В И Р О К
іменем України
06 лютого 2018 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

При секретарі ОСОБА_4

За участю прокурора ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6

ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9

ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000061, за обвинуваченням:

ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпрі, громадянина України, не одруженого, дітей не має, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, та

ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Дніпрі, громадянина України, не одруженого, дітей не має, працював експедитором ПП «АБ плюс», раніше не судимого, зареєстрованого та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:
У перших числах серпня 2012 року, ОСОБА_13 зустрівся з раніше йому знайомим ОСОБА_14 , перед яким у ОСОБА_13 за невстановлених обставин виникли боргові зобов`язання в сумі 500 гривень.

ОСОБА_13 , отримавши зазначену суму грошей у ОСОБА_14 , в подальшому витратив їх на власні потреби. При цьому, знаючи про те, що ОСОБА_14 необхідно буде віддавати гроші, у ОСОБА_13 , який, не бажаючи повертати вказану суму грошей і знаючи наперед, що у ОСОБА_14 при собі завжди є грошові кошти і золоті прикраси, виник злочинний намір, спрямований на напад з метою заволодіння майном ОСОБА_15 шляхом розбою, з наступним умисним протиправним заподіянням йому смерті.

У силу своїх антропометричних даних ОСОБА_16 не зміг би реалізувати свій злочинний намір, оскільки ОСОБА_14 значно перевищував його за фізичними даними, у зв`язку з чим, ОСОБА_16 з метою реалізації задуманого злочинного плану, став підшукувати співучасника злочину, який би за своїми фізичними даними зміг би сприяти реалізації спланованого умисного злочину.

04 серпня 2012 року ОСОБА_16 перебуваючи в районі вул. Калинової у м. Дніпро (на той час - Дніпропетровську), зустрів раніше йому знайомого ОСОБА_17 , який за фізичними даними підходив для співучасті у злочині і якого ОСОБА_16 визначив для себе як співучасника злочину. У розмові з ОСОБА_17 , приховуючи реальний корисливий мотив планованого ним злочину, ОСОБА_16 став повідомляти неправдиві дані, про те, що « ОСОБА_14 створює йому вкрай несприятливі умови роботи на підприємстві, де він працює», при цьому ОСОБА_16 став висловлювати ОСОБА_17 свій злочинний план щодо навмисного вбивства колеги по роботі. Одночасно з цим, щоб зацікавити ОСОБА_17 і схилити його до участі у навмисному вбивстві, ОСОБА_16 пообіцяв ОСОБА_17 посприяти в працевлаштуванні останнього на підприємстві, де він працював за усною домовленістю, на що ОСОБА_17 повідомив, що йому необхідний час поміркувати.

11 серпня 2012 року в денний час ОСОБА_16 за попередньою домовленістю зустрівся з ОСОБА_17 . В розмові останній висловив свою згоду брати участь в умисному вбивстві ОСОБА_14 . Таким чином, співучасники злочину ОСОБА_16 і ОСОБА_17 вступили між собою в попередню злочинну змову на вчинення умисного вбивства групою осіб. Згідно їх злочинного плану, ОСОБА_16 зобов`язаний був привести ОСОБА_14 до місця злочину, де, наносячи ножові поранення, вбити потерпілого. У свою чергу, ОСОБА_17 зобов`язаний був у разі вчинення потерпілим опору, подавити його волю до опору, а в разі необхідності позбавити життя потерпілого шляхом удушення, і всіляко сприяти полегшенню скоєння вказаного злочину.

У цей же день, тобто 11 серпня 2012 року в денний час ОСОБА_16 спільно з ОСОБА_17 з метою підшукування місця для здійснення підготовлюваного злочину, приїхали в район стадіону, розташованого по вул. Універсальній буд. 5, де ОСОБА_16 вказав на безлюдне місце серед заростей, розташоване поруч з будинком АДРЕСА_4 (на той час Дніпропетровську). При цьому, ОСОБА_16 визначив це місце, як місцем вчинення вище вказаного злочину. Після цього, ОСОБА_16 , діючи згідно відведеної йому ролі у вчиненні злочину, подзвонив потерпілому ОСОБА_14 , якому для повернення назад грошей в сумі 500 гривень запропонував зустрітися о 23:00 год. 25 серпня 2012 року в район стадіону по вул. Універсальній в м. Дніпро (на той час Дніпропетровську), то в час та місці, заздалегідь обговорених зі співучасником злочину ОСОБА_17 . Потерпілий ОСОБА_14 , будучи впевненим в сумлінності дій ОСОБА_18 , погодився на його пропозицію.

15 серпня 2012 року приблизно о 20:30 год. ОСОБА_16 , готуючись до злочину, взяв за місцем свого проживання, заздалегідь заготовлені для нападу і вбивства - рукавички, мотузку, ніж розкладний з ліхтариком, з довжиною клинка 86 мм., довжиною руків`я 117 мм. Після чого проїхав у заздалегідь обговорене місце до співучасника ОСОБА_17 в районі вул. Калиновій у м. Дніпро (на той час Дніпропетровську), де ОСОБА_16 передав ОСОБА_17 знаряддя злочину - мотузку, за допомогою якої у разі потреби, останній був зобов`язаний задушити потерпілого. Після чого, діючи згідно відведеної кожному ролі в скоєнні злочину, ОСОБА_17 пройшов на місце скоєння запланованого злочину, а ОСОБА_16 - до центрального входу стадіону «ім. Кірова», розташованого по вул. Універсальній, б. 5, в м. Дніпро (на той час Дніпропетровську), де його очікував ОСОБА_14

15 серпня 2012 року приблизно о 22:30 год. ОСОБА_16 , перебуваючи біля центрального входу на стадіон «ім. Кірова» від заводу «ВРЗ», розташованого по вул. Універсальній, б. 5, у м. Дніпрі (на той час Дніпропетровську), продовжуючи діяти згідно відведеної йому ролі в скоєнні злочину, запропонував ОСОБА_14 під надуманим приводом проїхати в гараж, де нібито лежали гроші в сумі 500 гривень. На що ОСОБА_14 , будучи впевненим у сумлінності дій ОСОБА_18 , проїхав на своєму моторолері за вказаним ОСОБА_19 маршруту разом з останнім у якості пасажиру. При цьому ОСОБА_16 , діючи за заздалегідь визначеним злочинним планом, проїжджаючи біля обговореного раніше місця майбутнього скоєння злочину, попросив у ОСОБА_14 зупинитися поруч з будинком АДРЕСА_4 (на той час Дніпропетровську), де їх вже очікував ОСОБА_17 . Під приводом справлення природних потреб ОСОБА_16 відійшов трохи вбік, де, готуючись до скоєння злочину, з метою приховання слідів, одягнув на руки печатки і дістав ніж для використання як знаряддя злочину.

У цей же день, тобто 15 серпня 2012 року, приблизно в 22:35 год., ОСОБА_16 , перебуваючи в безпосередній близькості від потерпілого ОСОБА_14 , на тому ж заздалегідь спланованому місці злочину, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на напад з метою заволодіння майном ОСОБА_14 та вбивство останнього, підійшов до ОСОБА_14 , після чого, використовуючи вище зазначений ніж як знаряддя злочину, застосовуючи насильство, небезпечне для життя і здоров`я потерпілого, діючи умисно, з корисливих мотивів, завдав ним один удар ОСОБА_14 в тулуб праворуч. У цей час ОСОБА_14 , виявивши загрозу для свого життя та здоров`я, з метою припинення злочинних дій ОСОБА_18 , став кричати і кликати оточуючих на допомогу. Тим часом ОСОБА_16 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_17 , умисно наніс не менше 4 ударів ножем потерпілому в область шиї, яка є життєво - важливим органом. У цей час ОСОБА_17 , знаходячись поряд із співучасником злочину ОСОБА_19 , діючи умисно, з іншим особистим інтересом, згідно розподілених ролей, спостерігав за навколишнім середовищем, щоб попередити останнього про появу сторонніх осіб. Тим часом, від завданих ножових поранень потерпілий ОСОБА_14 впав на землю. Після чого ОСОБА_16 , продовжуючи переслідувати корисливу мету, навмисно наніс не менше 4 ударів ножем в область шиї та тулуба, які є життєво-важливими органами. Весь цей час потерпілий ОСОБА_14 продовжуючи вживати заходи для припинення вчинюваних щодо нього злочинних дій, продовжував голосно вигукувати, кликати на допомогу. Однак ОСОБА_16 , бажаючи довести злочинний умисел до кінця, продовжуючи використовувати наявний у нього ніж як знаряддя злочину, з метою позбавлення життя потерпілого, умисно наніс ним ОСОБА_14 ще не менше 30 ударів в область кінцівок, тулуба, обличчя та шиї, що є життєво - важливими органами.

Внаслідок нанесених ударів ножем, потерпілому ОСОБА_14 були спричиненні тілесні ушкодження у вигляді: колото-різана рана (№ 1) на задній поверхні лівого плеча з раньовим каналом, який прямує ззовні-до середини зверху-вниз на глибину біля 14 см.; колото-різана рана (№ 2) на задній поверхні тулуба праворуч з раньовим каналом, який прямує зверху-вниз ззовні-до середини і проникає у порожнину на задню поверхню нижньої частки правої легені(довжина раньового каналу близько 7 см.); колото-різана рана (№ 3) на цій же поверхні з раньовим каналом, який прямує ззовні-до середини дещо зліва на право-у клітковину правої нирки (довжина раньового каналу біля 11 см.); колото-різана рана (№ 4) на зовнішній поверхні правого плеча з раньовим каналом, який прямує знизу - вверх на глибину 3 см.; різана рана (№ 5) на зовнішній поверхні правого передпліччя глибиною 0,1 см.; різана рана (№ 6) на правій кисті у проміжку між першим та другим пальцем глибиною до 2 см.; різана рана (№ 7) на 1-му пальці правої кісті глибиною 0,7 см.; різана рана (№ 8) на тильній поверхні правої кисті між 3-м та 4-м пальцем глибиною 0,7 см.; різана рана (№ 9) на тильній поверхні правої кісті глибиною 0,5 см; різана рана (№ 10) на долонній поверхні другого пальця правої кисті глибиною 0,8 см.; колото-різана рана (№ 11) на правому плечі з рановим каналом, який прямує ззаду-наперед у бік ключиці на глибину біля 4,5 см.; колото-різана рана (№ 12) у правій наключичній ділянці з раньовим каналом, який прямує у бік ключиці на глибину до 7-ми см.; колото-різана рана (№ 13) на зовнішній поверхні лівого передпліччя глибиною 0,5 см.; колото-різана рана (№ 14) на лівому плечі з раньовим каналом , який прямує ззовні - до середини; різана рана (№ 5) на лівій кісті посередині глибиною 1,3 см.; різані рани (№ 16-21) на лівій кисті глибиною від 0,2 до 1,6 см.; різана рана (№ 22) у правій тім`яній ділянці з переходом на вушну раковину глибиною 1,3 см.; різана рана (№ 23) у правій завушній ділянці глибиною 0,2 см.; різана рана (№ 24) на задній поверхні шиї ліворуч глибиною 0,3 см.; колото-різана рана (№ 25) на задній поверхні шиї ліворуч з раньовим каналом, який прямує ззовні-до середини зліва-направо на глибину до 10 см. через м`язи, під шкірні поверхневі та дрібні судини; колото-різана рана (№ 26) на правій щоці з рановим каналом, який прямує зверху вниз на глибину до 5-ти см.; різана рана (№ 27) у правій виличній ділянці глибиною 0,3 см.; різана рана (№ 28) на переніссі глибиною 0,3 см.; різані рани (№ 29,30) на підборідді глибиною 0,2 см.; колото-різана рана (№ 31) у лівій щічній ділянці з раньовим каналом, який прямує знизу-вверх на глибину 2см.; колото-різана рана (№ 32) у лівій щічній ділянці з раньовим каналом , який прямує зверху вниз; колото-різана рана (№ 33) у лівій перед вушній ділянці з рановим каналом, який прямує зверху-вниз на глибину 2,5 см.; колото-різана рана (№ 34) на лівій вушній раковині з переходом на шию з раньовим каналом , який прямує у бік кута нижньої щелепи ліворуч на глибину до 6 см. Через поверхневі судини, м`язу, біля вушну залозу; колото-різана рана (№ 35) на лівій бічній поверхні шиї з раньовим каналом , який прямує зліва-направо на глибину 4,5 см. через м`яз, під щелепну залозу, яремну вену; колото-різана рана (№ 36) на передній поверхні грудної клітини ліворуч з рановим каналом, який прямує спереду-назад, справа-наліво в плевральну порожнину на глибину до 5-ти см. до клітковини середостіння; колото-різана рана (№ 37) на передній поверхні шиї праворуч з раньовим каналом, який прямує в глиб зліва-направо через м`яз, судин дрібних калібрів у клітковину за праву ключицю на глибину до 5-ти см.; колото-різана рана (№ 38) на правій бічній поверхні шиї з раньовим каналом, який прямує зверху-вниз на глибину 4-ри см. у м`яз; колото-різана рана (№ 39) на черевній стінці праворуч у ділянці клубової кістки з раньовим каналом, який прямує справа - наліво у клубовий м`яз та м`язи черевної стінки; крововиливи у раньових каналах відповідно ранам, 6-ть синців у лобній ділянці; 11 саден на лівому плечі, грудній клітині по лівій бічній поверхні, лівій гомілці, 2 синця на лівій бічній поверхні шиї.

ОСОБА_16 , переконавшись в тому, що потерпілий внаслідок нанесення тілесних ушкоджень перебуває в безпорадному стані і не подає ознак життя, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою збагачення, виходячи за межі попередньої домовленості з ОСОБА_20 , уник матеріальних витрат з повернення ОСОБА_14 боргу в сумі 500 гривень, а також, зняв з руки потерпілого ОСОБА_14 золотий браслет, вартістю 10133,20 грн., який залишив собі, після чого ОСОБА_16 з ОСОБА_17 , який не був обізнаний про корисливі мотиви останнього, з місця злочину зникли і ОСОБА_13 розпорядився викраденим браслетом на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_14 майновий збиток на суму 10113,20 грн.

