Номер провадження: 11-сс/785/27/16
Номер справи місцевого суду: 522/5746/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.01.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 25 березня 2015 року, якою у рамках кримінального провадження №000276 від 11.10.2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289., 290., ч.1 ст.358 КК України, задоволене клопотання прокурора відділу 04/2/2 прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про арешт майна,-

встановив:
Оскарженою ухвалою, у рамках кримінального провадження №000276 від 11.10.2013 року відкритого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289., 290., ч.1 ст.358 КК України, було задоволено клопотання прокурора відділу 04/2/2 прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , та накладено арешт на транспортний засіб "Volkswagen Passat", реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_7 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з забороною користування та розпорядження останніми.
Приймаючи рішення про накладення арешту, слідчий суддя послався на те, що на час розгляду клопотання існували достатні підстави вважати, що зазначений транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію є предметом кримінального правопорушення. В зв`язку з зазначеним та з метою недопущення протиправних дій відносно цього транспортного засобу, забезпечення об`єктивного та всебічного розслідування обставин справи, слідчий судя прийшов до висновку про необхідність накладення на нього арешту.
Не погоджуючись з постановленою слідчим суддею ухвалою, ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга, в якій він, посилаючись на допущення при розгляді слідчим суддею істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушує питання про її скасування.
Так, апелянт вказав, що огляд автомобілю було проведено слідчим у порушення вимог діючого законодавства, в оскарженій ухвалі відсутнє обгрунтування підстав для тимчасового вилучення майна, необхідність арешту автомобілю грунтується на припущеннях та не є предметом розгляду справи. Звернув увагу апеляційного суду, що крім прийняття незаконного на його думку рішення в частині арешту, у даному кримінальному провадженні, у якому він не має процесуального статусу, на підставі оскаржуваного рішення його безстроково було позбавлено документа, який посвідчує права користування спеціальним правом, без дотримання порядку, встановленого ст.149,150 КПК України.

Також апелянт зазначив, що розгляд клопотання слідчого про накладення арешт на тимчасово вилучене майно було проведено поза встановленим кримінальним процесуальним законом строком, передбаченим ч.1 ст.172 КПК України.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та прийняти нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт по суті звернення.
Заслухавши доповідь судді-доповідача; прийнявши до уваги викладені в апеляції доводи ОСОБА_7 ; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін; вивчивши матеріали судового і кримінального проваджень; перевіривши доводи апеляційної скарги;апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вирішуючи питання про можливість розгляду апеляційної скарги особи, процесуальний статус якої не визначений в даному кримінальному проваджені, апеляційний суд виходить з наступного:

З урахуванням положень ст.ст. 2,7 КПК України, якими визначені завдання кримінального судочинства, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Як вбачається з клопотання прокурора, наданих апелянтом копій матеріалів та матеріалів судової справи, на момент затримання транспортного засобу, зазначеним автомобілем "Volkswagen Passat", реєстраційний номер НОМЕР_1 керував ОСОБА_7 , який пояснив, що цей автомобіль належав іншій особі, у якої він придбав його, однак в органах ДАІ, його перереєстрацію не провів.

Таким чином, з урахуванням аналізу норм закону, закріплених в ч.1 ст.174, п. 10 ч. 1 ст. 393 КПК України, ОСОБА_7 є особою, яка може звернутися з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно, оскільки ці дані свідчать про те, що ОСОБА_7 на законних підставах користувався зазначеним майном. Інших даних, які спростовували ці обставини, у матеріалах справи відсутні та апеляційним судом не встановлено.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної ухвали слідчого судді, апеляційний суд виходить з наступного.

Як вбачається з наданих у судовому засіданні прокурором матеріалів, в провадженні слідчого відділу ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000276 від 11.10.2013 року з правовою кваліфікацією за ч.3 ст.289., 290., ч.1 ст.358 КК України.

У рамках проведення досудового розслідування були проведені процесуальні дії, в тому числі отриманий висновок експерта за результатами проведення судово-трассологічної експертизи №11 від 28.04.2015 року, згідно якого, номер кузову автомобілю"Volkswagen Passat", реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_7 змінювався шляхом його видалення разом з частиною номерної деталі прямокутної форми та приєднання на її місце за допомогою зварювального аппарату фрагменту металу аналогічних розмірів без будь яких маркувальних позначень. Ці дані свідчать про існування в діях невстановленої на даний час особи ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України та вказують на те, що зазначений автомобіль є предметом його вчинення та має значення для встановлення обставин у даному кримінальному проваджені.

