Справа № 185/4821/17
Провадження № 1-кп/185/362/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 листопада 2017 року м. Павлоград
Дніпропетровської області

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

його захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження від 22 березня 2017 року за № 0000809 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каховка Херсонської області, громадянина України, з неповною середньої освітою, працюючого на шахті «Благодатній», маючого на утриманні одну неповнолітню дитину сина ОСОБА_7 , 2001 року народження, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 13 червня 2007 року Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст.121 КК України до покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі. Звільнений 13.06.2012 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 , 22.03.2017 року, приблизно о 13.00 год., зустрівся на території парку ім. Т.Г.Шевченка м. Павлограда Дніпропетровської області з раніше не знайомим йому ОСОБА_4 , з яким протягом подальшого часу сумісно розпивали спиртні напої, та, з метою придбання та розпивання ще спиртних напоїв, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_4 продати джинсові штани та мобільний телефон, які належали ОСОБА_5 .

З метою продажу джинсових штанів та мобільного телефону, які належали ОСОБА_5 , останній разом з ОСОБА_4 та його знайомою ОСОБА_8 пішли по вул. Горького м. Павлограда до ринку «Центральний», де їм не вдалося реалізувати вказане майно.

Після цього, приблизно о 14.00 год. 22 березня 2017 року, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 прийшли на територію між будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , де між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виникла словесна сварка з приводу подальших дій щодо продажу джинсових брюк та мобільного телефону.

Під час сварки ОСОБА_5 , керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_4 , переслідуючи мету заподіяння шкоди здоров`ю останнього, ОСОБА_5 дістав зі свого рюкзаку, який був у нього за спиною, металевий ніж, та взявши його у ліву руку, використовуючи ніж як знаряддя злочину, умисно наніс один удар зазначеним ножем в область черевної порожнини потерпілого ОСОБА_4 , спричинивши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення, у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки без пошкодження внутрішніх органів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 частково визнав свою провину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та дав показання про те, що 22.03.2017 року, приблизно о 13.00 год., він зустрівся на території парку ім. Т.Г.Шевченка м. Павлограда Дніпропетровської області з раніше не знайомими йому ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , з яким протягом подальшого часу сумісно розпивали спиртні напої. Для придбання та розпивання ще спиртних напоїв, він запропонував ОСОБА_4 продати джинсові штани та мобільний телефон, які належали йому. Для цього він з ОСОБА_4 та його знайомою ОСОБА_8 пішли по вул. Горького м. Павлограда до ринку «Центрального», однак реалізувати вказане майно їм не вдалось. Приблизно о 14.00 год. 22 березня 2017 року, між ним та ОСОБА_4 на території між будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , виникла словесна сварка. Під час сварки потерпілий взяв з землі камінь та став йти на нього, в зв`язку з цим він дістав з рюкзаку ніж, та коли потерпілий підійшов ближче він випадково поранив його ножем.

Зазначив, що виявлені у потерпілого тілесні ушкодження були спричиненні, коли потерпілий сам впав на ніж, який знаходився у нього в руці.

Додав, що конфлікт між ним та потерпілим став наслідком того, що останній не віддавав йому мобільний телефон, який вони мали намір продати, та під час штовханини та боротьби з потерпілим, він випадково зачепив його наявним в нього ножем. При цьому умислу на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень у нього не було.

Потерпілий ОСОБА_4 підтвердив в судовому засіданні, що між ним та обвинуваченим, 22.03.2017 року, приблизно о 14.00 год., на території між будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , виникла сварка з приводу подальших дій, щодо продажу джинсових брюк та мобільного телефону. Сварка виникла внаслідок того, що він не віддавав ОСОБА_5 мобільний телефон, а потім, під час сварки, віддавши ОСОБА_9 телефон, він почав кидати в обвинуваченого каміння.

Додав, що ОСОБА_5 , йому ніяких тілесних ушкоджень не спричиняв, а поранення в нього виникло в зв`язку з тим, що в нього в кишені були належні йому ножиці, які він носив при собі та на які й наштрикнувся, коли падав, зачепившись за камінь.

Зауважив, що на досудовому слідстві він давав інші показання, в зв`язку з тим, що перебуваючи у лікарні знаходився у хворобливому стані та не розумів що розповідає. Процесуальні документи підписував, однак з їх змістом не ознайомлювався.