Потерпілий ОСОБА_14 від завданих йому ОСОБА_13 , який діяв за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_17 , тілесних ушкоджень у вигляді: численних різаних та колото-різаних поранень кінцівок, тулуба, шиї та голови, з ушкодженням внутрішніх органів та судин різних калібрів, з подальшим розвитком малокрів`я, на місці скоєння злочину помер.

ОСОБА_13 в судовому засіданні свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення заперечив частково та показав, що ОСОБА_14 знав задовго до цих подій, оскільки навчався з ним в одній школі. Після школи вони деякий час не спілкувалися, а незадовго до описаних подій випадково зустрілися на «Березинці» та обмінялися телефонами. В середині липня 2012 року йому ОСОБА_21 зателефонував та попросив в борг 500 грн., які він йому після зустрічі в той же день дав. Через пару днів ОСОБА_14 подзвонив і запитав, як віддати гроші. Оскільки він був зайнятий на роботі, то запропонував зустрітися раніше. Він подзвонив ОСОБА_14 десь на 3-й день увечері, але той слухавку не взяв, передзвонивши наступного дня, коли він знову працював і був зайнятий, через що між ними відбулася неприємна розмова, яка, мабуть, заділа ОСОБА_14 , через що у останнього виникло неприязне ставлення до нього. ОСОБА_14 йому більше не телефонував і на його дзвінки не відповідав. Лише в перших числах серпня ОСОБА_14 відповів на його дзвінок і на його запитання з приводу грошей, сказав що не раніше 15 серпня. 15 серпня 2012 року приблизно в обідній час він подзвонив ОСОБА_14 з мобільного телефону, але той не відповідав. Коли він подзвонив з таксофону, ОСОБА_14 взяв слухавку і він тому сказав, що сьогодні їде до батьків і йому потрібні його гроші. ОСОБА_14 запропонував зустрітися о 23:00 год., але він наполіг на 22:45 год., оскільки остання електричка відправлялася о 22:59 год. Ввечері 15 серпня 2012 року, коли він йшов на зустріч з ОСОБА_14 , то взяв з собою ОСОБА_17 для того, щоб якщо ОСОБА_14 запізниться, він побіжить на електричку, а ОСОБА_17 візьме гроші та передасть його сестрі Христині. ОСОБА_14 на зустріч приїхав о 22:40 год. на мопеді і сказав, що грошей немає, але можна поїхати до бару « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де він візьме гроші у свого знайомого. Він на пропозицію погодився, і вони поїхали з ОСОБА_14 на його скутері, а ОСОБА_17 пішов додому та попросив його подзвони потім, сказати що і як. Він відчував, що ОСОБА_14 веде себе дивно, дуже нав`язливо його тягне до «Ягерю» і щоб туди не їхати, він сказав ОСОБА_14 , що хоче в туалет. ОСОБА_14 звернув з дороги, під`їхав до кущів та зупинився. Місце зупинки той обрав сам. Коли він вставав з мопеду, то вже був впевнений, що біля «Ягеря» його чекали неприємності і свої підозри висловив ОСОБА_14 , що того дуже розізлило. По реакції останнього він зрозумів, що виявився правим, і висловив намір йти на електричку. ОСОБА_14 схопив його за плече, щоб утримати, а він прибрав руку останнього. Відчуваючи свою фізичну перевагу, ОСОБА_14 вирішив подавити його морально - демонстративно зняв браслет з руки та поклав в кишені, демонструючи готовність до бійки. Бійка в його плани не входила і він до останнього намагався уникнути конфлікту і зробив так, як його вчив батько - в критичних ситуаціях потрібно відвернутися від опонента та зробити вигляд, що шукаєш річ, яку тільки що упустив, чи зробити вигляд, що намагаєшся підкурити сигарету. У будь-якому випадку, повертаючись спиною, заспокоюєш людину і даєш зрозуміти, що не несеш загрози. В більшості випадків це спрацьовувало. Він до ОСОБА_14 відвернувся спиною, але в цей момент відчув сильний удар по голові, від якого він зігнувся і рюкзак зісковзнув з його плеча на голову. ОСОБА_14 схопив його за куртку на спині і наніс удар мотоциклетним шоломом по голові, а потім почав наносити удари ногами. Він зробив крок назад, щоб піти від ударів, але куртка і светр задерлися йому на голову і він перестав будь що бачити. Йому не вистачало повітря, а ОСОБА_14 продовжував наносити удари. Перебуваючи в такому безпорадному стані, з огляду на те, що вага ОСОБА_14 вдвічі більша за його, той на дві голови вищий за нього, він нічого не бачив за курткою та светром на голові, і, головне, не маючи можливості дихати, він не міг чинити належного опору. У нього спрацював інстинкт самозбереження, він був змушений дістати з кишені штанів ніж і щоб звільнитися від удушення почав бити, імовірно, по руках ОСОБА_14 , адже бив наосліп. Після того, як він завдав кілька ударів, вони обидва впали на землю і в запалі бійки він продовжував наносити удари. Стверджує, що не міг нанести стільки ударів, як встановлено висновком експерта, оскільки вдарив ОСОБА_14 ножем близько 5 разів. Коли він зупинився і піднявся, ОСОБА_14 залишився лежати. Все було як в тумані, він нічого не розумів. В голові лунали тільки останні слова ОСОБА_17 : «Подзвони, що і як». У кишенях телефону не було, і підсвічуючи ліхтариком на ножі, він став його шукати на землі. Побачивши браслет потерпілого, він підняв його і поклав в кишеню. Потім, підібравши свій рюкзак, він знайшов свій телефон. Як опинився вдома, де і як дзвонив ОСОБА_17 - він не пам`ятає. Коли вже був удома, сестра поцікавилася, що сталося. Він сказав, що побився. Оскільки вона є медиком, то, оглянувши його гематому, сказала, що удар був нанесений тупим предметом, але він і без неї знав по силі удару і звуку, що це був мотоциклетний шолом. Вона припустила, що у нього може бути струс мозку і запропонувала викликати швидку допомогу, але він відмовився. В той вечір він був одягнутий у чорний спортивний костюм, який після вказаної бійки був весь у бруді, через що він попросив сестру його випрати. Також він був в чорній кепці, яку загубив десь на місці злочину. Переночував він у сестри, а наступного дня зранку поїхав до матері, залишив їй гроші у розмірі 1300 грн. з 1500 грн., які він того ранку взяв борг у співмешканця сестри, а сам поїхав на «Тополь» до дівчини. У сестри залишився його рюкзак та речі. 16 серпня 2012 року, коли його заарештували і везли в відділок міліції, він мав намір розповісти, як все сталося, але він відразу ж зазнав побиття. На його запитання, за що б`ють, йому відповіли, що добре знали потерпілого і він був їх другом. Потім повели до слідчого, і там він розповів, як все було, але слідча писала покази, так як їй було зручно, а він їх підписав не читаючи. Після цього на нього намагалися чинити психологічний тиск в ІТТ співкамерники, черзі що він, турбуючись за своє життя, не міг спати. Наступного дня, 17 серпня 2012 року вранці його оглянули на СМЕ, де експерт вказала явні сліди побоїв, однак кількість синців зменшила вдвічі. Потім його відвезли до відділку міліції, де його бачили батьки, і він ще міг пересуватися без сторонньої допомоги. Через якийсь час, перш ніж везти до прокурора, співробітники міліції вимагали, щоб він відмовився від своїх показів, а підтвердив те, що написала слідчий. Після цих «умовлянь» з відділку міліції його тягли під руки, сам іти він не міг. Міліція навіть не намагалася заперечувати побиття. Увечері його повезли в ІТТ, де співробітники міліції продовжили його побиття. Черговий по ІТТ насилу відігнав їх від нього і змушений був скласти акт про побої, в якому зафіксував сині смуги від кийків на тілі і по три гематоми на обох руках. Вже перебуваючи в камері, він покликав фельдшера, але той належної допомоги йому не надав. На відтворенні він показував нанесення ударів ОСОБА_14 ножем, але все що він показував, це все вигадка співробітників міліції і він був вимушений показати це під катуваннями. Після відео зйомки, акт відтворення він на відріз відмовився підписувати. Стверджує, що рукавиці з рюкзака він дістав, коли йшов вже додому і ними витер кров з обличчя. Ніж, яким він завдав удари ОСОБА_14 , він використовував як ліхтарик. Просить звернути увагу, що всі речові докази він добровільно сам видав слідству. З моменту події і до моменту затримання пройшла доба. За цей час він міг позбутися будь-яких речових доказів, але я добровільно видав їх слідству. Вважає, що слідство і прокуратура вступили в злочинну змову з метою приховування доказів здатних зруйнувати, то що вони сфабрикували. Він визнає, що вчинив злочин, але у нього не було корисливих мотивів, злого умислу і заздалегідь він нічого не планував. Це була обопільна бійка, в якій ініціатором був ОСОБА_14 .

ОСОБА_17 в судовому засіданні свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення також заперечив в повному обсязі. Показав, що ОСОБА_14 до описаних подій він не знав, а ОСОБА_13 був його знайомим, з яким він близькі стосунки не підтримував. 15 серпня 2012 року він ввечері спілкувався з ОСОБА_13 на вул. Образцова на дитячому майданчику. ОСОБА_13 сказав, що скоро буде йти додому і під час розмови запропонував йому піти зустрітися з людиною, яка мала віддати йому гроші. Сказав, що якщо людина запізниться, щоб він підстрахував, залишився і забрав гроші, а потім заніс би гроші ОСОБА_22 , оскільки той поспішав на електричку. Він погодився і вони разом попрямували на вул. Янтарну до центрального входу на стадіон, де до них пізніше під`їхав на моторолері ОСОБА_14 . Останній спілкувався з ОСОБА_13 , а він сам в цей час знаходився від них на відстані близько 2-х метрів і їхнього діалогу не чув. Потім до нього підійшов ОСОБА_13 і сказав, що їм потрібно десь від`їхати, а він може йти. Він сказав ОСОБА_13 , що наберуться, якщо раптом щось і пішов, а ті зразу поїхали. ОСОБА_13 подзвонив йому ближче до 12 години ночі, коли він вже засинав, та сказав тільки, що побився і потім все пояснить, що зараз не може пояснити. Він не знає, чому ОСОБА_13 тоді йому подзвонив. Після 15 серпня 2012 року він ніде не переховувався, ходив на роботу. 17 серпня 2012 року його затримали співробітники міліції, і вже по дорозі до відділку міліції його почали бити. У відділку міліції, як він пізніше довідався в АНД відділку, його продовжували бити та змушували його зізнатися в убивстві, про яке він нічого не знав. Він був змушений погодитися, йому дали текст, який він мав вивчити, після чого під час допиту у слідчого він оговорив себе. Після допиту його продовжили катувати били, душили протигазом, знущалися над ним. Наявні у нього тілесні ушкодження у вигляді подряпин на руках та гематоми на коліні пояснює травмуванням на роботі під час розвантаження ящиків. Стверджує, що він на місці загибелі ОСОБА_14 15 серпня 2012 року взагалі не був і до його смерті не причетний.

Попри повне заперечення своєї вини в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, винуватість ОСОБА_13 та ОСОБА_17 повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, потерпіла ОСОБА_6 показала суду, що ОСОБА_14 є її сином. 15 серпня 2012 року ОСОБА_23 був на роботі весь день. 16 серпня 2012 року вночі подзвонив старший син і просив подивитися, чи вдома ОСОБА_23 . Тоді вона довідалася, що сина вдома немає. Коли вони з чоловіком прийшли до кіоску, там міліція сказала, що знайшли вбитого хлопця. Як з`ясувалося, загиблим був ОСОБА_23 . Характеризує свого сина виключно позитивно. Останній ніколи наркотики не вживав, займався в тренажерному залі, працював в ресторані «Едбург» та мав достатній доход. У сина зник золотий браслет, який він сам собі придбав, завжди носив на руці і ніколи не знімав. Стверджує, що ОСОБА_13 самотужки його сина не здолав би, оскільки зріст ОСОБА_24 становив 180 см, а вага 90 кг.

Потерпілий ОСОБА_7 показав суду, що загиблий ОСОБА_14 є його рідним братом. Останній працював барменом в ресторані «Едбург» та мав достойний дохід. На роботу брат їздив на моторолері. ОСОБА_23 займався спортом, мав спортивну статуру та був сильною людиною. В ніч з 15 на 16 серпня 2012 року в їх магазині був інцидент і він після приїзду поліції довідався, що відпрацьовують район через те, що знайшли вбиту молоду людину в певному місці. Він зразу зателефонував батькам і попросив подивитися, чи вдома брат. Батько сказав, що ОСОБА_24 вдома немає. Тоді він зі знайомим поїхав на місце злочину, де вони впізнали в загиблому ОСОБА_24 .

Під час допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 показав, що працював разом з ОСОБА_26 в ресторані «Едбург». Він працював на посаді адміністратора, а ОСОБА_14 бармена. Зазвичай ОСОБА_14 після роботи підвозив його на своєму мопеді додому, але 15 серпня 2012 року той не міг його чекати сказав, що йому потрібно поїхати забрати гроші, які йому заборгували, у розмірі 500 грн. З ким саме мав зустрітися ОСОБА_23 , він не знає. Останній раз він ОСОБА_14 бачив в той день близько 11 години вечора. ОСОБА_23 поїхав з роботи на мопеді, у нього був гарний настрій і він ні за що не переживав. У ОСОБА_14 був золотий браслет, який він завжди носив. Заробітну платню ОСОБА_14 отримував регулярно кожного місяця, гроші ні в кого не позивач. ОСОБА_23 був добродушною людиною, наркотичні речовини не вживав.

Свідок ОСОБА_27 показала суду, що ОСОБА_13 є її двоюрідним братом, а ОСОБА_17 є її другом і кумом. ОСОБА_13 проживав у неї близько року за адресою: АДРЕСА_2 , допомагав їй, бо з малою дитиною їй було важко. ОСОБА_13 з ОСОБА_17 були знайомі між собою. Приблизно 16 серпня 2012 року, точну дату пригадати не може, вони були вдома і допомогла ОСОБА_13 збиратися, оскільки той хотів їхати до батьків допомагати з ремонтом. Він планував поїхати останньою електричкою, тому що збирався забрати борг, і потім поїхати додому. Ввечері вона вийшла на вулицю гуляти з дитиною разом з ОСОБА_13 . До них приєднався ОСОБА_28 . Після того, як погуляли, вона пішла додому, а ОСОБА_13 пішов на електричку. Потів увечері ОСОБА_13 повернувся і вона побачила, що нього гематома на голові. Оскільки у неї є медична освіта, вона зрозуміла, що можуть бути наслідки, і обробила рану. Гематома була не маленька. Вона запропонувала ОСОБА_13 «швидку», але той відмовився. На її запитання він сказав, що з кимось побився. Він переодягнувся і попросив випрати його речі. Вона випрала йому костюм, та лягла спати. Зранку ОСОБА_13 зібрався і поїхав. Потім через декілька годин приїхала міліція, сказали що шукають останнього. Вони проводили обшук в її квартирі. Що саме вони знайшли, вона не пам`ятає, оскільки була в шоковому стані тому і особливо не слідкувала за тим, що вони шукають. Підтверджує, що підписувала дозвіл на обшук. ОСОБА_13 характеризує з позитивної сторони як добру, справедливу людину. Проблем у ОСОБА_13 з грошима не було.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_29 показала, що обвинувачений ОСОБА_17 є її рідним сином. 15 серпня 2012 року ОСОБА_30 прийшов з роботи в проміжок часу з 21 до 23 год. Вона його нагодувала, він помився, посидів за комп`ютером та ліг спати. Він лягає спати рано, оскільки йому рано вставати на роботу. У них в родині заведено, що якщо хтось запізнюється, то вони один одного попереджають. 17 серпня 2012 року затримувався з роботи, вона постійно телефонувала тому на мобільний телефон, дзвінки йшли, але слухавку ніхто не підіймав. Пізніше їй з цього мобільного телефону зателефонував якийсь незнайомий голос і сказав, що її син знаходиться в міліції. В міліції їй сказали, що сина затримали за вбивство. Поки вона чекала слідчу, з`ясувати, що сталося з її сином, то спостерігала, як її сина ОСОБА_31 міліціонери потягнули під руки із однієї будівлі в іншу. Було видно що він на силу тримався на ногах, одяг у нього був в крові. Під час її розмови в той же день зі слідчою ОСОБА_32 , та сказала, що вона сьогодні її сина не затримує, він йде свідком злочину і вони його випустять. Пізніше один зі співробітників міліції сказав, що вони ОСОБА_31 нікуди не відпустять і що він буде всю ніч проходити бесіду про те, як себе потрібно вести на місці вчинення злочину. Сказали, що завтра будуть проводитися якісь слідчі дії і він повинен там бути. Вона намагалась підійти до сина, обняти його, передати йому води, але її не пустили, хоча вона намагалася зробити це протягом близько трьох днів. Сина характеризує виключно з позитивного боку.

За протоколом огляду місця події від 16 серпня 2012 року (т. 2 а.с. 5-10), в період часу з 00:30 год. до 03:40 год. слідчим міліції оглянута ділянка місцевості, розмірами близько 15 х 15 м розташована в 80-85 м від кута лівого під`їзду будинку АДРЕСА_4 . Ділянка піщана, частково з травою. На ділянці наявний моторолер синього кольору, з багажником, марки «Сузукі», держномер НОМЕР_1 , котрий знаходиться на правому боці. Ключі знаходяться в замку запалення. На відстані приблизно 1 м ближче до будинків приватного сектору на землі виявлені мотузка біла з чорними вставками, складена колом, довжиною близько 98 см з обпаленими кінцями, на якій наявна речовина бурого кольору. На відстані приблизно 1 м від правіше в зелених насадженнях наявна протоптана доріжка від дороги, праворуч від якої на траві, землі та на деревах наявні краплі речовини бурого кольору, котрі тягнуться на відстані приблизно 2,5 м, де на землі виявлений труп ОСОБА_14 , 1989 року народження, з ознаками насильницької смерті (численні тілесні ушкодження з відповідними розривами тканини на одязі) котрий лежить на спині, на спуску вниз. На трупі відсутнє взуття, при цьому на задній поверхні в області гомілки накладення речовини сіро-чорного кольору схоже на ґрунт. Аналогічна речовина наявна на стопах. На відстані приблизно 35 см. від трупа виявлений шльопанець сіро-чорного кольору. Аналогічний другий шльопанець виявлений на відстані приблизно 30 см від голови трупу під гілкою. На підошві наявні плями речовини бурого кольору. На відстані приблизно 20 см від лівої ноги трупа виявлена чорна бейсболка. На відстані приблизно 10 м від трупа на землі виявлений фрагмент туалетного паперу з речовиною бурого кольору. Також, на відстані приблизно 10 м на землі праворуч під деревом наявний мотоциклетний шолом темно-бардового кольору з прозорим забралом, на відстані приблизно 0,5 знаходиться бетонний паркан житлового будинку. З місця злочину було вилучено:
-мікрочастки з правої та лівої рук на 2 св. дактоплівки;
-піднігтьова речовина з правої та лівої рук в 2-х конвертах;
-потожирова речовина з дзеркала мопеда на 1 св. дактоплівку;
-змив речовини бурого кольору з сидіння моторолера на 1 ватний тампон;
-особисті речі з під сидіння моторолера;
-капронова мотузка, довжиною 98 см з речовиною бурого кольору;
-фрагмент туалетного паперу з речовиною бурого кольору;
-ґрунт з речовиною бурого кольору;
-фрагмент рослини з речовиною бурого кольору;
-грошові кошти в сумі 10 грн. 85 коп. з кишені трупа;
-бейсболка чорного кольору;
-шльопанці 2 шт.;
-камінь з речовиною бурого кольору;
-мотоциклетний шлем темно-бардового кольору;
-мобільний телефон марки «Нокія-6700» чорного кольору.
Вилучений під час огляду місця події мобільний телефон «Нокія-6700» був додатково оглянутий слідчим міліції 16 серпня 2012 року в період часу з 05:50 год. до 10:05 год., про що було складено та долучено до матеріалів кримінального провадження відповідний протокол (т. 2 а.с. 32).
Постановою слідчого від 17 серпня 2012 року вилучені під час огляду місця події речі, належні загиблому: сорочку білого кольору, пару шкарпеток, чорного кольору, моторолер, барсетку чорного кольору, технічний паспорт, страховку, квитанції, серветки, гаманець чорного кольору з грошовими коштами в сумі 775 грн., визнані речовими доказами та передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_14 (т. 2 а.с. 104, 105).
Постановою слідчого від 18 серпня 2012 року (т. 3 а.с. 20) вилучені під час огляду трупа ОСОБА_14 грошові кошти визнано речовим доказом та передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_14 (т. 3 а.с. 21).
Постановою слідчого від 17 листопада 2012 року (т. 4 а.с. 142-143) вилучені під час огляду місця події водійський шолом, нігтьові зрізи з рук трупа, кепка, фрагмент рослини зі слідами крові, ґрунт зі слідами крові, фрагмент мотузки, пара капців, камінь, дактоплівка, фрагмент туалетного паперу та мобільний телефон визнані речовими доказами та поміщені до камери зберігання речових доказів (т. 4 а.с. 144).
У відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 1651/163-Е від 07 вересня 2012 року (т. 4 а.с. 17-19), при експертизі трупа ОСОБА_14 виявлено: колото-різана рана (№1) на задній поверхні лівого плеча з раньовим каналом, який прямує ззовні-досередини зверху-вниз на глибину біля 14 см; колото-різана рана (№2) на задній поверхні тулуба праворуч з раньовим каналом, який прямує зверху-вниз ззовні-досередини і проникає у порожнину на задню поверхню нижньої частки правої легені (довжина раньового каналу близько 7 см); колото-різана рана (№3) на цій же поверхні з раньовим каналом, який прямує ззовні-досередини дещо зліва-направо у клітковину правої нирки (довжина раньового каналу біля 11 см); колото-різана рана (№4) на зовнішній поверхні правого плеча з раньовим каналом, який прямує знизу-вверх на глибину 3 см; різана рана (№5) на зовнішній поверхні правого передпліччя глибиною 0,1 см; різана рана (№6) на правій кисті у проміжку між 1 та 2 пальцями глибиною до 2 см; різана рана (№7) на 1-му пальці правої кисті глибиною 0,7 см; різана рана (№8) на тильній поверхні правої кисті між 3 та 4 пальцями глибиною 0,7 см; різана рана (№9) на тильній поверхні правої кисті глибиною 0,5 см; різана рана (№10) на долонній поверхні 2-го пальця правої кисті глибиною 0,8 см; колото-різана рана (№11) на правому плечі з раньовим каналом, який прямує ззаду-наперед у бік ключиці на глибину біля 4,5 см; колото-різана рана (№12) у правій надключичній ділянці з раньовим каналом, який прямує у бік ключиці на глибину до 7 см; колото-різана рана (№13) на зовнішній поверхні лівого передпліччя глибиною 0,5 см; колото-різана рана (№14) на лівому плечі з раньовим каналом, який прямує ззовні-досередини; різана рана (№15) на лівій кисті посередині глибиною 1,3 см; різані рани (№16,17,18,19,20,21) на лівій кисті глибиною від 0,2 до 1,6 см; різана рана (№22) у правій тім`яній ділянці з переходом на вушну раковину глибиною 1,3 см; різана рана (№23) у правій завушній ділянці глибиною 0,2 см; різана рана (№24) на задній поверхні шиї ліворуч глибиною 0,3 см; колото-різана рана (№25) на задній поверхні шиї ліворуч з раньовим каналом, який прямує ззовні-досередини зліва-направо на глибину до 10 см через м`язи, підшкірні поверхневі та дрібні судини; колото-різана рана (№26) на правій щоці з раньовим каналом, який прямує зверху-вниз на глибину до 5 см; різана рана (№27) у правій виличній ділянці глибиною 0,3 см; різана рана (№28) на переніссі глибиною 0,3 см; різані рани (№29,30) на підборідді глибиною 0,2 см; колото-різана рана (№31) у лівій щічній ділянці з раньовим каналом, який прямує знизу-вверх на глибину 2 см; колото-різана рана (№32) у лівій щічній ділянці з раньовим каналом, який прямує зверху-вниз; колото-різана рана (№33) у лівій передвушній ділянці з рановим каналом, який прямує зверху-вниз на глибину 2,5 см; колото-різана рана (№34) на лівій вушній раковині з переходом на шию з рановим каналом, який прямує у бік кута нижньої щелепи ліворуч на глибину до 6 см через поверхневі судини, м`язу, білявушну залозу; колото-різана рана (№35) на лівій бічній поверхні шиї з раньовим каналом, який прямує зліва-направо на глибину 4,5 см через м`яз, підщелепну залозу, яремну вену; колото-різана рана (№36) на передній поверхні грудної клітини ліворуч з раньовим каналом, який прямує зпереду-назад зправо-наліво в плевральну порожнину на глибину до 5 см до клітковини середостіння; колото-різана рана (№37) на передній поверхні шиї праворуч з раньовим каналом, який прямує вглиб зліва-направо через м`яз, судин дрібних калібрів у клітковину за праву ключицю на глибину до 5 см; колото-різана рана (№38) на правій бічній поверхні шиї з раньовим каналом, який прямує зверху-вниз на глибину 4 см у м`яз; колото-різана рана (№39) на черевній стінці праворуч у ділянці клубової кістки з раньовим каналом, який прямує зправо-наліво у клубовий м`яз та м`язи черевної стінки; крововиливи у раньових каналах відповідно ранам. 6 синців у лобній ділянці; 11 саден на лівому плечі, грудній клітини по лівій бічній поверхні, лівій гомілці; 2 синця на лівій бічній поверхні шиї.
Смерть потерпілого наступила від численних різаних та колото-різаних поранень кінцівок, тулуба, шиї та голови з ушкодженнями внутрішніх органів та судин різних калібрів з подальшим розвитком малокрів`я.
Основуючись на дані копії протоколу огляду трупа потерпілого на місці його виявлення, а саме, на вказану експертом вираженість трупних явищ, можна припустити, що смерть ОСОБА_14 могла настати у термін близько 2-3 годин до моменту вказаного огляду.
При медико-криміналістичному дослідженні фрагмента шкіри з раною з задньої поверхні тулуба праворуч, фрагмента шкіри з раною з ділянки правого плеча з трупа встановлено: Пошкодження № 1 і № 11 є однотипними колото-різаними ранами, заподіяними, невиключно, одним плоским колючо-ріжучим знаряддям (типа клинка ножа), шириною на протязі поринулої частини не більш 19,5 мм, який мав вістря, один нерівномірно гостро заточений край (лезовий), та протилежний не заточений (обуховий) край, товщиною близько 0,7 мм.
Тілесні ушкодження у вигляді синців у лобній ділянці, лівій бічній поверхні шиї, саден на лівому плечі, грудній клітини по лівій бічній поверхні, лівій гомілці прижиттєві, причинені за деякий час до настання смерті, від дії тупого предмету (предметів), чи о такий (такі) ), які не мали конструктивних особливостей. Остаточно вказати про можливість спричинення 39 різаних та колото-різаних поранень внаслідок дії одного чи кількома травмуючими предметами неможливо.
Розташування потерпілого та нападаючого, у момент нанесення ушкоджень, могло бути різним.
Виключити можливості здійснення якихось дій потерпілим, після отриманням ним ушкоджень, не можна.
Ушкодження на верхніх кінцівках потерпілого могли бути причинені внаслідок протидії чи боротьби.
По кількості ушкоджень на тілі потерпілого вказати на кількість нападаючих неможливо.
За висновком судово-імунологічної експертизи № 901 від 14 вересня 2012 року (т. 3 а.с. 41-43), в зразку ґрунту встановлена наявність крові людини. При серологічному дослідженні крові в зразку ґрунту виявлені антигени В і Н. Категорично висловитись про групову приналежність крові особи, від якої могла походити кров у зразку ґрунту, не представляється можливим, так як не був представлений для дослідження зразок предмета-носія до цього об`єкту. Однак, якщо вважати отриманий результат достовірним і не мав місця вплив забруднень предмета-носія на діагностичні сироватки анти-А і анти-В, то кров у зразку ґрунту може належати особі групи В з ізогемаглютиніном анти-А, з супутнім антигеном Н. В тому числі не виключена можливість і домішку крові від людини з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В та не виключена можливість походження крові в зразку ґрунту від ОСОБА_14 , оскільки його груповій характеристиці крові характерні антигени В і Н. Також не виключена можливість і домішку крові в зразку ґрунту, як від ОСОБА_17 так і від ОСОБА_18 , як від кожного окремо так як і від обох разом, оскільки їх груповим характеристикам крові характерний один із виявлених антигенів, а тобто антиген Н.

Згідно висновку судово-імунологічної експертизи № 896 від 06 вересня 2012 року (т. 3 а.с. 51-53), на фрагменті туалетного паперу встановлена наявність крові людини. При серологічному дослідженні в слідах крові на фрагменті паперу виявлені антигени В і Н, а в одному сліді ще і ізогемаглютинін анти-А, що не виключає можливості походження крові в цих слідах від людини з групою крові В з супутнім антигеном Н. Однак не виключена можливість і домішку крові від людини з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. Оскільки груповій характеристиці крові ОСОБА_14 характерні антигени В і Н, не виключена можливість походження крові на фрагменті туалетного паперу від нього. Однак, оскільки груповій характеристиці крові ОСОБА_18 та ОСОБА_17 характерний антиген Н, походження крові на фрагменті туалетного паперу від них, можливо тільки у вигляді домішку, як від кожного окремо так і від обох разом.
У відповідності до висновку судово-імунологічної експертизи № 891 від 06 вересня 2012 року (т. 3 а.с. 61-63), в одному сліді на камені встановлена наявність крові людини. На камені наявність поту не встановлена. При серологічному дослідженні в одному сліді крові на камені виявлені антигени В і Н, що не виключає можливості походження крові в цьому сліді від людини з групою крові В з супутнім антигеном Н. Однак не виключена можливість і домішку крові від людини з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. Оскільки груповій характеристиці крові ОСОБА_14 характерні антигени В і Н, не виключена можливість походження крові на камені від нього. Однак, оскільки груповій характеристиці крові ОСОБА_13 характерний антиген Н, походження крові на камені від нього, можливо тільки у вигляді домішку.
За висновком судово-імунологічної експертизи № 893 від 06 вересня 2012 року (т. 3 а.с. 77-78), на мотузці наявність поту та крові не встановлена.
Згідно висновку судово-імунологічної експертизи № 934 від 14 вересня 2012 року (т. 3 а.с. 85-87), в двох слідах на кепі встановлена наявність крові людини. При серологічному дослідженні в двох слідах крові на кепі виявлені антигени В і Н, що не виключає можливості походження крові в цих слідах від людини з групою крові В з супутнім антигеном Н. Однак не виключена можливість і домішку крові від людини з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. Оскільки груповій характеристиці крові ОСОБА_14 характерні антигени В і Н, не виключена можливість походження крові на кепі від нього. Однак, оскільки груповій характеристиці крові ОСОБА_18 та ОСОБА_17 характерний антиген Н, походження крові на кепі від них, можливо тільки у вигляді домішку, як від кожного окремо так і від обох разом.
У відповідності до висновку судово-імунологічної експертизи № 894 від 14 вересня 2012 року (т. 3 а.с. 95-98), в деяких слідах на шоломі (об. №№ 1-8) встановлена наявність крові людини з домішком поту. В деяких слідах (об. №№ 9,11-18) встановлена тільки наявність крові людини. В одному сліді (об. № 21) встановлена тільки наявність поту. При серологічному дослідженні в слідах крові з домішкою поту (об. №№1-8), в слідах тільки крові (об. №№ 9,11-18) та в одному сліді поту (об. № 21) виявлені антигени В і Н. Отриманий результат не дає можливості категорично висловитись про походження крові та поту тільки від однієї особи. Однак, не виключена можливість суміші крові та поту від особи з групою крові В з ізогемаглютиніном анти - А з супутнім антигеном Н, а також не виключена можливість і домішку крові або поту від особи з групою крові О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. Враховуючі результати серологічного дослідження слідів крові та поту на шоломі не виключена можливість походження цих слідів від потерпілого ОСОБА_14 , оскільки його виділенням та груповій характеристиці характерні виявлені антигени В і Н. Однак, оскільки, один із виявлених антигенів, а тобто антиген Н, є групоспецифічним для крові та виділень ОСОБА_17 та ОСОБА_13 , не виключена можливість і домішку крові або поту, як від обох разом, так і від кожного окремо.
За висновком судово-імунологічної експертизи № 897 від 10 вересня 2012 року (т. 3 а.с. 126-127), на дактилоплівці наявність поту та крові не встановлена.
Згідно висновку судово-імунологічної експертизи № 890 від 06 вересня 2012 року (т. 3 а.с. 134-136), в слідах на капцях встановлена наявність крові людини. При серологічному дослідженні на парі капців, виявлені антигени В і Н, що не виключає можливості походження крові в цих слідах від людини з групою крові В з супутнім антигеном 0. Однак, не виключена можливість і домішку крові від людини з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. Оскільки груповій характеристиці крові ОСОБА_14 характерні антигени В і Н, не виключена можливість походження крові на парі капців від нього. Однак, оскільки груповій характеристиці крові ОСОБА_13 та ОСОБА_17 характерний антиген Н, походження крові на парі капців від них можливо тільки у вигляді домішку, як від кожного окремо так і від обох разом.
У відповідності до висновку судово-імунологічної експертизи № 902 від 14 вересня 2012 року (т. 3 а.с. 143-145), на марлевому тампоні встановлена наявність крові людини. При серологічному дослідженні в сліді крові на марлевому тампоні виявлені антигени В і Н, що не виключає можливості походження крові в цьому сліді від людини з групою крові В з супутнім антигеном Н. Однак не виключена можливість і домішку крові на марлевому тампоні від людини з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. Оскільки груповій характеристиці крові ОСОБА_14 характерні антигени В і Н, не виключена можливість походження крові на марлевому тампоні від нього. Однак, оскільки груповій характеристиці крові ОСОБА_18 та ОСОБА_17 характерний антиген Н, походження крові на марлевому тампоні від них, можливо тільки у вигляді домішку, як від кожного окремо так і від обох разом.
Згідно висновку судово-імунологічної експертизи № 900 від 14 вересня 2012 року (т. 3 а.с. 162-164), на фрагменті рослини встановлена наявність крові людини. При серологічному дослідженні в сліді крові на фрагменті рослини виявлені антигени В і Н, що не виключає можливості походження крові в цьому сліді від людини з групою крові В з супутнім антигеном Н. Однак не виключена можливість і домішку крові від людини з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. Оскільки груповій характеристиці крові ОСОБА_14 характерні антигени В і Н, не виключена можливість походження крові на фрагменті рослини від нього. Однак, оскільки груповій характеристиці крові ОСОБА_18 та ОСОБА_17 характерний антиген Н, походження крові на фрагменті рослини від них, можливо тільки у вигляді домішку, як від кожного окремо так і від обох разом.
У відповідності до висновку судово-цитологічної експертизи № 552 від 05 вересня 2012 року (т. 3 а.с. 224-227), в піднігтьовому вмісті обох рук потерпілого ОСОБА_14 , представленому на дослідження, встановлена наявність крові людини; при цитологічному дослідженні знайдені клітини лише поверхневого шару епідермісу, не придатні для діагностики. Статева належність крові у піднігтьовому вмісті лівої руки ОСОБА_14 не визначена через недостатню кількість її формених елементів, а при визначенні статевої належності крові у піднігтьовому вмісті правої руки встановлено, що вона належить особі чоловічої генетичної статі. При серологічному дослідженні крові у піднігтьовому вмісті правої руки виявлений антиген В, а в піднігтьовому вмісті лівої руки - антигени В та Н ізосерологічної системи АВ0. Отримані результати дослідження не виключають можливість походження крові в слідах у піднігтьовому вмісті правої руки потерпілого від чоловіка з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А, незалежно від вмісту супутнього антигену Н, яким у даному випадку є сам ОСОБА_14 . Даних про походження слідів крові, виявлених у піднігтьовому вмісті правої руки потерпілого, від громадянина ОСОБА_16 при проведеному серологічному дослідженні не отримано. Результати дослідження слідів крові, знайдених у піднігтьовому вмісті лівої руки потерпілого, не виключають можливість їх походження від особи (осіб) з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А із вмістом супутнього антигену Н, яким у даному випадку є сам ОСОБА_14 . Однак, враховуючи групову характеристику крові громадянина ОСОБА_13 , не можна виключити можливість домішку його крові в цих слідах.
Згідно протоколу додаткового огляду місця події (т. 2 а.с. 31), 16 серпня 2012 року в період часу з 07:50 год. до 08:45 год. слідчим міліції оглянута ділянка місцевості, довжиною близько 2-х метрів від бетонного паркану, що огороджує будинок № 10 по вул. Будапештській м. Дніпропетровська. Праворуч від паркану знаходиться територія з деревами, кущами, травою. На дев`ятій секції забору (від будинку АДРЕСА_5 ), яка складається з 4-х бетонних плит, на другій від верхнього краю, наявна речовина бурого кольору неправильної геометричної форми, розташована на відстані близько 1-1,1 м від землі та 90 см від лівого краю другою плити. На 11 секції (від будинку № 40 по вул. Янтарна) паркану, яка складається з 4-х плит, наявна речовина бурого кольору неправильної геометричної форми, розташована на відстані приблизно 1,1-1,2 м від землі та 5 см від лівого краю плити. Під час огляду з описаних плям речовини бурого кольору були здійснені змиви на марлеві тампони, які разом з контрольними зразками бинта поміщені до паперових конвертів.
Постановою слідчого від 17 листопада 2012 року (т. 4 а.с. 142-143) два марлеві тампони зі слідами крові визнані речовими доказами та поміщені до камери зберігання речових доказів (т. 4 а.с. 144).
За висновком судово-імунологічної експертизи № 898 від 10 вересня 2012 року (т. 3 а.с. 116-117), на марлевому тампоні наявність крові не встановлена.
16 серпня 2012 року на підставі відповідної постанови (т. 2 а.с. 50) за протоколом вилучення (т. 2 а.с. 51) в КЗ «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» вилучені речі, зняті з трупа ОСОБА_14 : футболка жовтого кольору, куртка чорного кольору, труси темно-синього кольору та джинсові шорти темно-синього кольору.
Зазначені речі були оглянуті слідчим міліції 16 серпня 2012 року в період часу з 16:15 год. до 17:15 год. За відповідним протоколом огляду (т. 2 а.с. 54), речі, просякнуті речовиною бурого кольору, а на джинсових шортах, футболці та курточці описані механічні пошкодження.
Постановою слідчого від 28 серпня 2012 року труси з трупа ОСОБА_14 визнані речовим доказом та прийняте рішення про передачу їх до камери зберігання речових доказів при АНД РВ ДМУ (т. 2 а.с. 237).
Постановою слідчого від 17 листопада 2012 року (т. 4 а.с. 142-143) джинсові шорти ОСОБА_14 визнані речовим доказом та поміщені до камери зберігання речових доказів (т. 4 а.с. 144).
За висновком судово-імунологічної експертизи № 899 від 14 вересня 2012 року (т. 3 а.с. 177-180), в слідах на джинсових шортах встановлена наявність крові людини. При серологічному дослідженні в слідах крові на джинсових шортах виявлені антигени В і Н, а в деяких слідах ще і ізогемаглютинін анти-А, що не виключає можливості походження крові в цих слідах від людини з групою крові В з супутнім антигеном Н. Однак не виключена можливість і домішку крові від людини з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. Оскільки груповій характеристиці крові ОСОБА_14 характерні антигени В і Н, не виключена можливість походження крові в слідах на джинсових шортах від нього. Однак, оскільки груповій характеристиці крові ОСОБА_18 та ОСОБА_17 характерний антиген Н, походження крові на джинсових шортах від них, можливо тільки у вигляді домішку, як від кожного окремо так і від обох разом.
З протоколу огляду (т. 2 а.с. 64-66) вбачається, що 16 серпня 2012 року в період часу з 17 год. до 17:30 год. слідчим міліції за участі ОСОБА_13 на підставі письмової заяви ОСОБА_27 про надання дозволу на проведення огляду квартири (т. 2 а.с. 63), оглянута барсетка, котра знаходиться в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Всередині барсетки знаходиться ніж складний в чохлі чорного кольору. Довжина клинка ножа становить 9 см, кінчик клинка надламаний. Крім цього, протокол містить запис про те, що ОСОБА_13 пояснив, що в момент скоєння кримінального правопорушення він знаходився в кросівках, після цього вказав на пакунок на кухні з парою кросівок, в яких також знаходилася пара шкарпеток х/б чорного кольору. Також на кухні під мийкою було виявлене пластикове коліно. Оглянутий ніж, кросівки, шкарпетки та коліно вилучені та опечатані.
Постановою слідчого від 17 листопада 2012 року (т. 4 а.с. 142-143) вилучені кросівки та складний ніж ОСОБА_13 визнані речовими доказами та поміщені до камери зберігання речових доказів (т. 4 а.с. 144).
За висновком судово-імунологічної експертизи № 892 від 06 вересня 2012 року (т. 3 а.с. 187-190), на рукоятці ножа встановлена наявність крові людини. На чохлі наявність крові не встановлена. На рукоятці та чохлі наявність поту не встановлена. При серологічному дослідженні на рукоятці ножа виявлені антигени В і Н, що не виключає можливості походження крові в цих слідах від людини з групою крові В з супутнім антигеном Н. Однак не виключена можливість і домішку крові від людини з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. Оскільки груповій характеристиці крові ОСОБА_14 характерні антигени В і Н, не виключена можливість походження крові на рукоятці ножа від нього. Однак, оскільки груповій характеристиці крові ОСОБА_18 та ОСОБА_17 характерний антиген Н, походження крові на рукоятці ножа від них, можливо тільки у вигляді домішку, як від кожного окремо так і від обох разом.
Згідно висновку судово-цитологічної експертизи № 586 від 14 вересня 2012 року (т. 3 а.с. 235-239), на клинку ножа (об`єкт № 1ц), представленого на дослідження, встановлена наявність крові людини. При цитологічному дослідженні мікрочастки тканин людини на ньому не виявлені. При визначенні статевої належності сліду крові на клинку ножа встановлено, що вона належить особі чоловічої генетичної статі. При серологічному дослідженні крові виявлені антигени В та Н ізосерологічної системи АВ0. Отримані результати дослідження не виключають можливість походження крові, виявленої на клинку представленого складного ножа від чоловіка з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А, із вмістом супутнього антигену Н, яким у даному випадку є потерпілий ОСОБА_14 . Однак, враховуючи групову приналежність крові ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , не можна виключити можливість домішку їх крові в сліді на клинку цього ножа.
У відповідності до висновку медико-криміналістичної експертизи № 652-МК від 10 жовтня 2012 року (т. 4 а.с. 50-57), колото-різані рани № 2 і № 11 на досліджених шматках шкіри задньої поверхні тулуба праворуч та з правого плеча трупа ОСОБА_14 невиключно могли бути заподіяні клинком представленого на експертизу складного ножа.
З протоколу огляду (т. 2 а.с. 68-69) вбачається, що 16 серпня 2012 року в період часу з 18 год. до 18:15 год. слідчим міліції за участі ОСОБА_13 оглянуто ділянку місцевості по вул. С.Ковалевської, 61, в м. Дніпропетровську, де біля забору типу «рабиця», що огороджує дитячий садок, під кущами, в місці, вказаному ОСОБА_13 , виявлено та вилучено пару тканинних перчаток, які, зі слів ОСОБА_13 , були на ньому на час вбивства ОСОБА_14 .
Постановою слідчого від 17 листопада 2012 року (т. 4 а.с. 142-143) вилучені перчатки визнані речовими доказами та поміщені до камери зберігання речових доказів (т. 4 а.с. 144).
За висновком судово-імунологічної експертизи № 895 від 06 вересня 2012 року (т. 3 а.с. 106-109), на парі печаток встановлена наявність крові людини. На парі перчаток наявність поту не встановлена. При серологічному дослідженні в одному сліді крові на парі печаток, виявлені антигени В і Н, що не виключає можливості походження крові в цих слідах від людини з групою крові В з супутнім антигеном Н. Однак не виключена можливість і домішку крові від людини з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. Оскільки груповій характеристиці крові ОСОБА_14 характерні антигени В і Н, не виключена можливість походження крові на парі перчаток від нього. Однак, оскільки груповій характеристиці крові ОСОБА_13 та ОСОБА_17 характерний антиген Н, походження крові на парі перчаток від них, можливо тільки у вигляді домішку, як від кожного окремо так і від обох разом.
Також, за протоколом огляду від 16 серпня 2012 року (т. 2 а.с. 70-73), слідчим міліції в період часу з 19:30 год. до 20:30 год. були оглянуті та вилучені особисті речі ОСОБА_13 , а саме, сумка спортивна чорного кольору в якій знаходяться: зв`язка ключів, брелок, стартові пакети операторів мобільного зв`язку, записні книжки, щипчики, станок для гоління, батарея, грошові кошти у розмірі 208,05 грн., водійське посвідчення, браслет з жовтого металу довжиною приблизно 20 см., чорні брюки з чорним паском, чорні шкіряні туфлі, біла футболка з зеленим рукавом, футболка з коротким рукавом з написом «Adidas», футболка сіра в світлу смужку, зарядний пристрій чорного кольору, навушники для телефону, гігієнічний набір, дві упаковки презервативів, губка для чищення взуття, мобільний телефон «Nokia». Під час огляду ОСОБА_13 пояснив, що серед зазначених речей йому не належить ланцюжок із золотого металу. З описаних речей опечатані та вилучені: 3 стартових пакети, 2 записних книжки, ланцюжок з металу жовтого кольору, грошові кошти у розмірі 208,05 грн., мобільний телефон, водійське посвідчення. Також, в кишені ОСОБА_13 були виявлені та вилучені: сім-картки мобільних операторів «Лайф», «Сім-сім» та «МТС», грошові кошти у розмірі 7 грн.
Обшук ОСОБА_13 у якості затриманого було проведено 16 серпня 2012 року о 21 год. 16 хв. і під час обшуку нічого не було виявлено та вилучено (т. 2 а.с. 86).
Постановою слідчого від 17 січня 2012 року вилучені у ОСОБА_13 речі (крім ланцюжка з металу жовтого кольору, грошових коштів, трьох сім-карток, трьох стартових пакетів, водійського посвідчення, картки про спортивний розряд) визнані речовими доказами та передані на відповідальне зберігання ОСОБА_33 (т. 2 а.с. 96-98).
Постановою слідчого від 28 серпня 2012 року вилучені у ОСОБА_13 речі: три сім-картки, три стартових пакети, водійське посвідчення, картка про спортивний розряд, грошові кошти в сумі 213 гривень визнані речовими доказами та прийняте рішення про передачу їх до камери зберігання речових доказів при АНД РВ ДМУ (т. 2 а.с. 237).
Постановою слідчого від 17 листопада 2012 року (т. 4 а.с. 145) вилучений у ОСОБА_13 золотий ланцюжок визнаний речовим доказом та переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 (т. 4 а.с. 146).
Згідно висновку судово-імунологічної експертизи № 918 від 14 вересня 2012 року (т. 3 а.с. 153-154), на ланцюжку наявність крові не встановлена.
За висновком судової товарознавчої експертизи № 3617-12 від 08 листопада 2012 року (т. 4 а.с. 65-68), вартість викраденого виробу (ланцюг панцирного плетіння зі сплаву золота 585 проби, вага виробу 23,03 гр., довжиною 22,5 см) на момент здійснення злочину складає 10133 грн. 20 коп.
За протоколом огляду (т. 2 а.с. 106, 99-100), 17 серпня 2012 року слідчим поліції за участі свідка ОСОБА_33 оглянуті та вилучені надані останньою речі, які надала ОСОБА_33 , і які, зі слів останньої, приніс її син ОСОБА_13 в обідній час до неї на роботу та попросив їх випрати: кофта чорного кольору та штани чорного кольору на блискавці з двома шнурками по боках.
Постановою слідчого від 17 листопада 2012 року (т. 4 а.с. 142-143) вилучені спортивні штани та спортивна кофта визнані речовими доказами та поміщені до камери зберігання речових доказів (т. 4 а.с. 144).
16 серпня 2012 року на підставі відповідної постанови слідчого (т. 2 а.с. 110) у ОСОБА_13 відібрані зразки піднігтьового вмісту (т. 2 а.с. 111), а 17 серпня 2012 року на підставі відповідних постанов слідчого (т. 2 а.с. 112, 114) у ОСОБА_13 відібрано зразки крові (т. 2 а.с. 113) та слини (т. 2 а.с. 115).
Постановою слідчого від 17 листопада 2012 року (т. 4 а.с. 142-143) зразок крові ОСОБА_13 визнаний речовим доказом та поміщений до камери зберігання речових доказів (т. 4 а.с. 144).
За висновком судово-імунологічної експертизи № 443к від 20 серпня 2012 року (т. 3 а.с. 33), кров ОСОБА_13 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В.
Згідно висновку судово-цитологічної експертизи № 551 від 31 серпня 2012 року (т. 3 а.с. 207-208), в піднігтьовому вмісті обох рук ОСОБА_13 представленому на дослідження, наявність крові не встановлена; при цитологічному досліджені знайдені клітини лише поверхневого шару епідермісу, не придатні для діагностики.
17 серпня 2012 року на підставі відповідної постанови слідчого (т. 2 а.с. 129) у ОСОБА_17 відібрані зразки піднігтьового вмісту (т. 2 а.с. 130).
Згідно висновку судово-цитологічної експертизи № 563 від 31 серпня 2012 року (т. 3 а.с. 216-217), в піднігтьовому вмісті обох рук підозрюваного ОСОБА_17 , наданих на дослідження, наявність крові не встановлена; знайдені клітини поверхневих шарів епідермісу, які не придатні для дослідження.
23 серпня 2012 року на підставі відповідної постанови слідчого (т. 2 а.с. 177) у ОСОБА_17 були відібрані зразки крові (т. 2 а.с. 214).
Постановою слідчого від 17 листопада 2012 року (т. 4 а.с. 142-143) зразок крові ОСОБА_17 визнаний речовим доказом та поміщений до камери зберігання речових доказів (т. 4 а.с. 144).
Згідно висновку судово-імунологічної експертизи № 457к від 27 серпня 2012 року (т. 3 а.с. 69), кров ОСОБА_17 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В.
За протоколом відбору речових доказів (т. 3 а.с. 171-172), 06 вересня 2012 року слідчим міліції за участі судово-медичного експерта імунолога оглянуті вилучені речі ОСОБА_13 . Під час огляду наспортивних штанах, спортивній куртці та кросівках були виявлені можливі сліди біологічного походження.

У відповідності до висновку судово-імунологічної експертизи № 947 від 21 вересня 2012 року (т. 3 а.с. 199-200), на спортивній кофті, спортивних брюках та на парі кросівок, вилучених у ОСОБА_13 наявність крові не встановлена.
Посилання прокурора на можливість використання в якості доказів обвинувачення наданих на стадії досудового розслідування показів свідків ОСОБА_34 , ОСОБА_35 та ОСОБА_36 , що зафіксовані у відповідних протоколах допитів, судом відхиляється, оскільки через відсутність відомостей про фактичне місце проживання (перебування) вказаних свідків на час розгляду справи в суді, учасники судового розгляду та суд були позбавлені можливості провести безпосередній допит вказаних осіб в суді.
Суд враховує, що в порушення норм ст. 45 КПК України (1960 року), огляд особистих речей ОСОБА_17 18 серпня 2012 року (т. 2 а.с. 131-132,133-136) було проведено без участі його захисника, внаслідок чого такі докази визнаються судом недопустимими.
Також суд не вбачає за можливе використання в якості доказів явки з повинною ОСОБА_17 та його пояснень, оскільки вони складалися за відсутності захисника, коли обвинувачений міг не повністю усвідомлювати їхню значущість. А оскільки у подальшому ОСОБА_17 відмовився від явки з повинною, яка була зроблена без роз`яснення йому всіх прав, що є складовими права на захист, підстав стверджувати про добровільність такої явки немає.
Надаючи оцінку доводам сторони захисту щодо визнання недопустимими доказів, отриманих внаслідок катування ОСОБА_13 і ОСОБА_17 , суд виходить з наступного.
До матеріалів кримінального провадження додано протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, за яким ОСОБА_13 в порядку ст. 115 КПК України (1960 року) затримано за підозрою у вчиненні злочину 16 серпня 2012 року о 21 год. 00 хв. (т. 1 а.с. 105-107).
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 3007е від 20 серпня 2012 року (т. 4 а.с. 34-35), у ОСОБА_13 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців тулубу, верхніх та нижньої кінцівок. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень можливо казати, що вони могли утворитися від дії тупих твердих предметів (предмету), можливо з обмеженою контактуючою поверхнею. Враховуючи ступінь ознак загоєння виявлених тілесних ушкоджень (синці синьо-червоного кольору з нечіткими контурами), можливо вказати, що вони могли уторитися за добу до моменту огляду. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. На підставі: п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджені наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6.
ОСОБА_13 наполягає на тому, що наявні тілесні ушкодження були спричинені йому співробітниками міліції під час катувань для того, щоб він оговорив себе і ОСОБА_17 .
За висновком судово-медичної експертизи № 3120е від 25 серпня 2012 року (т. 4 а.с. 26-27), у ОСОБА_17 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: різаних ран на долонній поверхні правої кисті на проксимальній фаланзі 2-го пальця та на тильній поверхні лівої кисті на 5-му пальці на суглобовій поверхні між основної на проксимальними фалангами. Восьми саден на передній поверхні правої гомілки у верхній та середній третині. Виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: різаних ран - на долонній поверхні правої кисті на проксимальній фаланзі 2-го пальця та на тильній поверхні лівої кисті на 5-му пальці на суглобовій поверхні між основної на проксимальними фалангами, спричиненні від дії твердого предмету (предметів), що володіє ріжучими властивостями. Восьми саден на передній поверхні правої гомілки у верхній та середній третині, спричиненні від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі). За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді різаних ран та саден відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. На підставі: пункту 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6. Враховуючи характер, локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, ступінь вираженності ознак загоєння тілесних ушкоджень (садна під буро-коричневими коринками, вище рівня оточуючої шкіри, з незначними відшаруванням по периферії) можна вказати, що ушкодження утворилися за 6-7 діб до моменту обстеження; (рани на долонній поверхні правої кисті на "проксимальній фаланзі 2-го пальця з практично повним загоєнням) термін її спричинення біля 6-8 діб до моменту обстеження; (рани на тильній поверхні лівої кисті на 5-му пальці на суглобовій поверхні між основної на проксимальними фалангами - дном рани є темно-червоні вологі тканини, з ознаками загоєння у кінців) термін її спричинення біля 5-7 діб до моменту обстеження.
ОСОБА_17 також наполягає на тому, що він зазнав катувань з боку співробітників міліції, внаслідок яких він був вимушений оговорити себе. Однак зафіксовані в акті судово-медичної експертизи тілесні ушкодження пояснює травмуванням на роботі під час розвантаження ящиків.
Стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), беззастережно забороняє катування та нелюдське чи таке, що принижує гідність, поводження або покарання.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що коли особа висуває небезпідставну скаргу про погане поводження щодо нього або неї зі сторони правоохоронних органів або інших представників держави, яке було незаконним та таким, що порушує ст. 3 Конвенції, це положення за своїм змістом вимагає проведення ефективного офіційного розслідування, здатного привести до встановлення та покарання винних у цьому осіб («Вергельський проти України», 2009 р., п. 97; «Яременко проти України», 2008 р., п. 57; «Олександр Смирнов проти України», 2010 р., п. 56).
Наведені положення Конвенції та практика Європейського суду відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються при розгляді справ як джерело права.
Суду надана копія постанови про закриття кримінального провадження (т. 1 а.с. 241-243), винесена 15 травня 2013 року слідчим прокуратури Амур-Нижньодніпровського району міста Дніпропетровська ОСОБА_37 з якої вбачається, що останнім на підставі ухвали суду було проведене досудове розслідування за фактом застосування недозволених методів досудового розслідування щодо ОСОБА_13 та ОСОБА_17 . Слідчий прокуратури встановив, що при поміщенні ОСОБА_13 близько 21:55 год. 17 серпня 2012 року до ІТТ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, при огляді ОСОБА_13 виявлена гематома на лівій лопатці від ударів гумовим кийком, на зап`ястях лівої та правої руки. Інших скарг на стан здоров`я від нього не надходило, виклику швидкої допомоги він не потребував. При цьому з пояснень ОСОБА_13 , які зафіксовані в акті № 101 від 17 серпня 2012 року при доставлені до ІТТ вказані ушкодження йому було нанесено співробітниками конвою Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області в приміщенні ІТТ. З пояснень чергового по ІТТ старшого лейтенанта міліції ОСОБА_38 , він робив зауваження співробітникам конвою Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про припинення ударів щодо ОСОБА_13 . В подальшому при поміщенні ОСОБА_13 до ІТТ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, вивезенні ОСОБА_13 з ІТТ 18 серпня 2012 року, 20 серпня 2012 року, 23 серпня 2012 року тілесних ушкоджень при огляді ОСОБА_13 не виявлено, скарг на стан здоров`я від нього не надходило, виклику медичної допомоги він не потребував. При поміщенні ОСОБА_17 до ІТТ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області 20 серпня 2012 року, 21 серпня 2012 року, 23 серпня 2012 року та 28 серпня 2012 року тілесних ушкоджень при огляді останнього не виявлено, скарг на стан здоров`я від нього не надходило, виклику швидкої медичної допомоги він не потребував. За зазначених обставин слідчий дійшов висновку про те, що обставини, які вказували ОСОБА_13 і ОСОБА_17 у власних заявах, не знайшли свого підтвердження та закрив кримінальне провадження за відсутністю в діях співробітників міліції складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.
Оцінюючи з точки зору ефективності проведеного розслідування зазначену постанову слідчого прокуратури, суд виходить з того, що орган прокуратури фактично підтвердив наявність самої події - отримання ОСОБА_19 тілесних ушкоджень у той період, коли він був під контролем держави, і суд дійшов висновку, що розслідування отримання останнім тілесних ушкоджень не було ефективним.
Прокурором у межах змагальності сторін не було надано суду доказів того, що отримання ОСОБА_13 тілесних ушкоджень у той період, коли він був під контролем держави, не було пов`язане зі здійсненням досудового розслідування та не є наслідком катування з боку співробітників міліції.
Сукупність наведених обставин, з урахуванням тверджень ОСОБА_13 про те, що він зізнавальні покази співробітникам міліції давав під катуваннями, спростування останнім таких доказів в суді дозволяє суду зробити висновок, що зізнавальні покази ОСОБА_13 , надані на стадії досудового розслідування під час неодноразових допитів, відтворення обстановки та обставин події 17 серпня 2012 року (т. 2 а.с. 137-142) і впізнання ОСОБА_17 18 серпня 2012 року (т. 2 а.с. 152), отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, є недопустимими доказами, і з огляду на викладене із справи вилучаються та не враховуються при винесенні вироку.
Висновок додаткової судово-медичної експертизи № 1561/222-Е від 09 листопада 2012 року (т. 4 а.с. 113-114), під час якого оцінювалася відповідність характеру та локалізації тілесних ушкоджень ОСОБА_14 механізму їх утворення, на який показував ОСОБА_13 під час відтворення обстановки та обставин події, судом також визнається недопустимим доказом як «плоди отруйного дерева».

При цьому суд враховує, що за показами ОСОБА_13 в судовому засіданні, ніж, перчатки і золотий ланцюжок співробітникам міліції він видавав добровільно, з огляду на викладене у суду відсутні підстави для висновку про те, що такі докази були отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

В той же час, скарга ОСОБА_17 про погане поводження щодо нього зі сторони правоохоронних органів не може бути розцінена судом як небезпідставна, оскільки до матеріалів кримінального провадження додана власноручно написана ОСОБА_17 заява, за якою він 18 серпня 2012 року від судово-медичної експертизи відмовився, оскільки тілесних ушкоджень у нього немає. Крім цього, у останнього не зафіксовані будь-які тілесні ушкодження, які б він міг отримати в той час, коли він був під контролем держави і належних та допустимих доказів вчинення з боку правоохоронних органів щодо ОСОБА_17 катування або нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження, суду не надано.

Такий висновок суду узгоджується з показами свідка ОСОБА_39 , яка обіймала посаду слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області та в 2012 році вона проводила слідчі дії у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_13 та ОСОБА_17 . Свідок показала, що ніяких недозволених методів ведення досудового слідства вона не допускала, слідчі дії проводила у відповідності до закону, показання, які були занесені у протоколи допитів підозрюваних надавались добровільно ОСОБА_17 .
Покази ОСОБА_29 про те, що 17 серпня 2012 року вона бачила, як її сина ОСОБА_31 , який на той час утримувався в райвідділі міліції, два міліціонера потягнули під руки, він на силу тримався на ногах і одяг у нього був в крові, судом відхиляються, оскільки остання, як мати обвинуваченого, прямо заінтересована в результаті розгляду справи, і її покази не узгоджуються з жодним із об`єктивних доказів.

Надаючи оцінку доводам сторони захисту щодо недопустимості речових доказів, які не були відкриту стороні захисту, а також висновків експертиз, які проводилися за цими речовими доказами, як «плодів отруйного дерева», суд виходить з наступного.
Судом в судовому засіданні також були досліджені речові докази, надані потерпілими - шолом ОСОБА_14 та його золотий браслет.
Суду не були надані знищені за актом від 26 грудня 2012 року були речові докази: нігтьові зрізи, марлеві тампони, фрагмент рослини зі слідами крові, ґрунту, мотузка, рукавиці, камінь, біологічні зразки слини та крові, туалетний папір, складний ніж (18 червня 2013 року у кримінальному провадженні вже було постановлено вирок (т. 5 а.с. 245-262), яким, окрім іншого, було прийняте рішення про знищення частини речових доказів. 05 листопада 2013 року зазначений вирок набрав законної сили (т. 6 а.с. 63-67)).
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 25 травня 2016 року (т. 7 а.с. 142-148), якою кримінальне провадження було повернуте на новий судовий розгляд у суді першої інстанції, констатоване порушення органом досудового розслідування вимог ст. 290 КПК України в частині відкриття стороні захисту речових доказів.
Дійсно, прокурором не надано суду доказів відкриття стороні захисту наявних речових доказів перед спрямуванням обвинувального акту до суду. Також, до матеріалів кримінального провадження долучено розписки, за якими речові докази були відкриті прокурором учасникам кримінального провадження вже під час судового розгляду в суді першої інстанції 28 лютого 2013 року (т. 1 а.с. 178-185).

Оцінюючи наслідки порушення зазначених вимог процесуального закону, суд виходить з того, що за приписами ч. 12 ст. 290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази. При цьому, за ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Ознаки недопустимих доказів наведені в ст.ст. 87, 88 КПК України і вони стосуються дефектів під час отримання таких доказів. При цьому, законодавець розмежував поняття:
- «недопустимий доказ», при якому визначена пряма заборона посилання на такі докази при прийнятті процесуальних рішень із застосуванням механізму «плодів отруйного дерева» - недопустимість певних доказів тягне за собою недопустимість і інших доказів, отриманих за їх допомогою;
- «суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази», при якому дефекти отримання доказу відсутні, однак через порушення процедури відкриття доказу унеможливлюється використання такого доказу судом, що не тягне за собою недопустимості інших доказів, які були отримані за його допомогою.
Підсумовуючи викладене, суд на підставі ч. 12 ст. 290 КПК України виключає з переліку доказів відомості, що містяться у досліджених судом речових доказах: шоломі і золотому браслеті, та не вбачає підстав для визнання недопустимими відповідних протоколів оглядів, під час яких оглядалися докази, в подальшому визнані слідчим речовими доказами, і висновків судових експертиз, під час яких досліджувалися такі докази.
Оцінюючи решту доказів, суд виходить з того, що ОСОБА_13 не оспорює сам факт, час і місце нанесення ним ударів ножем ОСОБА_14 , а також заволодіння золотим браслетом ОСОБА_14 .
Такі покази ОСОБА_13 узгоджуються з:
- результатами огляду місця події, де біля трупа ОСОБА_14 була виявлена та вилучена кепі (бейсболка) ОСОБА_13 , на якій виявлена кров людини, походження якої не виключене від ОСОБА_14 , при цьому не виключена можливість домішку в ній крові ОСОБА_18 ;
- результатами судово-імунологічних експертиз, за якими у вилучених з місця події зразку ґрунту, фрагменті туалетного паперу, камені, мотоциклетному шоломі, парі капців, змиві речовини бурого кольору з сидіння моторолера, фрагменті рослини, у піднігтьовому вмісті лівої руки потерпілого, на джинсових шортах потерпілого, виявлена кров людини, походження якої не виключене від ОСОБА_14 , при цьому не виключена можливість домішку в ній крові ОСОБА_18 ;

- вилученням за місцем фактичного проживання ОСОБА_13 складного ножа, на рукоятці та на лезі якого за висновком судово-імунологічної та судово-цитологічної експертиз встановлена наявність крові людини, походження якої не виключене від ОСОБА_14 , при цьому не виключена можливість домішку в ній крові ОСОБА_13 . Разом з цим, за висновком медико-криміналістичної експертизи колото-різані рани № 2 і № 11 на досліджених шматках шкіри задньої поверхні тулуба праворуч та з правого плеча трупа ОСОБА_14 невиключно могли бути заподіяні клинком вказаного складного ножа;
- вилученням у місці, вказаному ОСОБА_13 , пари тканинних перчаток, на яких, за висновком судово-імунологічної експертизи виявлена кров людини, походження якої не виключене від ОСОБА_14 , при цьому не виключена можливість домішку в ній крові ОСОБА_18 ;
- вилученням у ОСОБА_13 золотого ланцюга, який, за твердженням потерпілого ОСОБА_7 належав ОСОБА_14 , а за показами свідка ОСОБА_25 був на руці ОСОБА_14 коли той їхав на зустріч близько 11 години вечора 15 серпня 2012 року.
Обґрунтування позиції захисту ОСОБА_13 зводиться до відсутності у нього корисливого мотиву, умислу на вбивство ОСОБА_14 , наявності стану необхідної оборони а також непричетності до конфлікту з ОСОБА_14 інших осіб, і зокрема ОСОБА_17 .
Надаючи оцінку доводам ОСОБА_13 в частині наявності стану необхідної оборони, суд виходить із законодавчого визначення необхідної оборони у частині першій статті 36 КК, за яким її сутність полягає у правомірному заподіянні шкоди особі, яка здійснює суспільно небезпечне посягання, особою, яка реалізує своє право на захист інтересів, що охороняються законом. Визначальним для поняття необхідної оборони є правомірність захисту і протиправність посягання. Дії по зупиненню суспільно небезпечного посягання вважаються правомірними, якщо вони зумовлені потребою негайного відвернення чи припинення посягання. Протиправність у кримінально-правовому розумінні є однією з ознак злочину поряд із суспільною небезпечністю, караністю, винністю і суб`єктом. Протиправність розуміється як юридичне втілення суспільної небезпечності. В теорії кримінального права загально визнано, що суспільно небезпечне посягання, щодо якого можлива необхідна оборона, це діяння, що передбачене як злочин однією зі статей Особливої частини КК.

ОСОБА_13 стверджує, що він їхав з ОСОБА_14 забрати у останнього борг, однак зазнав нападу з боку останнього, ОСОБА_14 вдарив його мотоциклетним шоломом по голові та почав душити.

Допитана за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_27 показала, що коли в день події ОСОБА_13 вночі повернувся додому, вона бачила у останнього велику гематому на потилиці.

