Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/491/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 191 (84, 86-4) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.11.2017 року м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу державного підприємства «Сільськогосподарського підприємства ДКВС України №37» на ухвалу слідчого судді Устинівського районного суду Кіровоградської області від 30.09.2017 року за результатами розгляду клопотання начальника Устинівського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_7 про арешт майна, із забороною на розпорядження та користування цим майном у кримінальному провадженні № 0000030,

за участі сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_7

слідчого ОСОБА_8

представника ДП «Сільськогосподарського підприємства ДКВС України №37» ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Устинівського районного суду Кіровоградської області від 30.09.2017 року, задоволено клопотання начальника Устинівського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_7 по кримінальному провадженню за №0000030 від 27 вересня 2017 року, за внесеними відомостями до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення не встановленою досудовим слідством особою кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України про накладення арешту на насіння соняшника врожаю 2017 року, соняшник, кукурудза, пшениця, ячмінь, соя, ріпак, ячмінь що зберігається у господарських будівлях товариства з обмеженою відповідальністю «Вімексім Трейд», за адресою : вул. Войкова, 19, м. Долинська Кіровоградської області із забороною розпоряджатися цим майном та використовувати його.
Суд в обґрунтування судового рішення зазначив,що у повідомленні про підозру встановленій досудовим слідством особі у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення зазначено, що об`єктом злочину проти власності є майно, врожай 2017 року: соняшник, кукурудза, пшениця, ячмінь, соя, ріпак, ячмінь. Поданими до клопотання матеріалами кримінального провадження встановлено, що відповідно до Державного акта на право постійного користування землею, у державній установі Устинівський виправний центр №37 перебуває у користуванні земельна ділянка, на якій проведено зняття врожаю сільськогосподарських культур 2017 року. Врожай соняшника, кукурудзи, пшениці, ячміню, сої, ріпака, ячменю знаходиться на зберіганні у господарських будівлях товариства з обмеженою відповідальністю «Вімексім Трейд». Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі є об`єктом кримінальних протиправних дій. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, скаржник державне підприємство «Сьльськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України №37» звернулася до апеляційної інстанції з апеляцією, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нове рішення.
Свої вимоги мотивує тим, що діяльність підприємства поставлено в складне економічне становище, оскільки підприємством втрачено можливість видавати необхідні корма птиці, свиням та великій рогатій худобі, що призведе до їх фізичної загибелі, немає можливості реалізовувати вирощений врожай ячменю, пшениці та соняшника для придбання паливо-мастильних матеріалів і проведення осінньо-польових робіт в передбачені агротехнічні строки, не виплачується заробітна плата персоналу підприємства та засудженим, які відбувають кримінальні покарання в Устинівському виправному центрі №37 та працюють на підприємстві через відсутність коштів на рахунках та відсутністю можливості реалізації с/г продукції, немає можливості оплатити рахунки за спожиту електроенергію, сплатити загальнообов`язкові платежі та податки, що є наслідком настання штрафних санкцій, а також здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства в цілому.
Зазначає, що арештоване майно не є приватною власністю підозрюваних осіб, а державною. Вважає, що з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, є збирання, перевірка та оцінка доказів і можлива без арешту майна. Тому державне підприємство як юридична особа не повинна нести негативних економічних наслідків,що завдають значної майнової шкоди внаслідок висунутої підозри службовим особам, якщо навіть майно підприємства і є речовим доказом у справі в частині доказування винуватості обвинуваченого.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який частково просив задовольнити апеляційну скаргу, представника ДП «Сільськогосподарського підприємства ДКВС України №37» ОСОБА_9 , який просив повністю задовольнити його апеляційну скаргу, зваживши доводи викладені в апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону прокурор та слідчий суддя не дотрималися.

З матеріалів матеріалів клопотання про накладення арешту на майно вбачається, що згідно витягу з ЄРДР за №0000030 від 27.09.2017 року, до цього реєстру, начальником Устинівського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_7 внесено відомості про вчинене не встановленою досудовим слідством особою кримінального правопорушення, передбачене ч.5 ст. 191 КК України.
29.09.2017 року начальником Устинівського відділу Олександрійської місцевої прокуратури кіровоградської області ОСОБА_7 встановленій досудовим слідством особі повідомлено про підозру у вчиненні привласнення та розтрати чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.
Так, судом першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що відповідно до Державного акту на право постійного користування землею, у державній установі Устинівський виправний центр №37 перебуває у користуванні земельна ділянка, на якій проведено зняття врожаю 2017 року сільськогосподарських культур. Врожай сільськогосподарських культур знаходиться на зберіганні у господарських будівлях держаної установи Устинівський виправний центр №37.
Зі слів прокурора, вказані зернові є речовими доказами, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
В судовому засіданні апеляційного суду, слідчий, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження та начальника Устинівського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_7 не зазначили обґрунтованих підстав і необхідності накладення або продовження арешту на всі зернові культури. В матеріалах провадження наявне клопотання про накладення арешту на майно від 29.09.2017 року, в якому зазначається, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної та юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, то були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом. Проте прокурором було надано постанову про визнання речей речовими доказами та доручення їх до матеріалів кримінального провадження датовану від 02 жовтня 2017 року, що вказує на безпідставність посилання в клопотання про визнання зернових культур речовим доказом.
На даний час досудове розслідування по даному кримінальному провадженню не завершено, проте в матеріалах клопотання відсутня постанова слідчого про визнання зернових речовими доказами. До цього часу не вирішено суму збитків та повна кількість вилученого майна. Стороною обвинувачення не надано жодних фінансово-бухгалтерських документів, або ж заключення експертів в області економіки підтверджуючих нанесення шкоди підприємству.
Процесуальним прокуром не надано відповіді, які саме культури знаходяться на зберігання в підприємстві, та на які зернові накладено арешт та в якій кількості органами досудового розслідування не було проведено перевірку, які культури та в якій саме кількості зберігаються на підприємстві.
До того ж, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра стосовно вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Однак прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Ухвала слідчого судді стала результатом поверхневого дослідження підстав та доказів, якими обґрунтовано клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту, а прокурор не довів необхідності у накладенні арешту на майно, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, мало стати підставою для відмови у задоволенні клопотання, однак не було враховано слідчим суддею.
Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення вимог п. п. 5, 6 ч. 3 ст. 173 КПК України, не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підприємства «Сільськогосподарського підприємства ДКВС України №37»

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність, неповноту і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора як такого, що внесено до суду з порушенням ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376 ч.2, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу державного підприємства «Сільськогосподарського підприємства ДКВС України №37» . задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Устинівського районного суду Кіровоградської області від 30.09.2017 року за результатами розгляду клопотання начальника Устинівського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_7 про арешт насіння соняшника врожаю 2017 року, що зберігається у господарських будівлях товариства з обмеженою відповідальністю «Вімексід Трейд» за адресою : вул. Войкова, 19, м. Долинська Кіровоградської області із забороною розпоряджатися цим майном та використовувати його скасувати.
В клопотання начальника Устинівського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_7 по кримінальному провадженню за №0000030 від 27.09.2017 року про накладення арешту на зернові відмовити.
Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3