№ 5 6125 ск 17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНи
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянула в судовому засіданні 12 грудня 2017 року в м. Києві касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 серпня 2017 року.

Вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23 червня 2017 року

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше неодноразово судимого, останнього разу вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 лютого 2017 року за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 5 місяців арешту,

засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України, на 4 роки позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 серпня 2017 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.

За вироком суду, ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він 1 травня 2016 року, приблизно о 22 год. 00 хв., таємно, проник до підсобного приміщення житлового господарства, що по АДРЕСА_1 , звідки викрав майно потерпілого ОСОБА_6 , спричинивши майнову шкоду останньому на загальну суму 1104 грн.

Крім того, 23 травня 2016 року, приблизно о 22 год. 00 хв., перебуваючи за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , вчинив замах на таємне викрадення майна потерпілого ОСОБА_7 , чим намагався заподіяти шкоду останньому на суму 1300 грн., проте злочинний намір не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки його дії були припинені потерпілим.

Крім того, 2 червня 2016 року, приблизно о 00 год. 30 хв., перебуваючи на ринку по вул. Коновальця, між будинками АДРЕСА_2 , 108 та АДРЕСА_3 , повторно, таємно, проник до підсобного приміщення звідки викрав майно потерпілої ОСОБА_8 , спричинивши майнову шкоду останній на загальну суму 872 грн. 16 коп.
Крім того, 15 вересня 2016 року, приблизно о 00 год., повторно, таємно, проник до житлового господарства де раніше проживав, що по АДРЕСА_1 , звідки викрав майно потерпілого ОСОБА_9 , спричинивши майнову шкоду останньому на суму 1500 грн.
Крім того, 16 вересня 2016 року, приблизно о 23 год. 30 хв., повторно, таємно, проник до салону автобуса « ІНФОРМАЦІЯ_2 » д.н.з. НОМЕР_1 , який стояв на узбіччі біля домогосподарства по АДРЕСА_1 , звідки викрав майно потерпілого ОСОБА_9 , спричинивши майнову шкоду останньому на суму 1589 грн.
Крім того, 17 вересня 2016 року, приблизно о 5 год. 30 хв., повторно, таємно, з металевої підставки, встановленої біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що по АДРЕСА_4 , викрав майно потерпілої ОСОБА_10 , спричинивши майнову шкоду останній на суму 1000 грн.
Крім того, 30 вересня 2016 року, приблизно о 23 год. 00 хв., повторно таємно, зайшовши до домогосподарства АДРЕСА_1 , проник до житлового будинку, де проживає особа похилого віку ОСОБА_11 разом з ОСОБА_12 , звідки викрав майно потерпілої ОСОБА_11 , спричинивши майнову шкоду останній на загальну суму 320 грн., а також викрав майно потерпілого ОСОБА_12 , спричинивши майнову шкоду останньому на загальну суму 1730 грн.
У касаційній скарзі захисник порушує питання про скасування судових рішень у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, внаслідок суворості. При цьому посилається на те, що судами не враховано у повній мірі особу засудженого та всі пом`якшуючі покарання обставини, в результаті чого йому призначено занадто суворе покарання. Апеляційний суд, у порушення вимог ст. 419 КПК України, вказаних порушень не усунув та безпідставно вирок місцевого суду залишив без змін.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доводи касаційної скарги засудженого про порушення щодо нього загальних засад призначення покарання, на думку колегії суддів, є непереконливими.

Як убачається з наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, при призначенні засудженому покарання суд врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів та дані про особу засудженого.

Так, обґрунтовуючи висновок щодо виду і міри покарання ОСОБА_5 та призначаючи йому покарання у виді позбавлення волі, суд виходив з того, що засуджений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо, враховано позицію потерпілих, які просили покарати засудженого згідно закону. Також, судом враховано конкретні обставини кримінального провадження. Обставинами, які пом`якшують покарання засудженому судом визнано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, часткове усунення заподіяної злочинами шкоди, відсутність у потерпілих матеріальних претензій до засудженого. Обставинами, які обтяжують покарання засудженому судом визнано рецидив злочинів, вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Врахувавши всі зазначені обставини в сукупності, у тому числі і ті на які захисник посилається у своїй касаційній скарзі, суд обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення та перевиховання засудженого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, та правильно призначив покарання у виді позбавлення волі з застосування положень ст. 70 КК України.

На думку колегії суддів, суд призначаючи засудженому ОСОБА_5 покарання, вимог статей 65-67 КК України не порушив, оскільки призначене йому покарання відповідає характеру і ступеню тяжкості вчинених ним злочинів, всім обставинам кримінального провадження і є необхідним для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, як це передбачено ст. 65 КК України.

Підстав вважати призначене засудженому ОСОБА_5 покарання явно несправедливим через його суворість, про що захисник зазначає у своїй касаційній скарзі, не вбачається.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, п. 6 розділу ХII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року, колегія суддів
п о с т а н о в и л а :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 серпня 2017 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3