Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1591/17
Провадження № 1-кп/280/95/18
ВИРОК
Іменем України
02 квітня 2018 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Коростишів кримінальне провадження №0000674 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Коростишів Житомирської області, освіта середня, не працюючий, не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 13.06.2017 р. Коростишівським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 164 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 13.06.2017 р. ОСОБА_4 засуджений за ст. 164 ч. 1 КК України та йому призначено покарання у виді 80 годин громадських робіт, про що він був належним чином проінформований та ознайомлений зі змістом вироку.

20 липня 2017 року, відповідно до вимог ст. 36 Кримінально-виконавчого кодексу України вирок Коростишівського районного суду від 13.06.2017 р. надійшов до Коростишівського районного сектору з питань пробації.

20.09.2017 ОСОБА_4 з`явився до Коростишівського районного сектору з питань пробації та був направлений для відбування покарання у вигляді громадських робіт до КП «Коростишівський комунальник».

Однак, маючи намір ухилитися від відбування покарання у вигляді громадських робіт, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що ухиляється від відбування громадських робіт та бажаючи цього, не дотримуючись встановлених відповідно до законодавства порядку і умов відбування покарання, маючи обов`язок сумлінно ставитися до праці, в період часу з 22 вересня 2017 року по 31 жовтня 2017 року відпрацював лише 8 годин громадських робіт, самоусунувшись від відпрацювання громадських робіт та не працював на визначених для нього об`єктах, не відпрацював встановлений судом строк громадських робіт, що свідчить про систематичне порушення покладених на нього обов`язків з метою ухилення від належного відбуття призначеного покарання у вигляді громадських робіт.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю та суду пояснив, що 13.06.2017 р. вироком Коростишівського районного суду Житомирської області він був засуджений за ч. 1 ст. 164 КК України та йому призначено покарання у виді 80 годин громадських робіт. Коростишівським РС з питань пробації для відбування покарання у виді громадських робіт він був направлений до КП «Коростишівський комунальник», однак відпрацював лише 8 годин громадських робіт, в подальшому ухилявся від відбування призначеного покарання. У вчиненому щиро розкаявся, запевнив суд, що в подальшому зобов`язується відпрацювати громадські роботи.

Слід зазначити, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які правильно розуміють обвинувачені, інші учасники судового провадження, і які ніким не оспорюються. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнані ним фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

доведеність вини ОСОБА_4 в ухиленні від відбування громадських робіт та кваліфікує його дії за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

Призначаючи покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України є визнання вини та щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочину.

Згідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Згідно до п.1Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. №7(Із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10 грудня 2004 р., № 8 від 12 червня 2009 р. та № 11 від 6 листопада 2009 р.), (Із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10 грудня 2004 р., № 8 від 12 червня 2009 р. та № 11 від 6 листопада 2009 р.) Про практику призначення судами кримінального покарання (далі «Пленум» у всіх відмінках), суди, при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Пункт 2 Постанови Пленуму визначено, що з урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки.

Пункт 3 зазначеної Постанови пленуму встановлено, що досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

З огляду на наведене, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання у виді арешту, застосувавши принцип часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, згідно яких, одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Враховуючи пом`якшуючі обставини, а також те, що ОСОБА_5 є особою молодого віку, не працює, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, тяжких наслідків від його злочинних дій не наступило, тому суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 не можливо без ізоляції від суспільства, а тому обирає йому покарання у виді арешту.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні. Речові докази відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 394 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (два) місяців арешту.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 13.06.2017 р. та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 (двох) місяців 2 днів арешту.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_6 Пасічний