УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2018 року

м. Київ
провадження № 51-304ск 17
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 10 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року в межах кримінального провадження про обвинувачення:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Берегове Мукачівського району Закарпатської області, без місця реєстрації та постійного проживання,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК,
Суть питання
Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 10 липня 2017 року ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК на строк 3 роки 6 місяців; за ч. 3 ст. 186 КК на строк 5 років. На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Вказаним вироком також засуджено ОСОБА_5 , законність судових рішень щодо якого в цій касаційній скарзі не оскаржується.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 змінено. Постановлено на підставі ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 12 вересня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В решті вирок місцевого суду залишено без змін.
Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, засуджений ОСОБА_4 звернувся до касаційного суду з касаційною скаргою.
Ухвалою Верховного Суду від 29 січня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 було залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК і надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також засудженому було роз`яснено, що в разі не усунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк така скарга повертається особі, яка її подала.
На виконання ухвали Верховного Суду засуджений ОСОБА_4 повторно звернувся з касаційною скаргою, в якій просить постановлені щодо нього судові рішення скасувати, а кримінальне провадження повернути до суду першої інстанції на новий розгляд.
Встановлені обставини та мотиви Суду
Кримінальним процесуальним кодексом визначено, що касаційна скарга повинна відповідати вимогам, зазначеним в статті 427 КПК, і в разі недодержання суб`єктом звернення цих вимог, суд касаційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначає недоліки та встановлює строк, необхідний для їх усунення.
Залишаючи касаційну скаргу ОСОБА_4 без руху, Верховний Суд в ухвалі від 29 січня 2018 року зазначив, що його скарга подана без додержання п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, згідно якого в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
При цьому Верховний Суд звернув увагу засудженого на те, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, відсутність у ній обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження,
Також ОСОБА_4 було зазначено, що посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування судових рішень, і які, на її думку, допущені судами при винесенні цих рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Перевіривши повторно подану скаргу ОСОБА_4 , Верховний Суд дійшов висновку, що засуджений указані в ухвалі касаційного суду від 29 січня 2018 року недоліки не усунув, вимог ст. 427 КПК знову не дотримався, та допустився нових порушень вимог вказаної норми процесуального закону.
Верховний Суд повторно вказує на те, що згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Однак, у повторно поданій касаційній скарзі засуджений обмежився лише формальними вказівками на допущені, на його думку, судами першої та апеляційної інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. При цьому ОСОБА_4 так і не конкретизував, у чому саме полягали такі порушення та не правильне застосування, як вони вплинули на законність та обґрунтованість постановлених щодо нього судових рішень, та чому їх слід відносити до безумовних підстав скасування касаційним судом постановлених щодо ОСОБА_4 судових рішень відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК і з огляду на положення статей 404, 412-414, 419 цього Кодексу.
Верховний Суд повторно зазначає, що відсутність у касаційній скарзі обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Крім того, однією з підстав залишення касаційної скарги засудженого без руху була невідповідність викладених у скарзі вимог до суду касаційної інстанції положенням ст. 436 КПК.
Стаття 436 КПК визначає, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак, не дивлячись на вказівки касаційного суду та чіткий зміст положень ст. 436 КПК, у повторно поданій касаційній скарзі засуджений знову виклав вимоги, які не узгоджуються з положеннями зазначеної норми процесуального закону.
Суд касаційної інстанції відповідно до ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Також, у повторно поданій касаційній скарзі, на відміну від первинної касаційної скарги, засуджений порушив питання про перевірку в касаційному порядку окрім ухвали апеляційного суду від 04 грудня 2017 року, ще й вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 10 липня 2017 року, копію якого в порушення ч. 5 ст. 427 КПК до своєї скарги не долучив.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху.
Враховуючи викладене, оскільки засуджений ОСОБА_4 не усунув недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, Верховний Суд на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК вважає за необхідне повернути касаційну скаргу засудженого з усіма доданими до неї матеріалами.
З цих підстав Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 з усіма доданими до неї матеріалами повернути останньому.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3