У х в а л а

14 грудня 2017 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_3., перевіривши заяву захисника ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 березня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_2 Верховним Судом України,

у с т а н о в и в:

Апеляційний суд Автономної Республіки Крим вироком від 22 лютого 2006 року засудив ОСОБА_2 за пунктом «г» статті 93 Кримінального кодексу України 1960 року (далі - КК 1960 року) до покарання у виді довічного позбавлення волі.

Верховний Суд України ухвалою колегії суддів Судової палати з кримінальних справ від 4 травня 2006 року зазначений вирок щодо ОСОБА_2 залишив без зміни.

Верховний Суд України постановою Судової палати у кримінальних справах від 19 березня 2015 року скасував ухвалу колегії суддів Судової палати з кримінальних справ Верховного Суду України від 4 травня 2006 року щодо ОСОБА_2, а справу направив на новий касаційний розгляд.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах від 22 березня 2016 року вирок Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 22 лютого 2006 року щодо ОСОБА_2 залишив без зміни, а касаційні скарги засудженого та захисника ОСОБА_5. - без задоволення.

У заяві захисник ОСОБА_4 порушує питання про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 березня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_2 Верховним Судом України з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у зв'язку із неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. Вважає, що касаційним судом неоднаково застосовано норму права, яка регулює питання давності, а саме статей 48,49 Кримінального кодексу України 1960 року. Просить змінити ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 березня 2016 року, визначити ОСОБА_2 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років та на підставі частини п'ятої статті 72 Кримінального кодексу України звільнити його від відбування покарання.

На обґрунтування наявності підстави для перегляду судових рішень Верховним Судом України заявник надав копію рішення суду касаційної інстанції від 17 жовтня 2017 року.

Ухвалою судді-доповідача Верховного Суду України від 20 листопада 2017 року заявника повідомлено про невідповідність його заяви вимогам статей 448 і 449 КПК і встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Протягом установленого строку заявником зазначені в ухвалі судді недоліки не усунуто, у зв'язку з чим заява підлягає поверненню заявнику на підставі пункту 1 частини четвертої статті 450 КПК.

Відповідно до частини п'ятої статті 450 КПК повернення заяви на підставах, передбачених у частині четвертій цієї статті, не перешкоджає повторному зверненню у разі належного оформлення заяви або на інших підставах, ніж ті, які були предметом розгляду, та у строки, визначені статтею 447 КПК.

На підставі наведеного, керуючись статтею 450 Кримінального процесуального кодексу України ,

у х в а л и в:

Заяву захисника ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 березня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_2 Верховним Судом України повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_3