Підтверджуючи винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені інкримінованого злочину свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні суду показала, що 22.03.2017 року, приблизно о 13.00 год., вона з ОСОБА_4 зустріли на території парку ім. Т.Г.Шевченка м. Павлограда раніше не знайомого ОСОБА_5 , з яким протягом подальшого часу сумісно розпивали спиртні напої. Аби ще придбати та розпити спиртні напої, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_4 продати джинсові штани та мобільний телефон, які належали ОСОБА_5 . З метою продажу вказаних речей, належних ОСОБА_5 , вони пішли по вул. Горького м. Павлограда до ринку «Центральний». Однак реалізувати вказане майно їм не вдалось. Після цього, приблизно о 14.00 год. 22 березня 2017 року, на території між будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виникла словесна сварка. Конфлікт між ними став наслідком того, що ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння не віддавав ОСОБА_5 мобільний телефон. Обвинувачений з потерпілим почали штовхатись. Через деякий час, під час зазначеної сварки ОСОБА_5 дістав з рюкзаку ніж, а потерпілий у відповідь підняв з землі цеглину. ОСОБА_5 в той же час ніж заховав, а ОСОБА_10 викинув з рук камінь. Надалі розмова між обвинуваченим та потерпілим супроводжувалася погрозами з боку ОСОБА_9 . Згодом, коли вони вже збирались з ОСОБА_4 йти додому, вона на декілька секунд відвернулась від чоловіків, а повернувшись побачила, що потерпілий присів біля дерева та тримається за бік, поруч з потерпілим було багато крові. Вона стала кричати про допомогу, перехожі викликали поліцію та швидку допомогу.

Уточнила, що самого удару ножем вона не бачила, тому що в той момент вона на декілька секунд відвернулась, однак вважає, що причини завдати ОСОБА_4 удару ножем були відсутні, тому що обвинуваченому ОСОБА_9 на той час нічого не погрожувало, в руках у потерпілого були відсутні будь-які предмети.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що приблизно о 13.00 год. 22 березня 2017 року, він зі своїм товаришем ОСОБА_12 знаходились на території між будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , де він побачив, як два чоловіки сваряться між собою, а жінка стояла з ними поряд. Приблизно хвилин через десять, під ча сварки, що продовжувалася, один з чоловіків обвинувачений ОСОБА_9 , дістав з рюкзаку ніж, та наніс ним удар в область черева потерпілого. Після цього потерпілий підняв з земля цеглину, намагаючись кинути її в обвинуваченого, однак випустив її, та безсилий почав осідати на землю. Жінка, що була поруч, почала кликати на допомогу, а він з товаришем підбігли до чоловіків та побачили, що у одного в руці був ніж, а у іншого кров в області черева.

Зауважив, що в момент удару, у потерпілого в руках нічого не було та руки були опущені. Лише після удару він намагався підняти з землі цеглину, але так і не зміг її кинуту в обвинуваченого.

Аналогічні показання надав суду й свідок ОСОБА_12 , який показав, що під час сварки двох чоловіків приблизно о 13.30 год. 22 березня 2017 року, на території між будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , обвинувачений дістав ніж та різко наніс ножем удар потерпілому в область черева. У потерпілого в наслідок удару «вилізли кишки».

Додав, що коли він з товаришем підбігли до чоловіків, він вибив у ОСОБА_5 з лівої руки ніж.

Уточнив, що після удару ножем ОСОБА_4 намагався підняти з землі цеглину, однак не зміг та осів на землю.

Крім наведених показань свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України підтверджується наступними доказами:

- витягом з кримінального провадження з ЄРДР № 0000809, 22.03.2017 року слідчим СВ Павлоградського ВП були внесенні відомості до ЄРДР про злочин, передбачений ст. 121 ч.1 КК України, про те, що 22.03.2017 року, невстановлена особа, перебуваючи на території між будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 умисно спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_4 у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини. /т.2 а.к.п. 1/

- протоколом огляду місця події від 22.03.2017 року, з фото таблицею, яким встановлено місце вчинення злочину - територія між будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 /т. 2 а.к.п. 9-13/;

- протоколом огляду речей потерпілого, в які він був одягнутий в момент вчинення злочину, та які мають пошкодження у вигляді порізу /т. 2 а.к.п. 18-25/;

- висновками судово-імунологічних експертиз № 500 /т. 2 а.к.п 69-74/; № 619 /т. 2 а.к.п. 91-95/ якими підтверджується той факт, що сліди крові, виявлені на одежі обвинуваченого та потерпілого, в яку, кожен окремо були одягненими під час зазначених подій - можуть належати до крові потерпілого ОСОБА_4 ;

- висновком судово трасологічної експертизи № 20/4.2-326 від 07.06.2017 року, яким на передніх поверхнях куртки, светра, сорочки, в які був одягнений ОСОБА_4 встановлено одне наскрізне пошкодження утворене, як ножем, вилученим під час огляду місця події від 22.03.2017 року між буд. АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , так і іншим предметом, що має клинок, схожий по конструкції і розмірним характеристикам з клинком наданого ножа /т. 2, а.к.п. 100-111/;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.04.2017 року, під час проведення якого ОСОБА_4 /т. 2 а.к.п. 111-122/, за участю понятих, розповів про обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та показав, яким чином ОСОБА_5 умисно завдав йому один удар ножем в область черева, під час конфлікту;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.04.2017 року, під час проведення якого свідок ОСОБА_8 /т. 2 а.к.п. 124-136/, за участю понятих, розповіла про обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та показала, яким чином ОСОБА_5 умисно завдав потерпілому один удар ножем в область черева, під час конфлікту;

- висновком судово-медичної експертизи № 124/21 від 29.05.2017 року /т.2. а.к.п 142-142/, відповідно до якого потерпілому ОСОБА_4 , було спричинено тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення, у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки без пошкодження внутрішніх органів, яке утворилося від дії предмету, що володів колючо-ріжучими властивостями;

- додатковим висновком судово-медичної експертизи № 125д від 29.05.2017 року /т. 2 а.к.п. 145/, відповідно до якого виявлене тілесне ушкодження у ОСОБА_4 за механізмом спричинення може відповідати даним, встановленим під час проведення слідчого експерименту від 19.04.2017 року;

- протоколом одночасного допиту осіб від 15.06.2017 року /т. 2 а.к.п. 149-152/, за участю ОСОБА_5 , під час проведення якого свідок ОСОБА_11 викрив ОСОБА_5 , як особу, яка умисно завдала потерпілому ножового поранення;

- протоколом одночасного допиту осіб від 15.06.2017 року /т. 2 а.к.п. 1530158/, за участю ОСОБА_5 , під час проведення якого свідок ОСОБА_8 викрила ОСОБА_5 , як особу, яка умисно завдала потерпілому ножового поранення;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.06.2017 року /т. 2, а.к.п. 161-163/, де свідок ОСОБА_8 впізнала обвинуваченого на фото № 3, як особу, яка спричинила ОСОБА_4 ножового поранення;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.06.2017 року /т. 2, а.к.п. 166-168/, де свідок ОСОБА_12 впізнав обвинуваченого на фото № 1, як особу, яка завдала ОСОБА_4 ножового поранення.

- протоколом проведення слідчого експерименту з фото таблицями від 14.06.2017 року, /т. 3, а.к.п. 1-13/ відповідно до якого, в присутності понятих, ОСОБА_5 показав перебіг подій та розповів, як він завдав ОСОБА_4 ножового поранення.

Аналізуючи позицію обвинуваченого в судовому засіданні, співставляючи її з обвинуваченням, що закидається ОСОБА_5 , показаннями свідків обвинувачення, а також з іншими доказами, зокрема, дослідженими судом процесуальними документами та висновками експертів, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд робить висновок про те, що наведені судом докази винуватості обвинуваченого мають характер логічних, послідовних та об`єктивних.

Так, безпосередні очевидці злочинних дій обвинуваченого свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в судовому засіданні дали показання про те, що умисне спричинення обвинуваченим тілесного ушкодження потерпілому, мале місце в зв`язку з тим, що обвинувачений бажав заподіяти шкоду здоров`ю потерпілого,оскільки саме обвинувачений, під час конфлікту з потерпілим, дістав ніж з рюкзаку, та наніс ним удар потерпілому, дії якого в той же час жодним чином не загрожували обвинуваченому.

Зазначені свідки висловили переконливі судження про те, що обвинувачений ОСОБА_5 навмисно завдав удар ножем потерпілому ОСОБА_4 , оскільки в момент спричинення удару у обвинуваченого не було будь яких підстав захищатись від потерпілого, використовуючи за для свого захисту ніж, оскільки конфлікт між вказаними особами в той момент, фактично, був вичерпаний.

Зазначені показання повністю узгоджуються з наведеними у вироку письмовими доказами, та у своїй сукупності спростовують показання, надані у судовому засіданні потерпілим ОСОБА_4 про те, що тілесне ушкодження обвинувачений йому не завдав, а він будучі необережним сам поранив наявними у нього ножицями, що в той час знаходилися при ньому у одязі.

До зазначених показань, наданих потерпілим ОСОБА_4 у судовому засіданні суд ставиться критично, оскільки, є очевидним, що потерпілий, перебуваючи наразі під вартою в межах іншого кримінального провадження в тій же установі, де утримується й обвинувачений ОСОБА_9 , зазначеними показаннями намагається «допомогти» обвинуваченому уникнути покарання за вчинення тяжкого умисного злочину.

До такого висновку суд приводить той факт, що позиція потерпілого, висловлена ним у судовому засіданні, щодо, начебто, завдання ножового поранення самому собі власними діями та ножицями, наявними при собі у верхній одежі, під час конфлікту з обвинуваченим, не узгоджується а ні з показаннями обвинуваченого, щодо механізму та причин спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, а ні з показаннями свідків кримінального правопорушення, а ні з іншими дослідженими судом доказами.

При цьому, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що тілесні ушкодження потерпілому були спричинені ним, чи то не навмисно, чи то під час перевищення меж необхідної оборони та захисту від протиправних посягань з боку потерпілого, судом не беруться до уваги, оскільки, крім показань обвинуваченого, вони не підтверджені будь-якими іншими доказами, та, напроти, є спростованими сукупністю наведених судом доказів винності обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, зокрема такими, як показання свідків, експертних висновків, щодо механізму утворення, локалізації та ступеню тяжкості спричинених потерпілому тілесних ушкоджень, та даних, отриманих під час проведення слідчих експериментів, інших процесуальних дій, тощо.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположеннях свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 «поза розумним сумнівом», у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно правильно кваліфікувати за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 вид і розмір покарання суд керується ст. 65 КК України і враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше був судимий, вчинив злочин, який відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином.

В якості пом`якшувальних обставин суд враховує що обвинувачений позитивно характеризується за місцем мешкання.

З обтяжливих обставин суд враховує вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та рецидив злочинів.

Характер, обставини та наслідки учиненого обвинуваченим злочину проти життя та здоров`я особи, знаряддя злочину, ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, а також злочинна направленість поведінки обвинуваченого, який за останні 10 років вдруге притягається до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти життя та здоров`я особи, у своїй сукупності, свідчать про те, що виправити обвинуваченого ОСОБА_5 та запобігти його злочинній діяльності не можливо без його тривалої ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 має бути засудженим за ч.1 ст.121 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі, в межах, передбачених санкцією зазначеної статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, діючої в редакції Закону України № 838- VIII від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, який набрав чинності з 21 червня 2017 року, у вказану вище частину статті внесені зміни та дана частина викладена в новій редакції, яка вже передбачає зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день, тобто погіршує становище обвинуваченого.
Відповідно до ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що у тому числі, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, а тому, обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно застосувати положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838- VIII від 26 листопада 2015 року та зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення та перебування в установах попереднього ув`язнення з моменту затримання, тобто з 14 год. 10 хв. 22 березня 2017 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов у справі не заявлений.

Крім того, у відповідності до ч.2 ст. 124 КПК України, з ОСОБА_5 необхідно стягнути на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 1494 грн. 64 коп.

Доля речових доказів має бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.121 КК України.

ОСОБА_5 призначити покарання за ч.1 ст.121 КК України у вигляді позбавлення волі строком шість років.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком чинності залишити не змінним у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання для ОСОБА_5 обчислювати з 14 год. 10 хв. 22 березня 2017 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, в редакції, що діяла на момент застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зарахувати строк попереднього ув`язнення для ОСОБА_5 , засудженого до позбавлення волі, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, період його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з 14 год. 10 хв. 22 березня 2017 року до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 1494 грн. 64 коп.

Речові докази:

- ніж, який належить ОСОБА_5 , вилучений у ОСОБА_5 , котрий зберігається при матеріалах кримінального провадження /квитанція № 000439 від 22.03.2017 року/ - знищити;

- одну пару чоловічого взуття, светр чорного кольору, спортивну кофту чорного кольору, сорочку зеленого кольору, спортивні чорні штани, чоловічі підштаники чоловічі підштаники, чоловічі труси, кепку чорного кольору, які належать ОСОБА_4 котрі зберігаються в камері схову Павлоградського ВП /т. 1, а.к.п. 26/ повернути за належністю ОСОБА_4 ;

- 1 паперовий конверт до експертизи № 445, паперові конверти в кількості 3 штук до експертизи № 446, паперові конверти в кількості 2 штук до експертизи № 500, котрі зберігаються в камері схову /а.к.п. 75/ - знищити;

- куртку, спортивні штани, спортивну кофту, взуття, котрі належать ОСОБА_5 /т. 1, а.к.п. 207/, котрі зберігаються в матеріалах кримінального провадження /квитанція № 000439 від 22.03.2017 року/ повернути за належністю ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення.

Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

СУДДЯ ОСОБА_13 .