Дата документу Справа № 1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/778/263/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 336/821/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2018 року, якою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з повною середньою освітою, який не одружений, офіційно не працевлаштований, без місця реєстрації, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 та застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів по 18 квітня 2018 року включно,
в с т а н о в и л а:
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2018 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обрати щодо нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, вважаючи, що жодного доказу причетності ОСОБА_8 до інкримінованого кримінального правопорушення слідчим суддею не досліджено, а тому відсутня така вагома підстава для обрання запобіжного заходу, як обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення, та, крім того, в судовому засіданні стороною обвинувачення не була доведена належним чином наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Апелянт вважає, що жоден із зазначених у матеріалах, доданих до клопотання, доказів, а саме протоколи: огляду місця події; допиту потерпілої та її додаткового допиту; допиту свідка ОСОБА_10 ; пред`явлення особи для впізнання потерпілій, не містять даних про причетність підозрюваного до кримінального правопорушення, яке йому інкримінується.

Також, на думку захисника, протокол пред`явлення особи для впізнання потерпілій, неможливо вважати належним доказом, так як впізнання було проведено неналежним чином, що зафіксовано на відеофайлі із записом цієї слідчої дії, проте, який слідчим суддею досліджено не було.

Крім того, апелянт посилається на те, що окрім інформації про оголошення ОСОБА_8 на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31.10.2017 року у розшук, дійсні підстави для розшуку підозрюваного в іншому кримінальному провадженні слідчим суддею не досліджувались.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Згідно зі змістом судового рішення, слідчий СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

У клопотанні слідчого зазначено, що 16 лютого 2018 року, приблизно о 16 годині 55 хвилин, ОСОБА_8 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, знаходячись на перехресті вулиць Полтавської та Олександра Анашкіна (стара назва - Епронівська) в м. Запоріжжі, підійшов ззаду до потерпілої ОСОБА_11 , та, діючи з корисливих мотивів, з метою подавити волю останньої до опору, лівою рукою обхвативши потерпілу за шию, шляхом ривка правою рукою зірвав з її правого вуха сережку.

Після цього, ОСОБА_8 руками штовхнув потерпілу ОСОБА_11 у спину, від чого вона впала на землю, а ОСОБА_8 попрямував в бік будинку № 23 по вул. Арсенальній в м. Запоріжжі, де був зупинений працівниками УПП у Запорізькій області, тим самим відкрито викрав вказане майно потерпілої ОСОБА_11

16 лютого 2018 року кримінальне провадження за № 0000690 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань .

16 лютого 2018 року о 18 годині 23 хвилини ОСОБА_8 затриманий у порядку ст. 208 КПК України.

17 лютого 2018 року ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 К України.

Враховуючи дані про особу підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 , та, посилаючись на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання матеріали провадження, встановивши, що висунута ОСОБА_8 підозра є обґрунтованою, що наявні ризики, передбачені пунктами 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, в якому він підозрюється та дані про особу підозрюваного, дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
Не погоджуючись з прийнятим слідчим суддею рішенням, захисник в інтересах підозрюваного звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, за наслідками розгляду якої колегією суддів встановлено наступне.
Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону.

Так, з наданих суду матеріалів провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні були заслухані пояснення підозрюваного ОСОБА_8 , думка захисника ОСОБА_7 , доводи слідчого і прокурора, а також були з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Згідно зі змістом апеляційної скарги, апелянт вважає, що відсутня обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Проте, вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення, наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин», те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Як вбачається з клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів, в них міститься достатньо даних для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та не встановив чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому доводи захисника про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри, є безпідставними.

Що стосується доводів апелянта про те, що протокол пред`явлення особи для впізнання потерпілій, неможливо вважати належним доказом, так як впізнання було проведено неналежним чином, про те, що жодного доказу причетності ОСОБА_8 до інкримінованого кримінального правопорушення слідчим суддею не досліджено, а також про недослідження слідчим суддею дійсних підстав для розшуку підозрюваного в іншому кримінальному провадженні, то ці доводи, на думку колегії суддів, є неспроможними, оскільки слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, є достатньою для застосування запобіжного заходу, одним із яких є тримання під вартою.

Згідно з положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти власності, не має стійких соціальних зв`язків, не має місця реєстрації, офіційно не працевлаштований, отже, існують ризики того, що, перебуваючи на волі, підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілу у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється, тобто існують ризики, передбачені п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що зазначені слідчим у клопотанні.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, адекватно оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вважає, що інші запобіжні заходи, не пов`язані з обмеженням волі, про застосування яких захисником була заявлена вимога в апеляційній скарзі, можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та не запобігти ризикам, передбаченим п. 1, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин, на думку колегії суддів, слідчий суддя обґрунтовано, відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, застосував до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та згідно з вимогами п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, обґрунтовано не визначив під час розгляду клопотання розмір застави, виходячи з того, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді по доводам апеляційної скарги захисника.

Крім того, колегією суддів при апеляційному розгляді не встановлено й істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2018 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді: