Ухвала
іменем україни
05 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 30 травня 2017 року,
в с т а н о в и л а:
ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 лютого 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 30 травня 2017 року вказану ухвалу міського суду залишено без змін.
Зі змісту касаційної скарги убачається, що засуджений не погоджується з вказаними судовими рішеннями.
Згідно з ч. 2 ст. 424 КПК України ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Верховний Суд України у постанові від 09 лютого 2017 року зробив висновок про те, що норми права, передбачені частиною 2 статті 424 та частиною 5 статті 539 КПК України (в редакції до набрання чинності Законом № 1491-VIII), не забезпечують права на оскарження в касаційному порядку судових рішень, ухвалених за результатами розгляду клопотань щодо застосування на стадії виконання вироку Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», оскільки такі ухвали не перешкоджають подальшому провадженню, а отже їх оскарження не передбачено положеннями КПК України.
З урахуванням зазначеного та того, що відповідно до ч. 1 ст. 458 КПК України такий висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 445 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції, які зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із судовим рішенням Верховного Суду України, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 , оскільки оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій не перешкоджають подальшому провадженню.

При цьому, засуджений, його захисник, орган або установа виконання покарань та інші особи зазначені у ч. 1 ст. 539 КПК України не позбавлені права повторно звернутися з відповідним клопотанням (поданням) до місцевого суду в порядку передбаченим ст. 539 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Враховуючи наведене, керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:
відмовити засудженому ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 30 травня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ОСОБА_1 __________________ ОСОБА_2 ___________________ ОСОБА_3