Справа № 645/1821/18
Провадження № 1-кп/645/441/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000575 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Черкаські Тишки Харківської області, громадянки України, не працюючої, що зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в:

До Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000575 відносно ОСОБА_4 обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачена вважали за можливе призначити провадження до судового розгляду.

Вислухавши сторін провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.
Згідно ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
З обвинувального акту вбачається, що цей чітко визначений законодавцем порядок - порушено.
Формулювання обвинувачення повинно ґрунтуватися на обставинах, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) злочину, форму вини, мотив і мету його вчинення, факти, які впливають на ступінь його тяжкості, тощо.
Так, згідно обвинувального акту дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, при цьому зазначено, що даний злочин вчинено із корисливих мотивів. Проте, всупереч вимог КК України в обвинувальному акті відсутнє посилання на корисливу мету вчинення злочину, оскільки відповідно до КК України обов`язковими суб`єктивними ознаками шахрайства є корисливий мотив спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна, а також корислива мета збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний.
В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_4 заволоділа чужим майном шляхом зловживання довірою.
При цьому, зловживання довірою це вид обману, що полягає у використанні винним довірливих відносин з потерпілим, заснованих на родинних, службових відносинах, знайомстві, інших цивільно - правових відносинах.
Але в обвинувальному акті не розкрито суті шахрайства шляхом зловживання довірою, а є тільки посилання на неї.
Тобто в обвинувальному акті містяться дані, які складаються суто з констатації фактів і не представляють собою формулювання обвинувачення, оскільки не розкрито об`єктивну та суб`єктивну сторони злочину, форму умислу, мету, спосіб скоєння кримінальних правопорушень.
Крім того, в обвинувальному акті, в якості обставини, що обтяжує покарання зазначено повторність та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Проте, в обвинувальному акті при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, взагалі не зазначено, що ОСОБА_4 знаходилася у стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, вказівка в обвинувальному акті на повторність в якості обставини, що обтяжує покарання суперечить вимогам ч. 4 ст. 67 КК України.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 26 червня 2008 року, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «Обвинувачення для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».
У рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2000 року, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції».
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність, яке висунуте в порядку, встановленому цим кодексом. Разом з цим ч. 1 ст. 337 КПК передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в його межах.
При цьому п. 1 ст. 91 КПК України регламентовано, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та інші обставини, які мають значення для кримінального правопорушення.
Як вказують приписи ч. 1 ст. 91 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, які, виходячи зі змісту закону, має містити обвинувальний акт в формулюванні обвинувачення, з посиланням на фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, - покладається на слідчого, прокурора.
Такий виклад фактичних обставин справи унеможливить зміну обвинувачення у суді, оскільки зміна обвинувачення в суді допускається як винятковий випадок за наявності підстав, передбачених у ст. 338 КПК України та згідно положень ст. 338 КПК України передбачає виключно зміну правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення, але не стосується викладу фактичних обставин кримінального правопорушення.
Крім того, зміна обвинувачення в суді це право прокурора, яким він в процесі розгляду справи може і не скористатись. Тому вбачається, що дані недоліки повинні бути усунуті до призначення справи до судового розгляду, щоб суд мав можливість постановити законний та обґрунтований вирок у справі, який би у разі апеляційного оскарження не був би скасований у зв`язку з недоліками, допущеними ще на досудовому слідстві.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України законом передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Таким чином, обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.
Керуючись ст.ст. 110, 291, 314 КПК України, суд -
п о с т а н о в и в:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000575 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України повернути прокурору, що його затвердив, для приведення у відповідності до вимог кримінально-процесуального закону.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя -