Провадження № 1-кс/761/373/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2018 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні № 320 161 000 900 000 88 щодо неповернення вилученого майна,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на бездіяльність начальника СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.
На обґрунтування скарги заявник зазначив, що 16.08.2017 та 17.08.2017 задоволені клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 320 161 000 900 000 88 за ч. 2 ст. 212 КК України про надання дозволу на проведення низки обшуків, зокрема, за адресами - АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 .
Під час обшуків вилучені жорсткі диски, електронні носії інформації, комп`ютерна техніка та грошові кошти, що належать ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

На думку представника власників майна, вилучені речі не мають ознак, які наведені в ухвалах слідчого судді про надання дозволу на обшук, крім того вони за своїми властивостями не можуть свідчити про причетність їх власників до незаконної діяльності, пов`язаної з ухиленням від сплати податків.

Таким чином, вказані речі є тимчасово вилученим майном, яке станом на день звернення до слідчого судді зі скаргою, не дивлячись на тривалий час перебування їх під контролем органу досудового розслідування, власнику не повернуті.

Враховуючи, що слідчим не ініційоване накладення арешту на вилучені у ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 речі, представник власника наполягав на їх поверненні.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав, які у ній наведені.

Слідчий СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві, будучи неодноразово повідомленим про день, час та місце судових засідань з розгляду скарги, до суду не прибув, про наявність поважних причин неявки не повідомив.

Наведена обставина у силу з ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши доводи представника власників майна, дослідивши скаргу та надані документи, дійшов висновку про таке.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими якого є можливість безперешкодного володіння, користування та розпорядження об`єктом права власності, допускається виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Отже, навіть тимчасове обмеження права власності є фактичне позбавленням власника майна можливості на свій розсуд користуватися та розпоряджатися цим майном, що є тотожним позбавленню права власності.

Практичне застосування встановленої Конституцією України гарантії охорони власності, доводить, що позбавлення будь-якої особи права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй на законних підставах майном у спосіб або через застосування процедури, які не відповідають приписам закону, є протиправним.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

З вищеназваною конституційною нормою кореспондуються положення ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), якою до завдань кримінального провадження, з-поміж іншого, віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

У контексті клопотання, що є предметом цього розгляду, першочергово має бути надана оцінка правомірності втручання державного органу у реалізацію особою свого права власності, таке втручання полягає у примусовому, тобто без добровільної згоди власника, обмеженні його права розпорядження нерухомим майном.

Главою 2 КПК встановлені засади, тобто основоположні принципи кримінального провадження, до яких, серед інших, віднесені верховенство права (ст. 8 КПК), законність (ст. 9 КПК), недоторканність права власності (ст. 16).

Так, кримінальним процесуальним законом наголошено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР ратифікована Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція).

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції кожна фізична або юридична особа мають право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, що передбачені законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні «Смірнов проти Росії» від 07.06.2007 ЄСПЛ зазначив, що найбільш важлива вимога ст. 2 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-який акт втручання державного органу у здійснення права на безперешкодне користування своїм майном повинен бути законним.

Крім того, наведена засада закріплена у ст. 16 КПК та визначає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

Сукупність наведених норм кримінального процесуального законодавства, їх внутрішній, змістовний зв`язок доводять, що будь-які процесуальні рішення, дії слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинені під час досудового розслідування, мають відповідати вищевказаним засадам.

Крім того, процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.

Таким чином, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень покликаний забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачених законом заходів для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Отже, слідчий суддя, виконуючи покладені на нього обов`язки, має запобігти зловживанню стороною обвинувачення зазначеними повноваженнями з метою суворого дотримання закону, забезпечення рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.

Як встановлено під час розгляду скарги, слідчим СУ ФР ГУ ДФС у м. Києвіна підставі ухвал слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.08.2017 та 17.08.2017 проведені обшуки за адресами - АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 , та АДРЕСА_4 .
Метою вказаної слідчої дії визначено відшукання та вилучення речей та документів, які можуть свідчити про причетність власників майна до здійснення діяльності, пов`язаної з умисним ухиленням від сплати податків та зборів, а саме документів про діяльність низки субєетіва господарювання, електронних носіїв інформації, комп`ютерів, телефонів, не облікованих грошових коштів тощо.

Відповідно до протоколів обшуків від 31.08.2017 у результаті проведення слідчих дій за вказаним адресами вилучені жорсткі диска, носії інформації, комп`ютерна техніка, грошові кошти, які, на думку заявника, не входять до переліку речей, на вилучення яких слідчим суддею наданий дозвіл.

Тобто, доводи представника власників щодо віднесення вищезазначеного майна до тимчасово вилученого, суперечать ч. 7 ст. 236 КПК, оскільки вилучене відповідає родовим ознакам речей, можливість відшукання та вилучення яких прямо зазначена в ухвалі про обшук.

Водночас, вказані рішення слідчого судді, давши дозвіл на проникнення до володіння особи та вилучення певних речей та предметів, не надавало права подальшого тривалого, тобто понад розумний строк утримання цих предметів без визначення їх процесуального статусу.

У цьому контексті слідчий суддя бере до уваги, що предмети, які вилучені стороною кримінального провадження на підставі ухвали суду про обшук, згідно з ч. 1 ст.100 КПК мають бути якнайшвидше повернуті володільцю, за виключенням випадків, передбачених ст. 160-166, 170-174 КПК, тобто лише за умови отримання слідчим цих речей на підставі ухвали про тимчасовий доступ до речей та документів або ж шляхом накладення на них арешту.

Отже, на перебування під безпосереднім контролем органу досудового розслідування предметів, речей, документів, які вилучені у результаті обшуку, поширюються вимоги про накладення на них арешту.

Попри зазначене, арешт на вилучені у гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 речі не накладався.

У той же час, у силу ст. 28 КПК під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті у розумні строки. Розумними строками є строки, які є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та виконання процесуальних рішень.

Не дивлячись на те, що під контроль органу досудового розслідування вилучені у ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 предмети перейшли 31.08.2017, за станом на день вирішення скарги 31.01.2018 слідством не встановлено, чи відповідають зазначені речі тим критеріям, які визначені ухвалою слідчого судді про обшук, чи містять вони відомості про обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тобто можуть бути доказами у кримінальному провадженні.

Слідчий, не з`явившись у судове засідання, не довів доказового значення вилучених речей, не навів будь-яких доводів на спростування вищевказаного.

Отже, виходячи з положень ст. 22 КПК щодо принципу змагальності у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає вищевказаний висновок доведеним.

Таким чином, тривале та необмежене у часі утримання слідчим майна гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суперечить засадам верховенства права та законності.

Подальше перебування вилученого майна в органу досудового розслідування продовжує порушувати право власності зазначених осіб, що вимагає від слідчого судді прийняття рішення, яке б мінімізувало спричинені негативні наслідки та відновило у повному обсязі право власності гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Враховуючи викладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 2, 7, 8, 9, 16, 234, 303, 307, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
Скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 задовольнити.
Зобов`язати слідчого СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 320 161 000 900 000 88, повернути
- ОСОБА_3 - жорсткий диск DiamondMax 22 S9SY30CYH, жорсткий диск Seagate S5VM7MQZ2, грошові кошти у сумі 75 486 грн., вилучені 31.08.2017 за адресою АДРЕСА_5 ;
- ОСОБА_4 - ноутбук «Lenovo» G570 SCB12311618 із зарядним пристроєм, грошові кошти у сумі 669 433 грн. та 20 070 доларів США, цифровий носій «Samsung» CRP2030B9DR2, вилучені 31.08.2017 за адресою м. Київ, вул. С. Скляренка, б. 1А;
- ОСОБА_5 флеш накопичувач Transcend 8GB, жорсткий диск WMC2EOV1UMNR, жорсткий диск 155RENTKS X13; жорсткий диск 9SY2Z8YS, жорсткий диск 681M2G5, жорсткий диск MT1JNPMS, жорсткий диск Z6DLKVPBS 3WD, жорсткий диск Z6EFE5DP, жорсткий диск Z3TVJ112, жорсткий диск HN17EGVA, жорсткий диск Z6CL86HBS 3WD, жорсткий диск з комп`ютера CH Y6S3U3R AS 3WD марки «Toshiba», ноутбук «Asus» H1W0GROOW295012 із зарядним пристроєм, системний блок з написом Silicon Power, мобільний телефон «Samsung» S7#RD90M 930FXXU1DQ61, ноутбук «Sony» RC6-7R4P 2824S, флеш накопичувач «Kingsdom» DTSE9G2, мобільний телефон «Iphone» 6S 3S577207591S061, грошові кошти у сумі 310 000 грн, вилучені 31.08.2017 за адресою м. Кривий Ріг, вул.. Соборна, б. 4.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1