АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 215/5789/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/624/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2017 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 , прокурора у кримінальному провадженні на вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 вересня 2017 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000883, за яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Кривий Ріг, громадянка України, не працююча раніше неодноразово судима, останні рази:
- 12.02.2016 р. Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу, за ст. 190 ч. 2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;
- 20.05.2016 р. Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу за ст. ст. 190 ч. 2, 70 ч. 2 КК України, до 3 років 4 місяців позбавлення волі. 18.08.2016 р. ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області, вирок від 20.05.2016 р. Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу змінено в частині призначеного покарання та призначеного покарання до 2 років позбавлення волі;
- 18.10.2016 р. Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу, за ст. ст. 190 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 2 років позбавлення волі;
- 26.10.2016 р. Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу, за ст. ст. 190 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_7
обвинувачена ОСОБА_6
захисник обвинуваченої, адвокат ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 , не оскаржуючи правильності кваліфікації її дій за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України, фактичних обставин вчинених нею кримінальних правопорушень та міри покарання, призначеної за вироком суду першої інстанції просить вирок суду першої інстанції змінити в частині визначення періоду її попереднього ув`язнення, який належить зарахувати до строку її покарання відповідно до ч.5 ст. 72 КК України.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оскаржуючи правильності кваліфікації її дій за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України, фактичні обставини вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного обвинуваченій покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі; за ч.2 ст. 190 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі та на підставі ч.4 ст. 70 КК України остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
За обставин, встановлених судом першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та детально викладених у вироку Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 вересня 2017 року, ОСОБА_6 , повторно, 24.05.2015 р., близько 11-00, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, прийшла до ОСОБА_9 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 та в ході розмови повідомила, що вона нібито привезла подарунки від сестри ОСОБА_9 Лідії з Білорусії, однак, щоб їх доставити до місця проживання ОСОБА_9 , їй потрібно заплатити за транспортування 1500 грн.. Виходячи з довіри до ОСОБА_6 , будучи переконаною у правдивості та добросовісності її дій, ОСОБА_9 передала ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 1500 грн.. Крім цього, ОСОБА_6 знаходячись у квартирі ОСОБА_9 , де у неї раптово виник умисел на таємне викрадення майна, таємно викрала мобільний телефон марки «Nokia 105 RM 908», вартістю 299 грн.. Таким чином, ОСОБА_6 , незаконно заволодівши, грошовими коштами в розмірі 1500 грн. та мобільним телефоном «Nokia 105 RM 908», вартістю 299 грн., з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись майном на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1799 грн..
Вищезазначені дії обвинуваченої ОСОБА_6 органами досудового слідства були кваліфіковані у межах досудового розслідування за ст. 190 ч. 2 КК України за ознаками заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно, та за ст. 185 ч. 2 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, з чим і погодився суд першої інстанції в оскаржуваному вироку.
За вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винуватою і призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 року позбавлення волі.
Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, визначено покарання, шляхом часткового складання покарань, у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч. 4 КК України визначено остаточно покарання, шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком та вироком від 26.10.2016 р. Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу та вважати засудженою до 3 років позбавлення волі.
Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні не обирався.
Строк відбування покарання рахувати з 08.12.2015 р., зарахувавши до нього з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі період з 27.12.2016 р. по 20.06.2017 р., та з розрахунку день за день період з 21.06.2017 р..

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги прокурор у кримінальному провадженні зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 на думку апелянта, фактично не взяв до уваги ступінь суспільної небезпеки вчинених останньою кримінальних правопорушень, що призвело до призначення покарання, яке на думку прокурора, є недостатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нею нових злочинів.

Під час апеляційного розгляду обвинувачена ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_8 , яка діє в її інтересах підтримали апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 , наполягали на її задоволенні, а в задоволенні апеляційної скарги прокурора просили відмовити; прокурор наполягав на задоволенні апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, вирок суду першої інстанції просив скасувати та ухвалити свій вирок, а в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_6 просив відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача та учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні та обвинуваченої ОСОБА_6 підлягають задоволенню за наступних підстав.

