Справа № 372/2206/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 жовтня 2017 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000232 від 09.07.2016 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Кердани Таращанського району Київської області, українця, громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого, на утриманні якого перебуває малолітній син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого на посаді майстра зміни ТОВ «Аерок», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої за таких обставин.

09 липня 2016 року близько 03 години 00 хвилин водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у темний час доби, за сприятливих погодних умов, керуючи власним, технічно справним автомобілем «PEUGEOT EXPERT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався автодорогою Київ-Знам`янка в бік до м. Обухова, зі швидкістю не менше 98 - 102 км/год, що з технічної точки зору не відповідало видимості елементів дороги по напрямку його руху.

Проїжджаючи відрізок дороги на 41-42 км, а саме за 1 км. + 200 м. до дорожнього знаку 5.45 ПДР «місто Обухів», що поблизу села Таценки Обухівського району Київської області, в порушення вимог п. 12.9.б) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - ПДР), відповідно до якого «Водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість на ділянці дороги, де встановлено дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 50 км/год», і п. 12.2 ПДР, відповідно до якого «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб межах видимості дороги», рухаючись з перевищенням визначеної допустимої швидкості, в зоні проведення дорожніх робіт, що було визначено дорожнім знаком 1.37 ПДР «Дорожні роботи», в порушення вимог п. 2.3.б) ПДР, відповідно до якого «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», не був уважний та не стежив за дорожньою обстановкою, і відповідно не реагував на її зміну, в порушення вимог п. 1.5 ПДР, відповідно до якого «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальні збитків», своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху та порушуючи вимоги п. 12.3 ПДР, згідно з яким «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості, а при виявленні небезпеки для подальшого руху, а саме пішохода ОСОБА_8 , яка перетинала проїзну частину автодороги зліва на право відносно руху автомобіля «PEUGEOT EXPERT», уникаючи наїзду на пішохода, шляхом зміни напрямку руху на праве узбіччя, по його напрямку руху, виїхав на узбіччя та допустив наїзд на останню, після чого, втративши керованість, здійснив з`їзд в кювет, внаслідок чого відбулося перекидання транспортного засобу.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди.

Згідно із висновком експерта від 27 липня 2016 року за № 205 смерть ОСОБА_8 настала від множинних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, що призвело до розвитку шоку. Виявлені тілесні ушкодження утворилися за вище вказаних обставин внаслідок дії тупим(-ими) твердим(ими) предметом(-ами) одномоментно або протягом короткого проміжку часу (до хвилини), в комплексі належать до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, в момент заподіяння, і знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті. У крові загиблої ОСОБА_8 виявлено етиловий спирт в концентрації - 3,48 %, що за життя відповідало сильному алкогольному сп`янінню.

Грубе порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п. 1.5, 2.3.б), 12.2, 12.3, 12.9.б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 року перебувають в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В судовому засіданні обвинувачений винуватим себе у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, дав показання, які відповідають обставинам вчинення злочину за обвинуваченням, зокрема показав, що приблизно о 3 год. ночі 09.07.2017 року він повертався на власному автомобілі «Пежо» із м.Києва, будучи засліпленим світлом фар зустрічного транспорту несвоєчасно виявив пішохода, який раптово з`явився попереду на дорозі, він застосував екстрене гальмування, повернув кермо праворуч, однак уникнути зіткнення не вдалось, він здійснив наїзд на пішохода та з`їхав у кювет. Після цього він у морзі оплатив послуги з поховання в загальному розмірі близько 4 тис. грн., зустрічався із потерпілими, вибачався, вони претензій матеріального характеру не висловлювали. Висловив каяття у вчиненому, запевняв у відсутності намірів вчиняти злочини у подальшому, просив застосувати амністію, оскільки він має малолітню дитину. Цивільний позов визнав частково, а саме погодився відшкодувати матеріальну шкоду ОСОБА_5 в розмірі 2 тис. грн. та моральну шкоду ОСОБА_4 в розмірі 20 тис. грн.

Потерпілі в судовому засіданні підтримали свої цивільні позови повністю, показали, що приблизно 10 років із загиблою не проживали, оскільки шлюб ОСОБА_5 із нею було розірвано, а дитина залишилась проживати із батьком, обвинувачений сплатив послуги за поховання в розмірі близько 4 тис. грн., вони вирішити подати цивільний позов, оскільки вимушені були неодноразово витрачати час на участь у слідчих діях та суді.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України роз`яснивши учасникам процесу положення цієї статті, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого та потерпілих, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого і стосуються цивільного позову, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, оскільки жодним учасником процесу не оспорено винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та визначені обвинуваченням обставини.

Суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину повністю доведена.

Суд вважає, що дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України, оскільки керуючи транспортним засобом він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_8 .

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, його особу та відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також досудову доповідь органу пробації.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове добровільне відшкодування заподіяної шкоди, перебування малолітньої дитини на утриманні.

Обставин, що обтяжують покарання немає.

Відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховуючи тяжкість та характер кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, утримує малолітню дитину, має офіційне місце роботи та джерела доходу, міцні соціальні зв`язки, враховуючи стан його здоров`я, суд вважає необхідним призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки такий вид покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

При цьому суд вважає можливим застосування ст.ст. 75, 76 КК України і звільнення обвинуваченого від відбування призначеного цим вироком покарання за умови виконання певних обов`язків, оскільки його виправлення можливе без відбування покарання.

Суд також вважає за необхідне застосувати відносно обвинуваченого додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки даний злочин пов`язаний з експлуатацією транспортного засобу та грубим порушенням обвинуваченим Правил дорожнього руху, крім того, він не має не має офіційного місця роботи, характер якої був би пов`язаний із необхідністю керуванням транспортними засобами, раніше допускав порушення ПДР, за що притягувався до адміністративної відповідальності.

Під час судового розгляду обвинувачений подав заяву про звільнення його від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-УІІІ від 22.12.2016 року, оскільки він має неповнолітню дитину.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 р. № 392/96-ВР, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Судом встановлено, що обвинувачений вчинив злочин до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, злочин, вчинений обвинуваченим, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, вчинений з необережності, на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», обвинувачений не позбавлений батьківських прав та має дитину, якій не виповнилося 18 років, надав суду свою письмову згоду на застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому враховуючи все вищевикладене, суд вважає, за можливе звільнити обвинуваченого від основного та додаткового покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

При наданні правової оцінки цивільним позовам, за вимогами яких з ОСОБА_6 пропонується стягнути на користь ОСОБА_5 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2 000 гривень, відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 гривень, на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 гривень, суд приймає до уваги наступне.

При вирішенні цивільних позовів суд приймає до уваги положення Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживання владою (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 29 листопада 1985 р.) щодо необхідності дотримання балансу між правами підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, з одного боку, та інтересами жертви, - з іншого.

Під час судового розгляду було встановлено, що внаслідок винних дій обвинуваченого цивільному позивачеві ОСОБА_4 було спричинено моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою відносно її близького родича матері ОСОБА_8 , що призвело до її загибелі, порушенням життєвих зв`язків, втраті душевного спокою, зміні звичного способу життя. При визначенні розміру грошового еквіваленту маральної шкоди слід врахувати, що потерпіла ОСОБА_4 не проживала із своєю матір`ю більше 10 років, не підтримувала родинні стосунки, тому визнаний обвинуваченим розмір її цивільних позовних вимог може вважатись достатнім і обґрунтованим. За таких обставин, з врахуванням характеру правопорушення, матеріального стану обвинуваченого, ступіню його вини, глибини страждань потерпілих, інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає, що виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відшкодуванню підлягає моральна шкода на користь дочки загиблої в розмірі 20 тис. грн., що відповідає положенням ст.ст. 23, 1167 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Суд вважає безпідставними вимоги цивільного позову щодо відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_5 , оскільки він не проживав із загиблою ОСОБА_8 після розлучення у 2007 році, тому не відноситься до кола осіб, визначених ст.23 ЦК України та не навів у позовній заяві та не довів у судовому засіданні обставини, які б вказували на його власні моральні страждання чи інші прояви моральної шкоди, визначені чинним законодавством. При цьому посилання на витрачання часу для участі у процесуальних діях у цій справі не породжують правові наслідки у виді виникнення права на відшкодування моральної шкоди.

Зважаючи на визнання цивільним відповідачем позовних вимог ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, яка полягала у документально не підтверджених витратах на поховання загиблої, суд вважає можливим такі вимоги цивільного позову задовольнити, оскільки вони не порушують права інших осіб та не суперечать чинному законодавству.

З матеріалів справи не вбачається достатньо переконливих доказів заподіяння такого розміру шкоди, який передбачений цивільними позовами потерпілих, а також такого матеріального стану обвинуваченого, який би свідчив про його спроможність реально задовольнити вимоги всіх цивільних позивачів у заявлених ним розмірах грошового стягнення. Відтак, заначений вище розмір задоволених позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілих, - з іншого.

Таким чином, із урахуванням принципу диспозитивності кримінального судочинства цивільний позов підлягає задоволенню частково в межах доведених вимог.

Судові витрати за проведення експертиз слід стягнути з обвинуваченого в повному обсязі.

Згідно ст.100 КПК України речові докази автомобіль, що зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: м.Обухів, вул.Київська,1, слід повернути обвинуваченому як законному володільцеві, інші речові докази - диск із відеозаписами, слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового терміну одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно до статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Контроль за поведінкою ОСОБА_6 покласти на Обухівський районний відділ з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного цим вироком основного покарання у виді трьох років позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік на підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Цивільні позови задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2 000 гривень.

В задоволенні іншої частини цивільних позовів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в розмірі 6 602 гривні 20 копійок.

Речові докази автомобіль «PEUGEOT EXPERT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути ОСОБА_6 як законному володільцеві, диск із відеозаписами залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1