Разом з тим, такі твердження ОСОБА_27 та ОСОБА_13 щодо наявності у останнього тілесних ушкоджень від удару шоломом по голові, а також твердження ОСОБА_13 про те, що ОСОБА_14 його душив, спростовуються висновком судово-медичної експертизи № 3007е від 20 серпня 2012 року (т. 4 а.с. 34-35), за яким у ОСОБА_13 виявлені лише тілесні ушкодження у вигляді синців тулубу, верхніх та нижньої кінцівок, тобто відсутні будь-які тілесні ушкодження в області голови та шиї Крім цього, зазначені тілесні ушкодження могли утворитися за добу до моменту огляду, тобто 16 серпня 2012 року вже після вбивства ОСОБА_14 .

В сукупності з тим, що свідок ОСОБА_27 є родичкою ОСОБА_13 та перебуває з ним у близьких дружніх відносинах, відповідні покази свідка ОСОБА_27 судом відхиляються.
Наведені докази в своїй сукупності та взаємозв`язку доводять, що ОСОБА_14 не здійснив суспільно-небезпечне посягання на ОСОБА_13 і останній по відношенню до потерпілого не перебував у стані необхідної оборони.

Твердження ОСОБА_13 про те, що він їхав з ОСОБА_14 забрати у останнього борг, спростовуються показами свідка ОСОБА_25 , за якими 15 серпня 2012 року ОСОБА_14 , їхав саме забрати борг у розмірі 500 грн.

Такі покази свідка ОСОБА_25 узгоджуються з тим, що ОСОБА_14 мав більший за ОСОБА_13 дохід, що підтверджується дослідженими судом письмовими доказами (т. 5 а.с. 64, 66).

Наведена обставина, в сукупності з тим, що ОСОБА_13 після нанесення ударів ножем ОСОБА_14 заволодів браслетом останнього та тримав його при собі до затримання співробітниками міліції, поза всяким розумним сумнівом доводить наявність в діяннях ОСОБА_13 корисливого мотиву.

Надаючи оцінку доводам ОСОБА_13 щодо відсутності у нього умислу на вбивство ОСОБА_14 , суд виходить з того, що за частиною другою статті 24 КК України умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Для того, щоб встановити направленість умислу, необхідно враховувати зовнішній прояв діяння, який розкриває внутрішній (психічний) його процес, окреслює суб`єктивне ставлення особи до вчинюваних нею дій, які в сукупності з іншими обставинами визначають кримінально-правовий зміст суспільно небезпечного діяння.

За встановлених судом фактичних обставин, обвинувачений обрав знаряддям вчинення злочину ніж, яким наніс численні удари в життєво важливі органи потерпілого. Наведене в сукупності з інтенсивністю дій ОСОБА_13 , характером та локалізацією поранень потерпілого, причина припинення злочинних дій (відсутність ознак життя у потерпілого) доводять, що обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки у виді смерті ОСОБА_14 і бажав їх настання.

Доводи ОСОБА_13 та ОСОБА_17 про те, що останній взагалі не причетний до вбивства ОСОБА_14 спростовуються його показами, наданими на стадії досудового розслідування. Зокрема, з протоколу очної ставки Між ОСОБА_13 і ОСОБА_17 від 28 серпня 2012 року (т. 3 а.с. 4-16) вбачається, що ОСОБА_17 показав, що десь за тиждень до вбивства ОСОБА_14 йому ОСОБА_13 сказав, що є людина, яка йому заважає та сказав, що йому потрібна допомога. Через 2-3 дні ОСОБА_13 знову став казати за цю людину та сказав, що хоче вбити ножем. На його запитання, чим він зможе допомогти, сказав, що він допоможе задушити. В той час він ніякої відповіді ОСОБА_13 не дав. Нікому про пропозицію ОСОБА_13 він не казав, оскільки був наляканий. Дату вбивства 15 серпня 2012 року визначив ОСОБА_13 . Коли вони 15 серпня 2012 року йшли на місце вбивства потерпілого, ОСОБА_13 передав йому мотузку, яку придбав останній. Цю мотузку він поклав до кишені штанів. Місце злочину показав йому ОСОБА_13 в той же день, і туди його супроводив пішки. Він там вже був раніше, тому зорієнтувався. Коли вони прийшли на місце, останній сказав, щоб піде зустрітися з потерпілим, а він мав їх чекати в кущах. Він знаходився в кущах, коли ОСОБА_13 з ОСОБА_14 під`їжджали на моторолері з боку будинку, він сам для себе вирішив, що нічого робити не буде, викинув мотузку та сам собі сказав, що відмовить ОСОБА_31 від скоєння вбивства, котре той запланував. Вони почали під`їжджати, але він не встиг ОСОБА_31 зупинити і той наніс вже удар потерпілому. Він стояв на відстані приблизно 3 метри та кричав ОСОБА_40 , щоб той припинив бити ножем, але боявся за своє життя, оскільки той був в агресії. Чому не пішов одразу з місця вбивства, пояснити не може. Він бачив, як ОСОБА_13 наносив удари потерпілому, той здригнувся і впав. Коли той впав, ОСОБА_30 був зверху, а потім попросив допомогти відтягнути потерпілого в кущі. Йому було страшно і він допоміг ОСОБА_13 . Після цього він одразу втік.

Вирішуючи питання щодо допустимості відповідного протоколу очної ставки, як джерела доказів, суд враховує, що такі докази були отримані органом досудового розслідування до набрання чинності КПК України в редакції 2012 року. Суд виходить з того, що за п. 8 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України визначено, що допустимість доказів, отриманих до набрання чинності цим Кодексом, визначається у порядку, що діяв до набрання ним чинності, а КПК України в редакції 1960 року не містить нормативного визначення поняття допустимість доказів і визначав лише порядок отримання, закріплення та оцінки доказів, про що йде мова в ст.ст. 65, 67, 73, 74, 301 КПК України.
Оцінюючи відповідні покази ОСОБА_17 , які були надані ним під час очної ставки, суд виходить з того, що такі покази надавалися обвинуваченим в присутності захисника, вже після того, як він відмовився від перших зізнавальних показів, узгоджуються з тим, що на місці виявлення трупа ОСОБА_14 був виявлений та вилучений фрагмент мотузки, на якому за висновком судово-імунологічної експертизи наявність поту та крові не встановлена.

При цьому, доводи обвинуваченого під час цього допиту про те, що він відмовився від вчинення злочину, судом відхиляються, оскільки за ч. 1 ст. 17 КК України добровільною відмовою є остаточне припинення особою за своєю волею готування до злочину або замаху на злочин, якщо при цьому вона усвідомлювала можливість доведення злочину до кінця.

Попри декларування ОСОБА_17 його відмови від вчинення злочину, він залишився на місці вчинення злочину, до завершення злочину продовжував виконувати обумовлену з ОСОБА_13 роль у вчиненні злочину - спостерігав за навколишнім середовищем, щоб попередити останнього про появу сторонніх осіб, спротиву діям ОСОБА_13 не чинив, допоміг останньому затягти тіло ОСОБА_14 в кущі, нікому про вчинений злочин після цього не повідомив.

Таким чином, наведені докази покази ОСОБА_17 під час очної ставки 28 серпня 2012 року, результати огляду місця події, під час якого була виявлена та вилучена мотузка, на яку вказував обвинувачений, в сукупністю зі значною перевагою ОСОБА_14 над ОСОБА_13 за антропометричними даними, що об`єктивно зумовлювало потребу у залученні останнім співучасника для вбивства потерпілого, поза всяким розумним сумнівом доводять факт того, що ОСОБА_17 вступив в злочинну змову з ОСОБА_13 на вбивство ОСОБА_14 , був присутнім на місці вбивства останнього, де виконав вищезазначену частину того обсягу дій, який група вважала необхідним для реалізації цього умислу з метою забезпечити реалізацію спільного умислу.
Невизнання обвинуваченими своєї вини суд розцінює як усталену модель захисту від пред`явленого обвинувачення, форму реалізації права на захист і бажання уникнути кримінальної відповідальності і покарання за вчинений злочин.
Надаючи оцінку доводам ОСОБА_17 та його захисника ОСОБА_10 щодо незаконності відібрання зразків крові у ОСОБА_17 , суд виходить з того, що дійсно, судом за поданням слідчого 21 серпня 2012 року було винесено ухвалу про примусове відібрання зразків крові та слини ОСОБА_17 , а ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2012 року було скасовано ухвалу місцевого суду від 21 серпня 2012 року про примусове відібрання зразків крові ОСОБА_17 . Однак, на час відібрання зразків крові у обвинуваченого була чинною постанова слідчого ОСОБА_41 від 20 серпня 2012 року. З урахуванням того, що за приписами ст. 199 КПК України (1960 року) відібрання зразків крові, як добровільне так і примусове, проводиться на підставі постанови слідчого і для цього не потрібен дозвіл суду. З огляду на викладене, скасування ухвали суду про примусове відібрання зразків крові у ОСОБА_17 на правомірність примусового відібрання таких зразків у останнього не впливає.
В той же час, суд погоджується з доводами сторони захисту про те, що результати судово-імунологічних та судово-цитологічних експертиз, за якими в крові людини, виявленій на вилучених з місця події зразку ґрунту, фрагменті туалетного паперу, кепі (бейсболці), мотоциклетному шоломі, парі капців, змиві речовини бурого кольору з сидіння моторолера, фрагменті рослини, на джинсових шортах потерпілого, на рукоятці та на лезі вилученого за місцем фактичного проживання ОСОБА_13 складному ножі, не виключена можливість домішку крові ОСОБА_17 жодним чином не доводять причетність останнього до вчинення злочину, оскільки сформульоване прокурором обвинувачення ОСОБА_17 не містить викладу фактичних обставин, за яких останній під час спричинення ОСОБА_14 тілесних ушкоджень міг би травмуватися.
Окрім цього, за висновком судово-медичної експертизи № 3120е від 25 серпня 2012 року (т. 4 а.с. 26-27), при огляді 20 серпня 2012 року у ОСОБА_17 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: різаних ран на долонній поверхні правої кисті на проксимальній фаланзі 2-го пальця та на тильній поверхні лівої кисті на 5-му пальці на суглобовій поверхні між основної на проксимальними фалангами; восьми саден на передній поверхні правої гомілки у верхній та середній третині. Такі тілесні ушкодження утворилися:

-садна за 6-7 діб до моменту обстеження, тобто не пізніше 14 серпня 2012 року;
-рани на долонній поверхні правої кисті на проксимальній фаланзі 2-го пальця за 6-8 діб до моменту обстеження, тобто не пізніше 14 серпня 2012 року;
-рани на тильній поверхні лівої кисті на 5-му пальці на суглобовій поверхні між основної та проксимальними фалангами біля 5-7 діб до моменту обстеження, тобто в період з 13 до 15 серпня 2012 року.
Виходячи з того, що переважна більшість наявних у ОСОБА_17 тілесних ушкоджень утворилася не пізніше 14 серпня 2012 року, у суду відсутні підстави для обґрунтованого висновку про те, що рана на тильній поверхні лівої кисті на 5-му пальці на суглобовій поверхні між основної та проксимальними фалангами утворилася саме 15 серпня 2012 року, а не раніше, як і решта тілесних ушкоджень.
Надаючи оцінку доводам ОСОБА_17 та його захисника ОСОБА_10 про те, що обвинувачений фактично був затриманий 17 серпня 2012 року, суд виходить з того, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини важливим аспектом правового регулювання порядку затримання є визначення моменту затримання. У статті 209 КПК України він формулюється наступним чином: «особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поруч з уповноваженою службовою особою або в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою».

У справі Кушнір проти України (Kushnir v. Ukraine, № 42184/09, рішення від 11 грудня 2014 року), суд визнав порушення ст. 5 §1 Конвенції у випадку, коли заявника було затримано без будь-якого рішення, і це затримання було зареєстровано наступного дня із затримкою приблизно 19 годин, оскільки перелік винятків, які стосуються права на свободу, що гарантуються даною нормою, є вичерпним, щоб ніхто не був свавільно позбавлений волі, а відсутність запису про взяття під варту повинно само по собі вважатися серйозним порушенням, оскільки перебування під вартою особи без будь-якого оформлення є повним запереченням принципово важливих гарантій, які містяться у статті 5 Конвенції, та свідчить про серйозне порушення цього положення. Відсутність реєстрації таких даних, як дата, час і місто затримання, ім`я та прізвище затриманого, причини затримання та прізвище особи, яка здійснила затримання, повинно розглядатися як несумісне з вимогами законності й самою ціллю статті 5 Конвенції.

До матеріалів кримінального провадження додано протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, за яким ОСОБА_17 в порядку ст. 115 КПК України (1960 року) затримано за підозрою у вчиненні злочину 18 серпня 2012 року о 16 год. 10 хв. (т. 1 а.с. 105-107).

Також, за Журналом обліку доставлених, відвідувачів та запрошених АНД РВ ДМУ МГУМВС України в Дніпропетровській області (т. 7 а.с. 37-42), ОСОБА_17 був доставлений до будівлі райвідділку поліції 18 серпня 2012 року о 16:30 год.

Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_17 був доставлений до Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області 17 серпня 2012 року, де він дав первинні пояснення, був допитаний у якості свідка під протокол допиту свідка та у нього відібрані зразки піднігтьового змісту для проведення експертних досліджень. Однак затримання останнього було зареєстровано тільки 18 серпня 2012 року. Отже, 17 серпня 2012 року ОСОБА_17 незаконно, без належно оформлених документів та без надання йому захисника, був затриманий за підозрою у вчиненні злочину.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_17 був затриманий саме 17 серпня 2012 року за відсутності будь-якого рішення з цього приводу, та був поміщений під варту без належного оформлення до наступної доби.

