Cправа № 750/4030/18
Провадження № 1-кс/750/1367/18

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 травня 2018 року м. Чернігів
Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , вивчивши клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту з майна у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0004188, -
в с т а н о в и в:
02.05.2018 року на адресу суду, засобами поштового зв`язку, надійшло клопотання ОСОБА_2 , в якому просить скасувати арешт на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ 207», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_3 , який мешкає: АДРЕСА_1 , а перебуває у фактичній власності ОСОБА_2 , який мешкає: АДРЕСА_2 , в частині заборони користування транспортним засобом, зобов`язати слідчого повернути в його законне користування автомобіль марки «MERCEDES-BENZ 207», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , мотивуючи клопотання тим, що в провадженні слідчого відділу ЧВП ГУНП в Чернігівській області перебуває кримінальне провадження, розпочате за ст. 290 КК України, в зв`язку з тим, що ОСОБА_4 у грудні 2016 року придбав вищевказаний автомобіль і під час переоформлення того в МРЕВ у м. Чернігові експерт виявив проведення зварювальних робіт в районі номеру кузова автомобіля, після чого працівниками поліції зазначений транспортний засіб був вилучений та доставлений без згоди ОСОБА_2 на штраф майданчик. В подальшому, ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.05.2017 року було накладено арешт на вищевказаний автомобіль, проте на даний час в подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, оскільки на даний час вже проведені всі необхідні слідчі дії та експертиза, а залишення того на невизначений час на майданчику тимчасового тримання ТЗ може привести його у непридатний для використання стан, а тому в подальшому застосуванні арешту майна в частині заборони користування автомобілем необхідності не має.
Вивчивши клопотання з доданими до нього матеріалами, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Як слідує з наданих до клопотання документів, Чернігівським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004188, розпочатому за ст. 290 КК України, за фактом підробки або заміни ідентифікаційного номера кузова.
Автомобіль «MERCEDES-BENZ 207» визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №0004188 та зберігається на майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів м. Чернігів, провулок Вокзальний, 17.
26.05.2017 року ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова накладено арешт на зазначений автомобіль з забороною користування, розпорядження та відчуження.

Так, відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до змісту ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, ч.1 статті 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З аналізу положень ч.1 ст. 174 КПК України слідує, що нормами діючого КПК України чітко визначено коло осіб, яке розширеному тлумаченню не підлягає, які мають право звертатись до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна повністю або частково, а саме такими правами наділені сторона захисту та інші учасники провадження.

Звертаючись до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, ОСОБА_2 у резолютивній частині того зазначає, що автомобіль перебуває у фактичному його володінні, тобто, що саме він є володільцем арештованого майна. Разом з тим, як слідує з мотивувальної частини клопотання, автомобіль було придбано ОСОБА_4 , на підтвердження чого до матеріалів клопотання долучено відповідні довіреності, зокрема довіреність від 10.12.2016 року, якою ОСОБА_5 , який виступає від імені ОСОБА_3 , уповноважив ОСОБА_4 продати, обміняти, здати в оренду на умовах та за ціною на свій розсуд, передати в позичку, а також іншим чином розпоряджатися належним власнику на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_3 , виданого МРЕВ м. Чернігова 21 жовтня 2000 року, ТЗ марки MERCEDES-BENZ 207, 1989 року випуску, колір білий, кузов, (коляска) № НОМЕР_2 , тип ТЗ легковий, колір БІЛИЙ, реєстраційний номер № НОМЕР_4 , зареєстрований за власником МРЕВ м. Чернігова 21 жовтня 2000 року. Тоді як, з копії довіреності від 20.04.2018 року слідує, що ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_2 вести його справи чи справу в судах (всіх видів) з усіма правами, наданими законом позивачу, відповідачу, третій особі, чи іншим учасникам судового процесу, в тому числі з правом повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання позову, зміни предмету позову, укладення мирової угоди, оскарження рішення суду, подачі виконавчого листа до стягнення, одержання присудженого майна, грошей, документів та іншого. Тобто, документів, які підтверджують право власності або володіння саме ОСОБА_2 на вказаний автомобіль марки «MERCEDES-BENZ 207», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , суду не надано, а отже така особа, в силу ст. 174 КПК України, не має права звернення до суду з вказаним клопотанням.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що у мотивувальній частині клопотання ОСОБА_2 посилається на те, що зберігання майна в неналежних умовах порушує його право, як представника ОСОБА_4 , на володіння чужим майном, що передбачено ст. 397 ЦК України.

Слідчий суддя звертає увагу автора поданого клопотання, на вимоги КПК України, відповідно до яких повноваження представника у кримінальному провадженні може здійснювати особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником (адвокатом), відносно якого мається вичерпний перелік документів на підтвердження таких повноважень, і до якої довіреність, тим паче з переліченими правами, передбаченими ЦПК України, не віднесена, а статтею 397 ЦК України передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе, тобто це випадки, коли у фактичному пануванні особи перебуває майно, яке є чужим, тобто належить на праві власності іншій особі, ніж володілець. Отже, з наданих документів слідує, що автомобіль належить ОСОБА_3 , а перебуває у пануванні осіб: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , на відміну від автора клопотання, оскільки довіреністю ОСОБА_2 уповноважено лише здійснювати представництво в судах, тоді як жодного документу, яким ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_2 розпоряджатись належним власнику майном, суду надано не було.

З урахуванням наведеного, клопотання підлягає поверненню ОСОБА_2 для усунення недоліків, що є допустимим відповідно до приписів ч.6 ст. 9 КПК України.

Зазначена ухвала не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді або в іншому судовому порядку та не перешкоджає захисту прав особи після усунення зазначеного вище, в порядку, передбаченому КПК України.
Керуючись ст.ст. 2, 9 ч.6, 174 КПК України, -
у х в а л и в:
Клопотання про скасування арешту з майна у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0004188 повернути ОСОБА_2 для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1