В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.04.2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
та його захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/308/243/18 (справа № 308/3342/17), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001689 від 27.12.2016 року, про обвинувачення, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чабанівка, Ужгородського району, мешканця: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не працюючого, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, -
В С Т А Н О В И В:
27.12.2016, близько 09:00 години ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом марки «Фіат Добло» д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись на вказаному автомобілі на відрізку автодороги Київ-Чоп неподалік с. Н.Солотвино, Ужгородського району у напрямку з м. Мукачеве до м. Ужгород, не врахував дорожню обстановку та порушив вимоги «Правил дорожнього руху України, а саме:
Пункт 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Пункт 13.1. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Пункт 18.4. Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Пункт 1.10. «безпечна швидкість» - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах;
«безпечна дистанція» - відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру;
«дорожні умови» - сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан;
«дорожня обстановка» - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.
В результаті чого, не дотримавшись вище вказаних пунктів правил дорожнього руху, не впорався з керуванням допустив зіткнення спочатку з автомобілем марки «Шкода Фабія» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у попутному напрямку попереду нього, після чого виїхав на зустрічну смугу руху, де на пішохідному переході здійснив наїзд на особу жіночої статі - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка переходила проїзну частину з ліва на право по ходу руху автомобіля «Фіат Добло».
В наслідок вказаної ДТП пішохід - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешк. АДРЕСА_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді ВЧМТ, переломи та забої різного ступеню та залишена на стаціонарному лікуванні в ЦМКЛ м. Ужгород.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 167 від 28.03.2017 року, на момент судово -медичного обстеження на тілі гр. ОСОБА_7 виявлено наслідки тілесних ушкоджень у вигляді: післяопераційних рубців на шкірних покривах волосистої частини голови в чоло тім`яно - скроневій ділянці зліва, чола справа, лівого зап`ястка по передній поверхні, правого колінного суглобу з переходом на праву гомілку.
Згідно даних медичної документації у неї виявлено: «поєднана травма: ВЧМТ. Забій головного мозку важкого ступеню. Багатоуламкові переломи склепіння черепа справа з переходом на основу справа. Гостра субдуральна гематома зліва із конгітивно - мнестичними розладами, елементами моторної афазії, правобічним геміпарезом периферичним парезом правого лицевого нерва множинні переломи кісток лицевого черепа. Перелом верхньої стінки правої очниці. Контузія правого ока. Відкритий перелом дистального мета епіфізу лівої променевої кістки зі зміщенням. Багатоуламковий перелом медіального надвиростка правої великогомілкової кістки зі зміщенням із післятравматичним невритом малогомілкового нерва справа. Перелом проекції головки малогомілкової кістки зліва. Забійно - скальпована рана в лобній ділянці справа.»
Виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути виступаючі частині автомобіля, під час ДТП, при чому вона могла знаходитися у вертикальному або близькому до нього положенні. По давності виникнення, згідно даних медичної документації, вищевказані тілесні ушкодження вкладаються в час вищеописаної ДТП, яка мала місце 27.12.2016 року.
Дані тілесні ушкодження були небезпечними для життя в момент їх спричинення і за цією ознакою, згідно п.2.1.3.(б,в) "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 43 від 03.02.2017 року:
1.В даній дорожній ситуації для забезпечення безпеки дорожнього руху водій автомобіля марки «Шкода Фабія» д.н.з. НОМЕР_2 - гр. ОСОБА_6 повинен був діяти згідно вимог пункту 18.1 ПДРУ.
2.В даній дорожній ситуації для забезпечення безпеки дорожнього руху водій автомобіля марки «Фіат Добло» д.н.з. НОМЕР_1 - гр. ОСОБА_4 повинен був діяти згідно вимог пунктів 12.1; 13.1 та 18.4 ПДРУ, з посиланням на терміни «безпечна швидкість»; «безпечна дистанція»; «дорожня обстановка», які є в п. 1.10 ПДРУ.
3.Технічна можливість уникнути даної пригоди заключається для водія автомобіля марки «Фіат Добло» д.н.з. НОМЕР_1 - гр. ОСОБА_4 вимог пунктів 12.1; 13.1 та 18.4 ПДРУ, з посиланням на терміни «безпечна швидкість»; «безпечна дистанція»; «дорожня обстановка» та «дорожні умови», які є в п. 1.10 ПДРУ.
4.З технічної точки зору причиною виникнення даної ДТП стали дії водія автомобіля марки «Фіат Добло» д.н.з. НОМЕР_1 - гр. ОСОБА_4 , який рухаючись позаду автомобіля «Шкода Фабія» д.н.з. НОМЕР_2 не дотримав безпечної дистанції що привело до зіткнення з останнім та наїздом на жінку - пішохода на нерегульованому пішохідному переході на зустрічній для водія смузі.
Обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення йому суті обвинувачення та правової кваліфікації кримінального правопорушення, а також положень ст. 63 Конституції України і ст. 18 КПК України, в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, проте відмовився давати покази, тому приймаючи до уваги те, що прокурор та захисник також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, переконавшись у добровільності їх позицій, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються та ухвалив обмежитися дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого, вартість проведених експертиз та долю речових доказів.

Враховуючи викладене, суд, дослідивши докази, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України із кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обтяжуючі покарання обставини щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно статті 67 КК України, судом не встановлено.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Чабанівка Ужгородського району, українець, громадянин України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із дружиною ОСОБА_8 , 1982 р.н. та дочкою ОСОБА_9 , 2006 р.н., за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимий, перебуває на обліку у лікаря фтизіатра з 2012 року, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обираючи до обвинуваченого ОСОБА_4 вид та міру покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, конкретні обставини справи, наявність двох обставин, що пом`якшує покарання, а саме: щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який має міцні соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується позитивно, перебуває на обліку у лікаря фтизіатра з 2012 року, раніше не судимий, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Потерпілою у кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено, подано до суду заяву від 13.06.2017 року про відшкодування їй матеріальної та моральної шкоди завданої злочином.
Суд вважає за необхідне роз`яснити потерпілій ОСОБА_7 , що у відповідності до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Судові витрати по кримінальному провадженні на залучення експерта у загальній сумі 4 720,00 грн. слід стягнути із обвинуваченого в дохід держави.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України. Арешт на речові докази не накладався.
Обвинуваченим було заявлено клопотання про звільнення від призначеного покарання на підставі ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 надав усну згоду на застосування щодо нього амністії.

Прокурор не заперечував про застосування амністії щодо обвинуваченого.

Захисник підтримав клопотання обвинуваченого та просив суд його задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Як зазначено у п. «в» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Згідно ч. 1 ст. 10 зазначеного Закону питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

Відповідно до п. «е» ст. 9 Закону амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні", а також до осіб: яких засуджено за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, що спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження, вчинене особою у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів (частина друга статті 286 КК України 2001 р.; частина друга статті 215 КК України 1960 р.).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України; має на утриманні одну малолітню дитину дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 ; не позбавлений батьківських прав; вчинив злочин за ч. 2 ст. 286 КК України не перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.12.2016 року № 532, тобто судом не встановлено перешкод для застосування відносно нього п. «в» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», відтак слід на підставі п. «в» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст. 86 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі внаслідок акту амністії.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-374 КПК України, п. «в» ч. 1 ст. 1, ст. 3, 9, 10, 11, 13 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі.
На підставі п. «в» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст. 86 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі внаслідок акту амністії.

Роз`яснити потерпілій ОСОБА_7 , що у відповідності до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер суду невідомий, паспорт НОМЕР_4 , на користь держави судові витрати по кримінальному провадженні на залучення експерта у загальній сумі 4 720,00 грн. (чотири тисячі сімсот двадцять гривень 00 копійок).
Речові докази:
-автомобіль марки «Фіат Добло», д.н.з. НОМЕР_1 , який був визнаний речовим доказом за постановою від 28.12.2016 року та за розпискою від 03.02.2017 року переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - вважати повернутим його власнику (законному володільцю);
-автомобіль марки «Шкода Фабія» д.н.з. НОМЕР_2 , який був визнаний речовим доказом за постановою від 28.12.2016 року та за розпискою від 30.12.2016 року переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - вважати повернутим його власнику (законному володільцю).
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1