Дата документу 10.11.2017 Справа № 554/8818/17
Справа № 554/8818/17
Провадження № 1-кс/554/7698/2017

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2017 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
володілець майна ОСОБА_4
В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого посилається на наступне.
В ході досудового розслідування встановлено, що 30.09.2016 року о 18.00 год. по вул. Шевченка, 15-А в м. Полтава, група осіб, без попередження вимкнула водопостачання від центрального забезпечення до кв. АДРЕСА_1 (приміщенні кафе «Аеліта», ТОВ «Карма КТК ЛТД»), в зв`язку з чим інтересам громадян за даною адресою було завдано шкоди.
16.10.2016 року проведений огляд місця події ділянки по вул. Шевченка в м. Полтава між будинками № 4 та № 17 в ході якого встановлено, що труба водопостачання від`єднана від основної труби.
В ході допиту потерпілий повідомив, що 30.09.2016 року до люку, що розташований навпроти квартири АДРЕСА_2 , підігнали аварійний автомобіль водоканалу та відрізали трубу, яка веде до іншої адреси, де знаходиться квартира потерпілого, про що останній написав заяву до поліції. Підійшовши до головного, який представився ОСОБА_6 начальником служби водопостачання, він відповів, що йому надійшла команда від керівництва. Та підписався у акті про припинення водопостачання.
Згідно довідки №33 про стан рахунків за послуги водопостачання та водовідведення видана ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_3 , заборгованості по оплаті станом на 04.10.2016 рік не має.
Відповідно до п. 5.18 «Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України» №190, споживач відповідає за цілісність та збереження засобів обліку, пломб і деталей пломбування. Знімати засоби обліку, здійснювати будь-які заміни їх частин або зміни положення на водомірному вузлі, де їх встановлено має право лише виробник.
В ході досудового розслідування неодноразово було проведено огляди квартири АДРЕСА_2 , встановлено, що відсутні будь-які пошкодження лічильника водо системи та пломби що на ньому, показники його не змінювалися, вода в кранах була відсутня.
Встановлено, що 03.11.2017 року працівники КП ПОР «Полтававодоканал» відновили централізоване водопостачання до кв. АДРЕСА_2 .
В ході досудового розслідування призначено додаткову комплексну будівельно-технічну та економічну експертизи з метою встановлення збитків завданих діями КП ПОР «Полтававодоканал» та технічних характеристик системи централізованого водопостачання від вводу до лічильників, що розташовані у кв. АДРЕСА_2 та буд. АДРЕСА_4 .
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У зв`язку з тим, що система централізованого водопостачання від точки врізки до лічильника, який розташований у кв. АДРЕСА_2 , має значення для досудового розслідування, яка відповідно до постанови слідчого визнана речовим доказом.
У зв`язку з наявністю ризику щодо втрати речових доказів, тобто існування обставин, які підтверджують, що незастосування арешту призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі такого майна, тобто втрати речових доказів у кримінальному провадженні, слідчим ініційовано вказане клопотання про його арешт відповідно до ст.170 КПК України.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Прокурор в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання та прохав його задовольнити.
Володілець майна не заперечував проти задоволення клопотання про накладення арешту.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.
З гідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -
Клопотання слідчого СВ Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1