УХВАЛА

03 жовтня 2017 року м. Рівне
Рівненський міський суд в особі судді ОСОБА_1 ,

З участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката - ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та їхнього представника адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи,-

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області на розгляді перебуває кримінальне провадження №0003696 про обвинувачення ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.140 КК України.

В судовому засіданні від захисника адвоката ОСОБА_4 надійшло письмове клопотання про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи.

В обґрунтування клопотання захисник адвокат ОСОБА_4 зазначила, що на момент призначення комісійної судово-медичної експертизи, обвинувачений не мав жодного процесуального статусу в кримінальному провадженні, відповідно був позбавлений можливості заявляти будь-які клопотання щодо проведення експертизи під час досудового розслідування.

Окрім того, вважає, що висновок комісійної-медичної експертизи не ґрунтується на вимогах закону, є неповним та невмотивованим, в ньому відсутні відповіді на поставленні питання, експертиза в порушення ч.1 ст.69 КПК України проведена не судовими експертами.

Заслухавши думку обвинуваченого та його захисника, які клопотання підтримали, позицію прокурора, потерпілих та їхнього представника, які заперечили, щодо призначення даної експертизи, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Органом досудового слідства обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується в неналежному виконанні своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинили тяжкі наслідки, тобто злочині, передбаченому ч.1 ст. 140 КК України. Відповідно до ч. 1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам за наявності підстав, передбачених ст. 242 цього Кодексу, тобто, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Відповідно до ст. 101 КПК України кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях. Висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність. Незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована. Необхідною умовою допустимості висновку експерта є дотримання процесуального порядку призначення і проведення експертизи, в.т.ч. має бути перевірена компетентність експерта. Експертному дослідженню можуть піддаватися лише об`єкти, котрі належним чином процесуально оформлені. Відповідно до Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.95 р. № 6, судово-медична експертиза здійснюється на принципах законності, об`єктивності, повноти дослідження та незалежності фахівцями державних установ судово-медичних експертиз МОЗ України. Фахівці державних установ судово-медичної експертизи повинні мати вищу медичну (фармацевтичну) освіту, пройти спеціальну підготовку з проведення судово-медичних експертиз та отримати сертифікат на звання судово-медичного експерта. Без додаткового узгодження з особою, що призначила експертизу, до участі в проведенні судово-медичних експертиз як експерти можуть бути залучені професори та викладачі кафедр судової медицини, фахівці закладів охорони здоров`я та інших відомств. Участь кількох експертів є обов`язковою при проведенні: експертиз у справах про притягнення до кримінальної відповідальності медичних працівників за професійні правопорушення. Згідно з ст. 94 КПК України суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Таким чином, суд в нарадчій кімнаті разом з іншими доказами буде надавати оцінку висновку комісійної судово-медичної експертизи на предмет належності на допустимості. В заявленому клопотанні захисник обвинуваченого, разом з попередніми питаннями, які були поставленні у постанові про призначення комісійної судово-медичної експертизи від 29 лютого 2016 року, ставить також інші питання, а саме :- чи зобов`язаний був лікар-хірург торокальний черговий ОСОБА_5 в умовах комунального закладу « Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської обласної ради згідно своїх посадових обов`язків надавати ОСОБА_10 медичну допомогу у вигляді оперативного втручання по зупинці внутрішньочеревної кровотечі за наявності чергових абдомінальних хірургів, та чи перебувають у причинному зв`язку надання медичної допомоги лікарем хірургом та торакальним черговим ОСОБА_5 та смерть ОСОБА_10 . Суд вважає, що дані питання не стосується предмету доказування. Обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується саме в неналежному виконанні своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого ставлення до них, що спричинили тяжкі наслідки. Суду необхідно встановити, чи неналежно виконував обвинувачений свої професійні обов`язки внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинили тяжкі наслідки. Таким чином поставленні питання захисника виходять за межі предмета доказування.
В пункті 23 комісійної експертизи вказано, що причиною смерті ОСОБА_10 явилася важкість поєднаної травми грудної клітини і живота, а неправильні дії лікарів обумовили зниження наданої медичної допомоги і тим самим не перешкодили перебігу травми у хворого і заступленню неблагоприятних наслідків. Між діями лікарів і настання смерті має місце непрямий причинний зв`язок.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання, що клопотання сторони захисту є не переконливим та необґрунтованим.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.242, 243, 332, 369, 370, 371, 372 КПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи відмовити.

Ухвала остаточна оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу може бути подано, при подачі апеляційної скарги на вирок суду.

Суддя ОСОБА_1