№ 336/2036/16-к
пр.№1-кп/336/251/2016

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 жовтня 2017 року м. Запоріжжя
Колегія суддів Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді: ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадженням за звинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Потсдам Німеччини, громадянина України, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має зареєстрованого у встановленому порядку місця постійного проживання, раніше судимого вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2006 року за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 04.02.2013 року умовно-достроково на 5 місяців 29 днів, у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-
19 січня 2016 року в період часу з 23.30 до 23.40 години ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у кімнаті № 25 гуртожитку, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Наталівська, 7, у ході раптово виниклого конфлікту на грунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_9 , маючи умисел на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, наніс останньому один удар ножем в область грудної клітини зліва, чим спричинив йому одиночне проникаюче сліпе колото-різане поранення грудної клітини з локалізацією шкіряної рани в 3-му міжреберному проміжку по лівій середньоключичній лінії з ушкодженням колосердечної сорочки та серця, з вилиттям крові в порожнину колосердечної сорочки та в ліву плевральну порожнину, що призвело до гострої крововтрати, внаслідок чого настала смерть потерпілого. Одиночне проникаюче сліпе колото-різане поранення грудної клітини у ОСОБА_9 , яке ускладнилося розвитком небезпечного для життя стану крововтрати, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав, пояснивши, що умислу на позбавлення життя потерпілого не мав, захищався від протиправних посягань потерпілого.
Щодо обставин події пояснив, що перебував з ОСОБА_9 у дружніх стосунках, жили поруч на протязі трьох років за адресою: АДРЕСА_2 і працювали разом, іноді сварилися. 19.01.2016 року проводив додому ОСОБА_10 . Повернувся додому вже після 23.00 години, включив музику. Одразу же до нього увірвалися ОСОБА_11 та його дружина, ображали його нецензурною лайкою, ОСОБА_11 погрожував відключити світло у кімнаті. Після чого у кімнаті погасло світло. Тоді він запалив свічку, пішов до коридору та теж обрізав світло у кімнаті ОСОБА_11 . Після цього ОСОБА_11 знову увірвався до нього, при цьому він кричав, що проломить йому голову, почав бити його в голову, наніс два удари у скроню та вухо. В той час, коли ОСОБА_11 наносив йому удари, він сидів зі столом на пуфику. Трипичонок потягнувся за сковородою, тоді він потягнувся за ножем, мабуть вдарив його, після цього ОСОБА_11 вдарив його сковородою. Не впевнений в тому, що вдарив ОСОБА_11 ножем, не пам`ятає цього. Від ударів, які наносив йому ОСОБА_11 , він закривався. Потім схопив щось зі столу, можливо штовхнув ОСОБА_11 . Злякався того, що ОСОБА_11 уб`є його, побоювався за своє життя, схопив ніж, моменту нанесення удару ножем він не пам`ятає, вдарив ОСОБА_11 в груди в область серця. Від нанесених ОСОБА_11 ударів впав на стіл, прийшов до тями, коли приїхали працівники поліції. Співмешканка витирала йому кров з обличчя. В райвідділі поліції узнав, що ОСОБА_11 помер, умислу на його вбивство та нанесення смертельних пошкоджень не мав, ініціатором конфлікту був потерпілий, який першим наніс йому удар в скроню та вухо.
Потерпілий ОСОБА_6 в суді пояснив, що ОСОБА_9 доводиться йому рідним братом. Брат разом з дружиною та трьома дітьми проживав у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_12 жив в сусідній кімнаті. 19.01.2016 року від другого брата дізнався, що ОСОБА_9 вдарили ножем, внаслідок чого він помер. Коли приїхав до місця проживання брата на вул. ОСОБА_13 , то побачив брата, який лежав у кімнаті біля балкону. В області ключиці зліва у нього була кров. Кров була і у коридорі. Бачив як ОСОБА_12 вивели та повезли до Шевченківського райвідділу поліції, ніяких тілесних ушкоджень у нього не помітив. Зі слів молодшого брата йому відомі обставини вбивства брата, а саме те, що 19.01.2016 року ОСОБА_9 прийшов з роботи додому, ОСОБА_12 включив гучно музику. Брат зробив йому зауваження, але ОСОБА_12 на зауваження не відреагував. Тоді ОСОБА_9 відключив електричний дріт, після чого у коридорі ОСОБА_12 вдарив брата ножем. Отримавши поранення, брат зайшов у свою кімнату і біля балкону упав.
Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що потерпілий доводиться їй чоловіком. На протязі трьох років з ними по сусідству живе ОСОБА_12 . Між ним та її чоловіком були дружні стосунки, вони ніколи не сварилися. 19.01.2016 року було свято, вживали з чоловіком горілку, після чого лягли спати. У сусіда ОСОБА_12 гучно грала музика. Приблизно о 22.30 годині чоловік пішов до ОСОБА_12 і попрохав його зробити музику тиші. Останній на зауваження не відреагував. Після цього у них в кімнаті виключили світло. Чоловік знову пішов до ОСОБА_12 , зробив йому зауваження та виключив їм світло, після чого ОСОБА_12 почав стукати у стіну, при цьому висловлював образи. Чоловік знову пішов до ОСОБА_12 , де вони зустрілися, вона не бачила. Коли чоловік повернувся, то казав, що ОСОБА_12 вдарив його ножем Коли він зняв футболку, помітила у нього рану в області серця. Викликали швидку допомогу та поліцію, працівники поліції шукали знаряддя вбивства, знайшли ніж, вилучили одяг, тапці, на яких була кров.
Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що обвинувачений ОСОБА_8 є її співмешканцем. 19.01.2016 року до них прийшла в гості ОСОБА_16 , разом з нею вони святкували водохрещення, вживали алкогольні напої, у кімнаті грала музика. Десь о 24 годині до них прийшли сусіді ОСОБА_9 з дружиною, зробили зауваження з приводу музики, після чого у них одразу же виключили світло. Вона лягла спати. Через невеликий проміжок часу почула шум та побачила ОСОБА_12 , який лежав біля ліжка. В коридорі кричала дружина потерпілого, що викликає швидку та поліцію. Вона до коридору не виходила. Через деякий час приїхала швидка допомога та працівники поліції, вона нічого не зрозуміла. Приблизно о 24.00 годині повезли всіх в райвідділ поліції, де їй повідомили, що ОСОБА_12 ударив ОСОБА_11 ножем, вона цього не бачила, у квартиру потерпілого не заходила, крові не бачила. Тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 теж не бачила, бачила у нього лише синці.
Свідок ОСОБА_17 , яка була допитана у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 226 КПК України пояснила суду, що потерпілий ОСОБА_9 доводиться їй вітчимом. 19.01.2016 року вона прийшла додому приблизно о 21.00 годині. Її батьки були вдома, вживали алкогольні напої. У сусідів гучно грала музика. Спочатку мати зробила їм зауваження, а потім батько пішов до них розбиратися. Батько виключив їм світло, після цього ОСОБА_12 теж відключив їм світло та стукав в стіну. Коли батько повернувся, то казав, що ОСОБА_12 вдарив його ножем, батько хотів зняти футболку та впав на підлогу. У батька була одна рана біля серця, крові не було. До цього часу між батьком та ОСОБА_12 були дружні стосунки, іноді між ними виникали конфлікти, але вони мирилися.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показала, що знайома з ОСОБА_19 на протязі одного року, працювали разом, підтримує дружні стосунки з його співмешканкою ОСОБА_20 . Обставини вчиненого злочину їй невідомі. 19.01.2016 року, приблизно о 18.30 годині, зібралися вдома у ОСОБА_20 та ОСОБА_12 , вживали спиртні напої, слухали музику. Тряпичонок до ОСОБА_19 не заходив, бачила його з дружиною у коридорі, вони палили. Приблизно о 20.00 годині, ОСОБА_12 з ОСОБА_20 проводили її до дому, зайшли до неї, посиділи 15-20 хвилин і пішли додому. Зранку 20.01.2016 року узнала, що ОСОБА_12 убив ОСОБА_11 . Відносини між ОСОБА_21 та ОСОБА_19 були дружні, конфліктів між ними ніколи не виникало, за характером обидва спокійні та неконфліктні.
При дослідженні письмових доказів судом встановлено наступне.
При огляді місця події 20.01.2016 року (т. 1 а.с. 141-158) у кімнаті АДРЕСА_3 було виявлено труп ОСОБА_9 з розташованою на грудній клітині раною, були вилучені: змив нашарування РБК, гумовий тапок з нашаруванням РБК, футболка чорного кольору.
В ході слідчого експерименту, проведеного 15.03.2016 року (т. 1 а.с. 171-174) ОСОБА_8 давав пояснення щодо обставин спричинення ОСОБА_9 тілесного ушкодження, які суперечать показанням, даним ним в ході судового слідства.
Так, в ході слідчого експерименту ОСОБА_8 пояснив, що 19.01.2016 року близько о 17.00 годині після того, як він зустрів ОСОБА_15 з роботи, вони прийшли додому, так як було свято, то він купив 1 літр горілки. До них в гості прийшла знайома ОСОБА_22 та вони втрьох розпивали горілку, він вжив близько 250-300 г. горілки. Після вжитого алкоголю почував себе нормально. Близько о 21.00 години він та ОСОБА_15 провели ОСОБА_10 додому та повернулися до свого дому близько о 23.00 години. Повернувшись додому, вони включили телевізор музичний канал «М1», гучність телевізора була у розумних межах, однак між кімнатами тонкі стіни, то чути навіть розмови сусідів.
Коли він дивився музикальний канал «М1» по телевізору, то у цей час через стіну почув крик сусіда ОСОБА_23 , який переступив через поріг дверей до кімнати, де зупинився та став кричати, щоб він зробив тихіше музику, при цьому висловлювався нецензурною лайкою, погрожував, що відключить світло у його кімнаті. Він відповів ОСОБА_24 , що сьогодні свято, після чого ОСОБА_25 покинув його кімнату, двері кімнати залишилися наполовину відчинені. Пройшло близько 30 секунд та у його кімнаті погасло світло, зрозумів, що ОСОБА_25 відключив його кімнату від електроструму, запалив свічку у кімнаті та поставив її на стіл, після чого пересів на пуфик біля столу. Шатохіна у цей час відпочивала. Бачив, що над входом до кімнати № НОМЕР_1 , де мешкала родина ОСОБА_11 , горіло світло. Він обірвав електричний дріт, світло біля кімнати родини ОСОБА_11 погасло, після чого він повернувся до своєї кімнати.
Десь через 10 секунд у кімнату увірвався ОСОБА_25 та почав кричати: «Урод, що ти робиш?», при цьому ОСОБА_25 підійшов до нього, коли він сидів на пуфику, та наніс йому два удари долонею чи кулаком лівої руки в область правого вуха, на його думку ОСОБА_25 був у стані алкогольного сп`яніння. Від вказаних ударів він лівим боком оперся на стіл, який перебував від нього з лівої сторони. ОСОБА_25 потягнувся правою рукою за сковородою, він злякався цього та взяв правою рукою зі столу перший ліпший предмет, цим предметом виявився ніж, описати ніж він не може, але він зрозумів, що це ніж, утримував ніж таким чином, що лезо ножа виходило з руки з боки мізинця. Побачив, що ОСОБА_25 правою рукою схопився за ручку сковороди, почав підіймати її рукою для удару, в зв`язку з цим він з ножем у правій руці встав з пуфика та у момент, коли права рука ОСОБА_23 зі сковородою рухалася у його сторону в обличчя зліва, він на випередження правою рукою, в якій тримав ніж, наніс удар зверху вниз Трипичонку ОСОБА_26 в груди з лівої сторони, після чого він одразу отримав удар сковородою в ліву сторону обличчя, від чого він впав на підлогу та втратив свідомість, вірогідніше понад усе він впустив ножа, коли падав. Прийшов до тями близько 10-20 хвилин, біля нього знаходилася ОСОБА_15 , яка приводила його до тями, дізнався від неї, що ОСОБА_24 викликали швидку медичну допомогу, в зв`язку з чим казав ОСОБА_15 , що напевно неприємності, щоб вона зібрала його речі. Коли прийшов до тями, то у кімнаті горіла лише свічка, де знаходилися ніж і сковорода, він не бачив. Крові на своїх руках та одягу не бачив, ніяких речей та меблів він руками не торкався. Удар ножем він наніс захищаючись та від страху, що ОСОБА_25 його вб`є, вбивати ОСОБА_23 він не хотів, не хотів нанести удари у якусь конкретну область тулуба ОСОБА_23 , просто відмахнувся рукою з ножем від ОСОБА_23 . Вважав, що ОСОБА_25 , побачивши у нього ніж, злякається та перестане бити його, злякався за своє життя.
