Справа № 515/1611/17
Провадження № 1-кп/515/12/18

Татарбунарський районний суд Одеської області
В И Р О К

Іменем України

20 лютого 2018 р. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця села Нерушай Татарбунарського району Одеської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , але проживаючого по АДРЕСА_2 , не військовозобов`язаного, з середньою освітою, не одруженого, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

07 липня 2017 року приблизно о 21 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , на подвір`ї зазначеного будинку, в ході сварки, на грунті особистих неприязнених відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс не менше п`яти ударів руками, стиснутими в кулаки в область обличчя потерпілому ОСОБА_4 , внаслідок чого останній впав на землю. Після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направленого на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , коли останній перебував на землі, умисно наніс йому не менше п`яти ударів руками, стиснутими в кулаки в область обличчя та голови.

В результаті умисних, протиправних дій, ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: закритої, внутрішньочерепної травми у формі струсу головного мозку; двох саден вище внутрішнього кінця правої надбрівної дуги; садна у зовнішнього кінця правої надбрівної дуги; синця верхньої і нижньої повіки правого ока; синця верхньої і нижньої повіки лівого ока; синця нижче лівого ока; садна на спинці носа; синця по внутрішній поверхні правої вушної раковини, які не були небезпечними для життя, потягли за собою розлад здоров`я, тривалістю більше 6 днів і не більше 21 дня, і за цим критерієм, згідно п.2.3.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995 року) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, не оспорював фактичних доказів по справі, у вчиненому розкаявся і прохав його суворо не карати та пояснив суду обставини сварки та побиття потерпілого ОСОБА_4 , які мали місце 07.07.2017 року приблизно о 21.30 години, на подвір`ї за місцем проживання потерпілого, який сам запросив його до себе додому по телефону, а потім спровокував з ним сварку з приводу аморальних відносин, які склались між його дружиною ОСОБА_7 та ОСОБА_5 .

Потерпілий ОСОБА_4 підтвердив суду, що обвинувачений ОСОБА_5 прийшов до нього додому 07.07.2017 року приблизно о 21 годині, погодившись поговорити з приводу відносин, що склались у обвинуваченого з його дружиною та, під час розмови, яка переросла в сварку, почав наносити йому удари кулаками по голові та обличчю, а коли він вийшов на подвір`я, повалив його на землю та наніс іще декілька ударів кулаками в область обличчя та голови, спричинивши тілесні ушкодження, які зазначені експертом у висновку. Після цього він проходив курс лікування приблизно 5-6 днів, лікарняний не оформляв. Крім того, не заперечував, що під час сварки, коли він вже лежав на землі, його дружина ОСОБА_7 також нанесла йому один удар вилами, від чого він отримав поріз, але з дружиною він помирився. Найбільше тілесних ушкоджень наніс йому обвинувачений, який повинен понести за це покарання.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому діянні, ніхто з учасників провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав за недоцільне проводити дослідження всіх доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише показаннями обвинуваченого, поясненнями потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо характеризуючих даних на обвинуваченого.

Таким чином, суд повно, усестороннє, об`єктивно аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні докази, приходить до висновку, що умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 125 КК України, за ознаками нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

При обранні покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії невеликої тяжкості, та особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, у їх сукупності.

Також суд враховує повне визнання вини обвинуваченим в судовому засіданні, його щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику за місцем проживання (а.с.34), не перебування на обліку у лікарів нарколога та психіатра (а.с. 32), наявність обставин, що пом`якшують покарання, а також бере до уваги висновки досудової доповіді, складеної органом пробації щодо можливості виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства (а.с.а.с.44-47).

Обставин, що, відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України, обтяжують покарання обвинуваченого, суд не виявив.

З урахуванням вказаних обставин, суд, у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді громадських робіт в межах санкції статті, яка йому інкримінується. При цьому, судом враховуються відношення обвинуваченого до вчиненого та наслідки вчиненого кримінального правопорушення, мотив, мета та спосіб вчинення злочинного діяння, щире каяття та думка потерпілого ОСОБА_4 , який наполягав, у поданій ним заяві до суду (а.с.51), на призначенні суворого покарання обвинуваченому.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, суд вважає необхідним залишити без розгляду на підставі письмової заяви потерпілого (а.с.51), що не позбавляє останнього права звернення до суду з вказаним позовом в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у вигляді 160 /ста шістдесяти/ годин громадських робіт.

Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту початку виконання вироку органами, які відають виконанням вказаного виду покарання.

Контроль за виконанням вироку покласти на Татарбунарський РВ з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням - залишити без розгляду.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України, копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено впродовж 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Суддя Семенюк