Крім того, надані прокурором матеріали містять дані про затримання на території Любашівського району Одеської області транспортного засобу "Volkswagen Passat 1.9 TDI", реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_8 , тобто транспортний засіб з аналогічними реєстраційними номерами.

За даним фактом Любашівським РВ ГУМВС України було розпочате кримінальне провадження за №0000145 від 28.02.2015 року за ознаками ст.290 КК України. Згідно до висновку експерта №1459 від 06.05.2015 року, отриманого у рамках розслідування цього кримінального провадження, зазначений транспортний засіб має сліди заміни кузову автомобілю.

Ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 03.03.2015 року на автомобіль "Volkswagen Passat 1.9 TDI", реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_8 , був накладений арешт.

Також надані прокурором матеріали містять дані про наявність двох технічних паспортів на аналогічний транспортний засіб, з однаковими реєстраційними документами, які зареєстровані на одну і ту ж особу - ОСОБА_9 , однак видані різними реєстраційними підрозділами УДАІ.

Так, на автомобіль, яким керував ОСОБА_7 було представлене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого ВРЕВ-8 УДАІ в м. Києві, а на автомобіль, яким керував ОСОБА_8 представлене свідоцтво серії НОМЕР_3 , видане Раухівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області, що також підтверджує незаконність одержання відповідними особами реєстраційних документів.

Ці обставини вказують на наявність достатніх даних про вчинення невстановленими на даний час особами кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 КПК України.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді, суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає майно арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Згідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Таким чином, з урахуванням встановлених вище обставин, апеляційний суд вважає, що автомобіль "Volkswagen Passat", реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_7 та свідоцтво про його реєстрацію, на які слідчим суддею був накладений арешт відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, а саме на нього можливо накласти арешт, оскільки є всі обґрунтовані підстави вважати, що вказане майно могло бути пристосовано та використано як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди.

За таких обставин, доводи апелянта про відсутність підстав для накладення арешту на зазначене в ухвалі слідчого судді майно, які не є власністю підозрюваного чи обвинуваченого не можуть бути прийняті до уваги.

При цьому, апеляційний суд вважає безпідставними вимоги апелянта стосовно скасування ухвали слідчого судді в зв`язку з розглядом слідчим суддею клопотання прокурора про накладення арешту поза межами, передбаченого ч.1 ст.172 КПК України строку, оскільки зазначене порушення не може слугувати безумовною підставою для скасування ухвали, так як безпосередньо не стосується предмету розгляду питання щодо накладення арешту на майно.

Також є безпідставними вимоги апелянта стосовно скасування ухвали слідчого судді в зв`язку з проведенням на думку апелянта огляду в порушення вимог чинного законодавства оскільки як вбачається з наданих матеріалів, зазначений огляд та подальше затримання автомобілю було проведено у відповідності до вимог кримінального процесуального закону.

Що стосується доводів апелянта в частині розгляду питання щодо накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію автомобілю, в результаті якого він був позбавлений можливості користування спеціальним правом в порушення вимог діючого законодавства та без врахування вимог ст.149,150 КПК України, то вони не грунтуються на законі, оскільки нормами Глави 13 КПК України, якими визначені загальні положення тимчасового обмеження у користуванні спеціальним правом та порядок обмеження такого права, передбачена можливість розгляду питання щодо позбавлення такого права для припинення чи запобігання вчинення кримінального правопорушення безпосередньо відносно особи, яка була затримана у порядку ст.208 КПК України, якою ОСОБА_7 не являвся.

Таким чином апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, слідчим суддею прийнято законне та обгрунтоване рішення, в зв`язку з чим підстав для задоволення апеляції та скасування ухвали слідчого судді не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 419, 422 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 25.03.2015 року, якою накладено арешт на транспортний засіб "Volkswagen Passat", реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_7 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з забороною користування та розпорядження останніми - залишити без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошено о 9 год. 10 хв. 15.01.2016 року.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 . ОСОБА_10 .