Справа № 683/496/17
1-кп/683/214/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2017 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд
Хмельницької області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
перекладача ОСОБА_5 ,
потерпілого-цивільного позивача ОСОБА_6 ,.
обвинувачених-цивільних відповідачів: ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, працює вантажником у ФОП ОСОБА_11 , раніше не судимого;
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Республіка Молдова, тимчасово проживаючого в АДРЕСА_1 , молдованина, громадянина Молдови, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,
25 грудня 2016 року біля 23 год. ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в якості пасажирів в салоні автомобіля «ZAZ DEWOO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 61 945,99 грн., який зареєстрований за ОСОБА_12 та перебував у користуванні ОСОБА_6 і стояв поблизу бару, що по вул. Центральній в с.Баглаї Старокостянтинівського району, скориставшись тим, що останній залишив в замку запалення ключі, домовились між собою незаконно заволодіти, вказаним автомобілем з метою подальшого продажу та особистого збагачення.
Реалізуючи свої злочинні наміри ОСОБА_8 сів за кермо автомобіля та запустив двигун, а ОСОБА_7 сів на переднє пасажирське сидіння, після чого без дозволу володільця поїхали від бару, тим самим незаконно заволоділи вказаним автомобілем та в подальшому поїхали ним у м. Київ.
26 грудня 2016 року біля 15 год. в лісопарковій зоні по вул. Івана Багряного в м. Києві, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 намагались збути вказаний автомобіль за 10 000 грн., однак під час продажу були затримані працівниками Дніпровського управління поліції ГУ НП в м. Києві.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою винуватість у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся та показав, що протягом дня 25 грудня 2016 року спільно з обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_6 вживали спиртні напої в с. Ілляшівка Старокостянтинівського району. Ввечері того ж дня, усі разом автомобілем «ZAZ DEWOO» під керуванням ОСОБА_6 поїхали у бар в с.Баглаї Старокостянтинівського району. Автомобіль потерпілий залишив на вулиці біля бару із незачиненими дверцятами та ключами в замку запалення. В якийсь проміжок часу ОСОБА_6 залишився в барі, а він разом з ОСОБА_7 вийшли на вулицю де запропонував ОСОБА_7 покататись на автомобілі потерпілого ОСОБА_6 , на що ОСОБА_7 погодився. В подальшому він сів за кермо автомобіля та запустив двигун, а ОСОБА_7 сів на переднє пасажирське сидіння, після чого поїхали в м. Старокостянтинів, а далі в м. Київ. На думку обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_7 розумів у м. Старокостянтинові, що вони спільно заволоділи автомобілем. На під`їзді до м. Києва ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_7 продати викрадений автомобіль, на що останній погодився. В м. Києві автомобіль залиши у лісосмузі і ОСОБА_8 домовився з незнайомим таксистом про продаж автомобіля за 10 000 грн., однак під час продажу автомобіля - їх обох затримали працівники поліції.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся та показав, що протягом дня 25 грудня 2016 року він спільно з обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_6 вживали спиртні напої в с. Ілляшівка Старокостянтинівського району. Ввечері того ж дня, усі разом автомобілем «ZAZ DEWOO» під керуванням потерпілого ОСОБА_6 поїхали у бар с. Баглаї Старокостянтинівського району. Автомобіль потерпілий залишив на вулиці біля бару. В якийсь проміжок часу, коли ОСОБА_6 залишився в барі, а ОСОБА_8 разом з ним вийшов на вулицю, ОСОБА_8 запропонував йому покататися на автомобілі потерпілого ОСОБА_6 . На цю пропозицію він погодився. ОСОБА_8 сів за кермо автомобіля та запустив двигун, а він сів на переднє пасажирське сидіння, після чого вони поїхали в м. Старокостянтинів, а далі в м. Київ. По дорозі, коли проїхали м. Житомир, він здогадався, що ОСОБА_8 взяв автомобіль без дозволу ОСОБА_6 . На під`їзді до м. Києва ОСОБА_8 запропонував йому продати викрадений автомобіль, на що він погодився. В м. Києві автомобіль залишили у лісосмузі і ОСОБА_8 домовився з незнайомим таксистом про продаж автомобіля за 10 000 грн., однак під час продажу автомобіля - їх затримали працівники поліції.