Згідно технічного запису судового засідання, журналу судового засідання та вироку суду, обвинувачена ОСОБА_6 при розгляді кримінального провадження повністю визнавала себе винною у скоєних кримінальних правопорушеннях і не оспорювала фактичні обставини провадження та кваліфікацію її дій за ч.2 ст. 185 ч.2 ст. 190 КК України.

На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які учасниками кримінального провадження не оскаржуються.

Між тим, доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання обвинуваченій заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 65 КК України кримінальне покарання призначається у межах санкції статті (санкції частини статті) КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також відповідно до положень Загальної частини КК України. При цьому винній особі має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Між тим, на думку колегії суддів, призначаючи покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції лише формально послався на дані про особу обвинуваченої, наявність обставини, що обтяжує покарання рецидив злочину, та обставини, що його пом`якшують щире каяття, даних про особу обвинуваченої, яка характеризується задовільно та не врахував дані обставини при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 .

Так, суд в достатній мірі не врахував тяжкість вчинених обвинуваченою злочинів та ступінь суспільної небезпеки вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, які хоть і відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, але скоєні в надмірній кількості.

Як на думку колегії суддів, судом першої інстанції при вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_6 поза увагою суду першої інстанції залишились деякі обставини та дані про особу обвинуваченої, яка неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності і тільки за період з 2016 року відносно ОСОБА_6 було ухвалено 4 обвинувальні вироки за ч.2 ст. 190 КК України, покарання за якими остаточно призначалося за правилами ч.4 ст. 70 КК України ближче до мінімальної межі санкції ч.2 ст. 190 КК України, при цьому не враховано судом першої інстанції що останній злочин вчинений ОСОБА_6 щодо потерпілої ОСОБА_9 яка є 1930 року народження, тобто вчинений щодо особи похилого віку, що на думку колегії суддів, є також обтяжуючою покарання ОСОБА_6 обставиною.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченій ОСОБА_6 покарання судом першої інстанції не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, не є достатніми і необхідними для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, внаслідок м`якості.

За викладених обставин колегія суддів погоджується з доводами прокурора у кримінальному провадженні щодо невідповідності вимогам закону покарання, призначеного ОСОБА_6 , внаслідок м`якості, оскільки дійсно відсутні підстави вважати, що мета кримінального покарання може бути досягнута відносно ОСОБА_6 саме при призначенні покарання за вироком суду першої інстанції та вважає за необхідне вирок суду в частині призначеного покарання обвинуваченій ОСОБА_6 скасувати, і відповідно до вимог ст. 420 КПК України ухвалити у цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей за якими остання обвинувачується, але більш суворе ніж за вироком суду першої інстанції.

Так, при призначенні покарання обвинуваченій колегія суддів відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до вимог ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості, особу ОСОБА_6 , яка розкаялася в скоєному, визнала себе винуватою, задовільно характеризується за місцем проживання, але не працює, раніше неодноразово засуджена, тільки у 2016 році 4 вироки постановлено відносно неї, шкоду потерпілим не відшкодувала.

Крім того, відповідно до вимог ст. 67 КК України колегія суддів враховує як обставини які обтяжують покарання ОСОБА_6 це рецидив злочину та скоєння злочину щодо особи похилого віку.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі, але більшим за своїм розміром, ніж призначене судом першої інстанції, але в межах санкції ст.ст. 185 ч.2, 190 ч.2 КК України.

Що стосується вимог обвинуваченої ОСОБА_6 щодо неправильного зарахування строку її попереднього ув`язнення до строку покарання відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України, то на думку колегії суддів ці доводи обвинуваченої є слушними та підлягають врахуванню під час ухвалення вироку.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченої ОСОБА_6 - задовольнити.

Вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 вересня 2017 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000883 відносно ОСОБА_6 - скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_6 покарання:

за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі;

за ч.2 ст. 190 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 4 ( чотирьох) років позбавлення волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Строк покарання рахувати з моменту затримання обвинуваченої ОСОБА_6 08 грудня 2015 року.

Зарахувати ОСОБА_6 період її попереднього ув`язнення до строку покарання , відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні покарання за період з дня її затримання 08.12,2015 року по 20.06.2017 року включно.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

На судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3