В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2018 року Кривоозерський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ;
при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Криве Озеро кримінальне провадження №0000378 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Августівка Біляївського району Одеської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактично проживаючого АДРЕСА_2 , одруженого, не працюючого, раніше судимого:
- 22 січня 2004 року Біляївським районним судом Одеської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, з застосуванням ст.75 КК України - звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 15 березня 2004 року Біляївським районним судом Одеської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України приєднане невідбуте покарання по вироку від 22 січня 2004 року та остаточно призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, на підставі ст.75 КК України звільненого з іспитовим строком 2 роки;
- 02 серпня 2005 року Біляївським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі ст.71, 103 КК України приєднене невідбуте покарання по вироку від 15 березня 2004 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, даних про звільнення не має;
- 02 березня 2009 року Біляївським районним судом Одеської області за ч.2 ст.121, ч.1 ст.296, ч.3 ст.355, ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 7 років, із застосуванням ст.71 КК України приєднано невідбуте покарання по вироку від 02 серпня 2005 року, остаточно призначено покарання 7 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 07 жовтня 2015 року по відбуттю строку;
- 30 червня 2017 року Київським районним судом м.Одеси за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу в сумі 850 грн.;
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України
Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ;

обвинувачений ОСОБА_3 ;

представник потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_6 ;

захисник обвинуваченого ОСОБА_7 ;

в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_3 11 серпня 2017 року близько 02:00 годин приїхав на автомобілі "ВАЗ 21092" р.н. НОМЕР_1 , в смт.Криве Озеро Миколаївської області. Припаркувавши вказаний автомобіль по вул.Гвардійській, направився до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який на праві приватної власності належить ФОП ОСОБА_5 ..
Розуміючи протиправність своїх дій, переслідуючи прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, керуючись корисливими мотивами, з метою особистого збагачення, обвинувачений ОСОБА_3 таємно, шляхом віджиму вхідних дверей та пошкодження ролету, проник до приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", розташованого по АДРЕСА_3 , де використовуючи заздалегідь заготовлений металевий лом та викрутку відчинив двері приміщень магазину з метою виявлення та викрадення цінних речей.
В ході пошуків у кабінеті бухгалтерії ОСОБА_3 виявив металевий сейф, відчинивши двері, якого за допомогою металевого лому, виявив в середині грошові кошти у сумі 217 288 грн., які викрав.
Проте, ОСОБА_3 свій злочинний намір до кінця не довів, так як виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі та був виявлений на місці скоєння злочину працівниками поліції Кривоозерського ВП ГУНП України в Миколаївській області під час втечі з магазину «Універсам» з викраденими коштами в сумі 217 288 грн..
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) у великих розмірах, вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.
10 січня 2018 року між прокурором Кривоозерського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до умов якої обвинувачений визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому сторони досягли порозуміння щодо призначення обвинуваченому покарання за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, відповідно до ч.1 ст.75КК України звільнити від призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки, застосувати п.1,2 ч.1 ст.76 КК України. Відповідно до п.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, п.2 ст.76 КК України повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Представник потерпілої в судовому засіданні вказав, що обвинувачений повністю відшкодував потерпілій ОСОБА_5 матеріальні збитки в розмірі 40 829 грн., претензії матеріального, морального характеру відсутні, про що була надана письмова згода на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 ..

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Крім цього, обвинувачений та його захисник - адвокат ОСОБА_7 стверджували, що вищевказана угода про визнання винуватості укладена добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд, згідно положень ч.2 ст.473 та ч.4 ст.474 КПК України, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_3 його права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, обмеження щодо права оскарження вироку, наслідки невиконання взятих на себе обов`язків, переконався, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин, ніж ті, які передбачені в угоді.

В ході перевірки відповідності зазначеної угоди вимогам КПК України, суд переконався, що її умови відповідають вимогам ст.472 КПК України, не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених положеннями ст.65 КК України, у зв`язку з чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню. Підстав для відмови у затверджені угоди, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 підлягає зміні з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ч.2 ст.373, ст.ст.374, 474, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 10 січня 2018 року укладену між прокурором Кривоозерського відділення Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника - адвоката ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000378 від 11 серпня 2017 року.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Відповідно до вимог п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України на ОСОБА_3 покласти обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши його з-під варти із-зали суду.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, та зобов`язати останнього: - прибувати за кожною вимогою до суду; - не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає за адресою:с.Нерубайське Біляївського району Одеської області без дозволу суду; - повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Речові докази по справі, що зберігаються в кімнаті речових доказів Кривоозерського ВП Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області, а саме: автомобіль марки «ВАЗ -2109», номерний знак НОМЕР_1 , тимчасово вилучений підчас огляду місця події, майна і речей підозрюваного ОСОБА_8 : гаманець чорного кольору, в якому знаходилися грошові кошти у сумі 20 000 грн. номіналом купюр 500 грн. у кількості 16 шт, 200 грн. у кількості 44 шт, 100 грн. у кількості 32 шт, дві візитні картки, чотири дисконтні картки, ( WOG, Shell, UPGOOD, Kava ) страховий поліс на автомобіль марки «Ваз 2109 » р.н. НОМЕР_1 , 200 румунських форентів однією купюрою, пачку таблеток « Araleptiol », акційну картку «WOG », монети у сумі 2 грн. 30 коп., 5 російських копійок 1932 року, сумку темно сірого кольору, виготовлену з тканини, в середині якої знаходилися ножиці «RigeorAs-75F », мобільний телефон марки «Nokia RM 944 » IMEI НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , мобільний телефон « Samsung - GT C 3212 » ІМЕІ НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , з сім картою оператора «Київстар» № НОМЕР_6 , грошові кошти у сумі 2884 грн. номіналом купюр 50 грн. у кількості 43 шт, 20 грн. у кількості 26 шт, 10 грн. у кількості 9 купюр, 5 грн. у кількості 24 купюри, 2 грн. у кількості 2 купюр, грошові кошти у сумі 492 грн. номіналом купюр 50 грн. у кількості 2 шт, 10 грн. у кількості 34 шт, 5 грн. у кількості 10 шт, 1 грн. у кількості 2 шт; кепки, фонарик повернути засудженому.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Кривоозерський районний суд:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.4, 6, 7 ст.474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя :