Номер провадження: 11-кп/785/212/18
Номер справи місцевого суду: 492/1009/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.01.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря с/з ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 03 листопада 2017 року, якою прокурору для усунення недоліків повернутий обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000308, у відношенні
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Лужанка Тарутинського району Одеської області, громадянин України, має середньо освіту, одружений, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Оскаржуваною ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 03 листопада 2017 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 повернутий прокурору Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_8 для усунення недоліків. Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином повернуто.

Прийняте рішення суд обґрунтував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, зокрема в порушення вимог ст.291 КПК України не містить повного викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення, розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Крім того, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить найменування всіх процесуальних дій проведених під час досудового розслідування.

Не погодившись з прийнятим рішенням прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та призначити новий судовий розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_9 в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в обвинувальному акті належним чином викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на конкретні статті закону України про кримінальну відповідальність, та викладене формулювання обвинувачення.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_7 зазначив, що вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою та просив залишити її без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала доводи апеляційної скарги, захисника ОСОБА_7 , який заперечував проти її задоволення, дослідивши зміст обвинувального акту, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з п.3 ч. ст.314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Частиною 4 ст.110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Згідно положень п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Камасінскі проти Австрії» (рішення від 19 грудня 1989 року) та у справі «Абрамян проти Росії» (рішення від 09 жовтня 2008 року) зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд зазначив, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

Так в обвинувальному акті при формулюванні обвинувачення слідчим взагалі не зазначено місце вчинення злочину, не вказано на що був спрямований умисел ОСОБА_9 , не відображений механізм нанесення тілесних ушкоджень (якою частиною лівої ноги нанесені удари в ліву частину обличчя потерпілого), не вказано, що спричинені легкі тілесні ушкодження, не потягли таких наслідків, як короткочасний розлад здоров`я, локалізація, механізм утворення тілесних ушкоджень, які маються у потерпілого.

Крім того, не повністю зазначена суб`єктивна сторона злочину, а саме з прямим чи не прямим умислом діяв обвинувачений ОСОБА_9 .

Вказані недоліки обвинувального акту унеможливлюють якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення і, безперечно, порушують право обвинуваченого на захист, яке гарантується кожній особі приписами п.«с» ч.3 ст.6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», положення якої імплементовані у ст.20 КПК України.

Також апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що органом досудового розслідування не встановлена моральна шкода завдана потерпілому внаслідок вчинення злочину, а також не встановлено шкоду завдану державі чи місцевому бюджету лікуванням потерпілого, якщо таке лікування потерпілий проходив.

Таким чином, обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 не відповідає і вимогам п.7 ч.2 ст.291 КПК України.

Вказані недоліки обвинувального акту та його невідповідність положенням ст.291 КПК України є суттєвими і перешкоджають призначити судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_9 в суді першої інстанції.

В свою чергу посилання суду першої інстанції, як на підставу для повернення обвинувального акту про те, що, всупереч вимогам ч.2 ст.109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей про час проведення процесуальних дій № № 2, 3, 8, 13, 18-20, 22-27, 29-30, а також відомостей про таку процесуальну дію як складання обвинувального акту не є суттєвими і самі по собі не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що перелічені підстави для повернення обвинувального акту підлягають виключенню з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону .

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції зміні.

Керуючись ст. ст.291, 404, 405, 407-409, 411, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_8 частково задовольнити.

Ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 03 листопада 2017 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000308 у відношенні ОСОБА_9 змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання суду на невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст.109 КПК України, як на підставу для повернення обвинувального акту прокурору.

В решті ухвалу залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4