Суд не приймає до уваги розбіжності у показаннях обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , з приводу того, що саме ОСОБА_8 керував викраденим автомобілем, від`їжджаючи від бару с.Баглаї Старокостянтинівського району, а обвинувачений ОСОБА_7 зрозумів, що автомобіль ними викрадено, рухаючись по дорозі в напрямку м. Києва та проїхавши м. Житомир, як такі що впливають на ступінь тяжкості вчиненого ними злочину та їх відповідальність за скоєне, оскільки відповідно до примітки ст.289 КК України під незаконним заволодінням транспортним засобом у цій статті слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.
Крім того, незалежно від визнання вини, винуватість обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого їм кримінального правопорушення, об`єктивно підтверджено доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Так, в суді потерпілий ОСОБА_6 підтвердив, що ввечері 25 грудня 2016 року він власним автомобілем «ZAZ DEWOO, д.р.н. НОМЕР_1 , привіз ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у бар в с.Баглаї Старокостянтинівського району. Залишивши ключі у замку запалення автомобіля, він пішов у бар, а повернувшись через деякий час виявив, що автомобіль відсутній. Тоді він звернувся до матері ОСОБА_7 , однак остання не змогла дозвонитись до сина. Пізніше від працівників поліції він дізнався, що автомобіль викрали ОСОБА_8 та ОСОБА_7 і намагались продати в м. Києві, де їх затримали працівники поліції. Цивільний позов він підтримує повністю, однак в частині заподіяння йому обвинуваченими матеріальної шкоди будь-яких доказів надати суду не може, оскільки такі докази у нього не збереглися. Щодо заподіяння моральної шкоди потерпілий обґрунтовує тим, що з вини ОСОБА_8 та ОСОБА_7 він переніс моральні страждання у зв`язку з угоном автомобіля та із зміною способу життя, а також враховуючи
винуватість обвинувачених в рівних частках щодо заподіяння моральної шкоди, рахує за необхідне повністю задовольнити його вимоги про відшкодування моральної шкоди в загальній сумі 10 000 грн. стягнувши з обвинуваченого ОСОБА_8 5 000 грн. моральної шкоди, а з обвинуваченого ОСОБА_7 3 300 грн. моральної шкоди, оскільки на час розгляду справи останній йому відшкодував шкоду в сумі 1 700 грн. При призначені міри покарання обвинуваченим покладається на думку суду.
Також, як вбачається з даних протоколу огляду місця події від 26.12.2016р., місцем події є ділянка лісопаркової зони по вул. Івана Багряного в м. Києві, де виявлено автомобіль «ZAZ DEWOO», д.р.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію даного ТЗ, а також виявлено ОСОБА_8 та ОСОБА_7 (Т.1 а.п.132-134).
Речовим доказом - автомобілем «ZAZ DEWOO, д.р.н. НОМЕР_1 (Т.1а. п.156).
Відповідно до довіреності від 12.12.2014р., посвідченої приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міськнотокругу Хмельницької області ОСОБА_13 , потерпілий ОСОБА_6 має право керування, володіння та розпорядження автомобілем «ZAZ DEWOO», д.р.н. НОМЕР_1 , а також право звертатись до суду з усіма правами наданими позивачу (Т.1 а.п.120).
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №5а від 09.02.2017р. ринкова вартість автомобіля «ZAZ DEWOO», д.р.н. НОМЕР_1 , 2005 року випуску з об`ємом двигуна 1299 куб. см. може становити 61 945,99 грн. (Т.1 а.п.151-155).
Аналізуючи, досліджені в судовому засіданні докази, в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що винуватість обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, доведена, кваліфікація їх діяння за ч.2 ст.289 КК України - правильна.
Обираючи покарання ОСОБА_8 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, зокрема, що він є особою молодого віку, вперше притягується до кримінальної відповідальності.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , є щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
З огляду на викладене, враховуючи думку потерпілого ОСОБА_6 , який при призначенні покарання ОСОБА_8 покладається на думку суду, а також те, що ініціатором та безпосередньо активним учасником викрадення, а також продажу автомобіля був саме обвинувачений ОСОБА_8 , суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 , можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з поміщенням його до кримінально-виконавчої установи з призначенням додаткового покарання у виді конфіскації належного йому майна, крім житла. Саме таке покарання суд вважає необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження скоєння ним нових злочинів.
Обираючи покарання ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, зокрема, що він є особою молодого віку, вперше притягується до кримінальної відповідальності, під час розгляду справи влаштувався на роботу та працює, за місцем проживання, роботи та по місцю колишнього навчання, характеризується виключно позитивно.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , є щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину, а також часткове добровільне відшкодування завданої шкоди.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді позбавлення волі з призначенням додаткового покарання у виді конфіскації належного йому майна, крім житла..
Разом з тим, враховуючи думку потерпілого ОСОБА_6 , який при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 покладається на думку суду, а також враховуючи другорядну роль обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому злочину, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції його від суспільства із застосуванням положень ст.ст. 75, 77 КК України та звільнення від відбування основного покарання з випробовуванням та встановленням іспитового строку. Саме таке покарання суд вважає необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження скоєння ним нових злочинів.
Цивільний позов потерпілого-цивільного позивача ОСОБА_14 слід задовольнити частково.
Так, в задоволенні позову потерпілого-цивільного позивача ОСОБА_14 в частині стягнення з обвинувачених-цивільних відповідачів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 матеріальної шкоди в сумі 20 000 грн. слід відмовити, оскільки позивач Про ОСОБА_15 в порядку ст.60 КПК України будь-яких доказів заподіяння йому відповідачами ОСОБА_8 та ОСОБА_7 матеріальної шкоди суду не надав.
Також, слід вважати доведеним той факт, що потерпілий Про ОСОБА_15 з вини ОСОБА_8 та ОСОБА_7 переніс моральні страждання у зв`язку з угоном автомобіля, а тому суд, з врахуванням майнового стану відповідачів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , суті позовних вимог, характеру та глибини фізичних та моральних страждань та у зв`язку із зміною способу життя позивача, виходячи із вимог розумності та справедливості, а також враховуючи винуватість обвинувачених в рівних частках щодо заподіяння моральної шкоди позивачу, визнання в цій частині позовних вимог кожним з обвинувачених на суму по 5 000 грн., рахує за необхідне повністю задовольнити вимоги потерпілого ОСОБА_14 про відшкодування моральної шкоди в загальній сумі 10 000 грн. Крім того, суд враховує визнання відповідачами ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в порядку ст.61 ЦПК України позовних вимог кожним по 5 000 грн. моральної шкоди, а також те, що відповідачем ОСОБА_7 відшкодовано позивачу ОСОБА_6 моральну шкоду на 1 700 грн., рахує за необхідне повністю задовольнити вимоги потерпілого ОСОБА_14 про відшкодування моральної шкоди та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 5 000 грн. моральної шкоди, а з обвинуваченого ОСОБА_7 3 300 грн. моральної шкоди (5 000 1 700 = 3 300 грн.).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373 - 376 КПК України суд
ОСОБА_8 визнати винуватим за ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з конфіскацією майна, крім житла.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту затримання 26 грудня 2016 року, зарахувавши в строк відбуття покарання час утримання під вартою з 26 грудня 2016 року по 22 жовтня 2017 року включно.
Крім того, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції яка діяла на час утриманні під вартою до 20.06.2017р.) зарахувати ОСОБА_8 у строк відбутого покарання, строк попереднього ув`язнення за період з 26 грудня 2016 року по 20 червня 2017 року включно, із розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_7 визнати винуватим за ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з конфіскацією майна, крім житла.
На підставі ст.ст.75, 77 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з встановленням йому іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації,повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації .
Зарахувавши в строк відбуття покарання ОСОБА_7 час утримання під вартою з 26 грудня 2016 року по 05 липня 2017 року включно.
Крім того, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції яка діяла на час утриманні під вартою до 20.06.2017р.) зарахувати ОСОБА_7 у строк відбутого покарання, строк попереднього ув`язнення за період з 26 грудня 2016 року по 20 червня 2017 року включно, із розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишити попередній особисте зобов`язання.
Речові докази: автомобіль «ZAZ DEWOO», д.р.н. НОМЕР_1 , 2005 року випуску повернути потерпілому ОСОБА_16 .
Стягнути з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , з кожного, по 175,92 грн. судових витрат на користь держави за проведення судово-товарознавчої експертизи №5 а від 09.02.2017р.
Цивільний позов потерпілого цивільного позивача Пробитюка ОСОБА_17 до обвинувачених цивільних відповідачів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь Пробитюка ОСОБА_17 моральну шкоду в сумі 5 000 грн.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь Пробитюка ОСОБА_17 моральну шкоду в сумі 3 300 грн.
В задоволенні позову ОСОБА_6 в частині стягнення з ОСОБА_8 та ОСОБА_18 матеріальної шкоди в сумі 20 000 грн. відмовити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Старокостянтинівський райсуд, а ОСОБА_8 у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя