враховуючи обставини справи, колегія суддів вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_8 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, можливість незаконно впливати на свідків.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.
Окрім того, останній через тяжкість оголошеної підозри та наявних у справі доказів, зможе з метою уникнення відповідальності вчинити спроби на ухилення від органу досудового слідства та суду.

До того ж, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення в період іспитового строку, через що встановлено наявність ризиків, що він може знову вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування по відношенню до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, так як наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім його процесуальних обов`язків і надасть йому змогу незаконно впливати на свідків для формування тверджень обраної ним по кримінальному провадженню правової позиції або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про те, що у судовому засіданні суду першої інстанції не було доведено наявність ризиків для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованими та спростовуються вищевикладеним.
За вказаних обставин слідчий суддя цілком обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки під час розгляду клопотання встановлені обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 ч. 1 п.п. 1, 3, 4, 5 КПК України та забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
При цьому, колегія суддів ураховує, що у разі наявності ризиків, ЄСПЛ допускає можливість застосування до особи виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.
Так, у справі «Воляник проти України» від 02.10.2014 року, ЄСПЛ вказав, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував і дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і ті, на які захисник посилається в апеляційній скарзі.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177-178 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, а тому її необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без зміни.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 193, 194, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.02.2018 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 строком на 60 днів, а саме з 17.02.2018 року до 14.04.2018 року без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2