Суд також враховує, що надані представником потерпілої та ОСОБА_13 відомості щодо руху приміських потягів із м. Дніпропетровська в м. Синельникове мають відмінності в часі відправлення таких потягів в нічний час (т. 5 а.с. 67, т. 10 а.с. 51), однак такі докази ані підтверджують, ані спростовують обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні і за таких умов вказані розбіжності не потребують усунення.

Решта доводів сторони захисту є не суттєвими, зводиться до особистого тлумачення норм матеріального та процесуального закону і хибній оцінці одиничних доказів. При цьому, сторона захисту оцінює і тлумачать такі докази на свій лад, вибірково, спотворюючи їх зміст та відособлено від інших доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.
З огляду на вищевикладене, відповідні доводи сторони захисту судом відхиляються, оскільки покладені судом в обґрунтування винуватості обвинувачених докази є належними та допустимими, отримані із передбачених законом джерел та зафіксовані у відповідній процесуальній формі, узгоджуються між собою та не містять невирішених суперечностей.

При цьому суд вважає за необхідне зауважити, що при вирішенні питання про закінчення судового розгляду та перевірки обставин доказами, судом з`ясовано думку учасників судового розгляду про необхідність дослідження інших доказів, про можливість закінчення судового розгляду та переходу до судових дебатів. Всі учасники судового розгляду, в тому числі і сторона захисту, відповідних клопотань не заявляли та не заперечували щодо переходу в наступну стадію судового розгляду.
Надаючи кримінально-правову оцінку діянням обвинувачених, суд враховує що за п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», вчиненим за попередньою змовою групою осіб (п. 12 ч. 2 ст. 115 КК) умисне вбивство вважається тоді, коли в позбавленні потерпілого життя брали участь декілька осіб (дві і більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його виконання. За цей злочин несуть відповідальність і ті особи, котрі хоча й не вчинювали дій, якими безпосередньо була заподіяна смерть потерпілому, але будучи об`єднаними з іншими співвиконавцями вбивства єдиним умислом, спрямованим на позбавлення потерпілого життя, виконали хоча б частину того обсягу дій, який група вважала необхідним для реалізації цього умислу. З урахуванням конкретних обставин справи та змісту спільного умислу осіб, що вчинюють убивство за попередньою змовою, до таких дій належать … ведення спостереження за потерпілим, іншими особами чи обстановкою безпосередньо перед убивством або під час його вчинення з метою забезпечити реалізацію спільного умислу тощо.

Суд виходить з того, що ОСОБА_17 , хоча і не вчиняв дії, якими безпосередньо була заподіяна смерть ОСОБА_14 , але будучи об`єднаним з ОСОБА_13 єдиним умислом, спрямованим на позбавлення потерпілого життя, виконав частину обсягу дій, який група вважала необхідним для реалізації цього умислу з метою забезпечити реалізацію спільного умислу.

Також суд враховує, що за п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України як вчинене з корисливих мотивів умисне вбивство кваліфікується в разі, коли винний, позбавляючи життя потерпілого, бажав одержати у зв`язку із цим матеріальні блага для себе або інших осіб (заволодіти грошима, коштовностями, цінними паперами, майном тощо), одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків (одержати спадщину, позбавитися боргу, звільнитися від платежу тощо) або досягти іншої матеріальної вигоди. При цьому не має значення, чи одержав винний ту вигоду, яку бажав одержати внаслідок убивства, а також, коли виник корисливий мотив-до початку чи під час вчинення цього злочину.

Згода ОСОБА_17 на співучасть у скоєнні умисного вбивства в обмін на обіцянку сприяти влаштуванню на високооплачувану роботу є не корисливим мотивом, а іншим особистим інтересом, оскільки за співучасть у позбавлені життя ОСОБА_14 останній не одержав будь-яких матеріальних благ, майнових прав, не уникнув будь-яких матеріальних витрат чи обов`язків.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_13 , позбавляючи життя ОСОБА_14 , бажав уникнути матеріальних витрат, тобто керувався корисливим мотивом, а обвинувачений ОСОБА_42 , який не був обізнаний про наявність такого мотиву у потерпілого, погодився прийняти участь у вбивстві ОСОБА_14 в обмін на обіцянку сприяння в працевлаштуванні, тобто керувався іншим особистим мотивом, лише дії ОСОБА_13 підлягають кваліфікації за кваліфікуючою ознакою корисного мотиву.

З урахуванням викладеного, оцінивши вищенаведені докази та встановлені на їх підставі фактичні обставини в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку що вони поза всяким розумним сумнівом доводять винуватість як ОСОБА_13 так і ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень і обсязі зміненого прокурором обвинувачення, яке було підтримане потерпілими, і суд кваліфікує дії обвинувачених:

- ОСОБА_13 за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб, та за ч. 4 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень;

- ОСОБА_17 за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Визначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_13 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які відноситься до категорії особливо тяжких, є умисними, закінченими, корисливими злочинами, які утворюють ідеальну сукупність, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості невідворотних наслідків, наявність в діях ОСОБА_13 декількох кваліфікуючих ознак умисного вбивства, його роль у вчиненні вбивства ОСОБА_14 , відомості про особу обвинуваченого.

Останній до кримінальної відповідальності притягується вперше (т. 4 а.с. 196), у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (т. 4 а.с. 197, 198), за місцем реєстрації характеризується позитивно (т. 4 а.с. 209), однак за місцем фактичного проживання характеризується задовільно (т. 4 а.с. 199), проходив строкову службу в збройних силах України (т. 4 а.с. 200), де характеризувався виключно позитивно (т. 4 а.с. 207), за місцем навчання в школі, в фізкультурно-спортивному товаристві та за попереднім місцем роботи також характеризується позитивно (т. 4 а.с. 205, 206, 210-214), має хворого батька (т. 4 а.с. 202-204), офіційно не працевлаштований (т. 5 а.с. 64), у вчиненому не розкаявся та неправдивими свідченнями намагався пом`якшити відповідальність за вчинені діяння.

За актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 275 від 05 жовтня 2012 року (т. 4 а.с. 76-78), ОСОБА_13 будь-яким хронічним психічним захворюванням раніше не страждав. За своїм психічним станом в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, досліджуваний не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності, коли б він не міг віддавати собі звіт у своїх діях (бездіяльності) та керувати ними. Досліджуваний в теперішній час також може віддавати собі звіт в своїх діях (бездіяльності) та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Визначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_17 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких, є умисним, закінченим злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості невідворотних наслідків, роль ОСОБА_17 у вчинені злочину, відомості про особу обвинуваченого.

ОСОБА_17 до кримінальної відповідальності притягується вперше (т. 4 а.с. 216), у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває (т. 4 а.с. 217, 218, 220), на військовому обліку не перебуває (т. 4 а.с. 219), має зареєстроване місце проживання (т. 4 а.с. 215), де характеризується задовільно (т. 4 а.с. 221), на час взяття під варту був офіційно працевлаштованим (т. 4 а.с. 232-236), у вчиненому не розкаявся та неправдивими свідченнями намагався уникнути відповідальності за вчинені діяння.

З акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 280 від 12 жовтня 2012 року (т. 4 а.с. 86-88) вбачається, що ОСОБА_17 будь-яким хронічним психічним захворюванням раніше не страждав. За своїм психічним станом в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, досліджуваний не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності, коли б він не міг віддавати собі звіт у своїх діях (бездіяльності) та керувати ними. Досліджуваний в теперішній час також може віддавати собі звіт в своїх діях (бездіяльності) та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
На підставі викладеного, з урахуванням відсутності обставин, що як пом`якшують, так і обтяжують покарання обвинуваченим, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення як ОСОБА_13 , так і ОСОБА_17 та попередження нових кримінальних правопорушень як самими обвинуваченими, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі для кожного, оскільки більш м`які види покарання не зможуть забезпечити досягнення його мети, виправлення обвинувачених можливе лише в умовах ізоляції останніх від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. За цих же обставин суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченим покарання більш м`якого, ніж передбачено законом.
При цьому, ОСОБА_13 підлягає призначенню додаткове покарання у виді конфіскації майна, а покарання останньому за сукупністю злочинів підлягає визначенню з урахуванням вимог ч. 1 ст. 70 КК України.
Запобіжний захід обвинуваченим у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін, оскільки тяжкість та підвищена суспільна небезпека інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення, встановлені судом відомості про особу обвинувачених дають підстави вважати можливими ухилення від суду та перешкоджання встановленню істини по даному провадженню.

У межах кримінального провадження були прийняті до розгляду:

-цивільний позов ОСОБА_7 , за яким він просить стягнути з ОСОБА_13 і ОСОБА_17 солідарно на користь понесені ним витрати на поховання, пов`язані з виділом земельної ділянки для поховання у розмірі 916,74 грн., пов`язані з придбанням ритуальних речей, необхідних для поховання, у розмірі 2400 грн., витрати на спорудження надгробного пам`ятника у розмірі 10000 грн., витрати на поминальний обід у розмірі 19069 грн.

-цивільний позов ОСОБА_6 , за якими вона просить стягнути з ОСОБА_13 і ОСОБА_17 солідарно на її користь відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина ОСОБА_14 , у розмірі 500000 грн.;

В судовому засіданні ОСОБА_6 і ОСОБА_7 підтримали в повному обсязі заявлені позовні вимоги, а ОСОБА_13 і ОСОБА_17 заперечили проти їх задоволення також в повному обсязі.

Надаючи оцінку позовним вимогам ОСОБА_7 , суд виходить з того, що останнім надані копії платіжних документів, які підтверджують понесені останнім витрати:

-16 серпня 2012 року у розмірі 2400 грн. на придбання труни, хреста тощо (т. 1 а.с. 61-63);

-17 серпня 2012 року у розмірі 916,74 грн. на поховання ОСОБА_14 копання могили, оформлення договору-заказу та свідоцтва про поховання (т. 1 а.с. 60);

-18 серпня 2012 року на поминальний обід у розмірі 19069 грн. (т. 1 а.с. 64-66);

-13 вересня 2012 року у розмірі 10000 грн. на спорудження надгробного пам`ятника ОСОБА_14 (т. 1 а.с. 58, 59).

За ч. 1 ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

ОСОБА_7 на підставі вимог ч. 1 ст. 1201 ЦК України має право на відшкодування понесених ним витрат на поховання ОСОБА_14 та на спорудження надгробного пам`ятника у розмірі 13316,74 грн. (2400 + 10000 + 916,74).

Щодо витрат на номінальний обід у розмірі 19069 грн., то відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», поховання померлого це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Наведене однозначно свідчить про те, що церемонія поминання не відноситься до поховання.

Крім того, зі змісту абзаців 8, 9 та 10 статті другої Закону України «Про поховання та похоронну справу» випливає, що церемонія поховання та церемонія поминання є зовсім різними поняттями.

Виходячи з визначення поняття поховання, до витрат на поховання можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу.

Враховуючи наведене, зазначені ОСОБА_7 витрати в цій частині, не відносяться до витрат на поховання, а тому законом не передбачене право останнього на їх відшкодування.

Надаючи оцінку позовним вимогам ОСОБА_6 , суд враховує, що у відповідності до приписів ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає … у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Суд вважає доведеним поза всяким розумними сумнівом факт спричинення моральної шкоди ОСОБА_6 , яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо сина, котра потягла за собою смерть останнього.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує роз`яснення, викладені у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, за якими розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З врахуванням перелічених факторів, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що розміром грошового відшкодування моральної шкоди, необхідним та достатнім за вказаних обставин є 500000 грн.

ОСОБА_13 і ОСОБА_17 , які протиправними винуватими діями спричинили смерть ОСОБА_14 , на підставі вимог п. 1 ч. 2 ст. 1167, ч. 1 ст. 1201 ЦК України зобов`язані відшкодувати ОСОБА_7 витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, та ОСОБА_6 - відшкодування моральної шкоди.

За ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Оскільки позивачі не просять визначити відповідальність обвинувачених, а шкоди завдано спільними діями обвинувачених, визначені до стягнення суми підлягають солідарному стягненню з останніх на користь позивачів.

На підставі ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_13 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 982 грн., оскільки такі витрати здійснені для визначення вартості золотого браслета, тобто встановлення обставин кримінального правопорушення, інкримінованого лише ОСОБА_13 .

Питання щодо долі речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 374 КПК України,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання:

- за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього особисто йому належного майна;

- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років з конфіскацією всього особисто йому належного майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_13 до відбування покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього особисто йому належного майна.

ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 13 (тринадцять) років.

До набрання вироком законної сили продовжити дію раніше обраного ОСОБА_13 та ОСОБА_17 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у Дніпропетровській установі виконання покарань (№ 4) Південно-Східного МРУ ВКПП МЮ України.

Строк відбування покарання ОСОБА_13 обраховувати з 16 серпня 2012 року, а ОСОБА_17 з 17 серпня 2012 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року) в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі зарахувати строк попереднього ув`язнення (за виключенням періодів відбування покарання у виправних колоніях) ОСОБА_13 з 16 серпня 2012 року по 20 червня 2017 року включно, та ОСОБА_17 з 17 серпня 2012 року по 20 червня 2017 року включно.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 982 (дев`ятсот вісімдесят дві) гривні.

Речові докази: мотоциклетний шолом і золотий браслет, які знаходяться на зберіганні ОСОБА_7 , залишити останньому.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_13 і ОСОБА_17 на користь ОСОБА_7 відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника у розмірі 13316 (тринадцять тисяч триста шістнадцять) гривень 74 (сімдесят чотири) копійки.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 в іншій частині відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити в повному обсязі.

Стягнути солідарно з ОСОБА_13 і ОСОБА_17 на користь ОСОБА_6 відшкодування моральної шкоди у розмірі 500000 (п`ятсот тисяч) гривень.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою з дня вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду за їх зверненням.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

06.02.2018