Раніше з ОСОБА_27 у нього були конфлікти, під час одного з конфліктів, який мав місце понад чотирьох місяців, ОСОБА_25 вдарив його вилкою у спину, після чого він звертався за медичною допомогою та був на лікуванні у 2-ій міській лікарні, в зв`язку з чим він побоювався ОСОБА_23 , так як у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_25 був небезпечною людиною та статурою він був сильніше за нього. Не очікував, що так все відбудеться, умислу на спричинення смерті не мав.
Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 278 від 20.01.2016 року, причиною смерті ОСОБА_9 стало: гостра крововтрата, одиночне проникаюче сліпе колото-різане поранення грудної клітки з ушкодженням серця (т. 2 а.с.18).
Згідно висновку експерта № 278 від 20.01.2016 року, смерть ОСОБА_9 настала від одиночного проникаючого сліпого колото-різаного поранення грудної клітини з локалізацією шкіряної рани в 3-му міжреберному проміжку по лівій середньо ключичній лінії, з ушкодженням колосердечної сорочки та серця, з вилиттям крові в порожнину колосердечної сорочки та в ліву плевральну порожнину, що призвело до гострої крововтрати. Поранення грудної клітини з ушкодженнями перикарда і серця, виявлене у ОСОБА_9 , є колото-різаним. Одиночне проникаюче сліпе колото-різане поранення грудної клітини у ОСОБА_9 , яке ускладнилось розвитком небезпечного для життя стану крововтрати, як у сукупності, так і окремо, мають ознаки тяжких тілесних пошкоджень, перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Враховуючи морфологічну характеристику, пошкодження у ОСОБА_9 є прижиттєвими, утворилися незадовго (хвилини десяток хвилин) до настання смерті. Після спричиненого колото-різаного поранення грудної клітини ОСОБА_9 міг здійснювати активні дії (в тому числі кричати, пересовуватися тощо) нетривалий період часу, який визначається темпом наростання крововтрати.
При судово-токсикологічній експертизі в крові від трупа ОСОБА_9 виявлено етиловий алкоголь у концентрації 1,3 проміле, така концентрація етилового спирту за життя могла викликати легке алкогольне сп`яніння (т.2 а.с.19-26).
Згідно протоколу огляду трупа ОСОБА_9 від 20.01.2016 року, було вилучено його одяг: спортивні штани сірого кольору; змиви з рук; зразки волосся з п`яти областей голови; зрізи вільно виступаючих кінцівок нігтьової пластини з обох рук (т. 2 а.с. 13-17).
У ході проведення обшуку у кімнаті АДРЕСА_4 від 21.01.2016 року виявлені та вилучені: ніж з нашаруванням речовини бурого кольору, який знаходився на столі праворуч від входу до кімнати, 10 ножів, які знаходилися на столі ліворуч від входу до кімнати, нашарування речовини бурого кольору на внутрішній ручці дверей до кімнати, нашарування речовини бурого кольору на телевізорі, який знаходився на тумбі вздовж правої сторони кімнати, нашарування речовини бурого кольору на занавісці тумби, на якої знаходиться телевізор, нашарування речовини бурого кольору на підодіяльнику на дивані, розташованому біля стіни навпроти входу до кімнати (т.2 а.с. 1-11).
Висновками судової медично-криміналістичної експертизи №115 від16.03.2016 року встановлено, що рана на клапті шкіри з області передньої поверхні грудної клітки зліва від трупа ОСОБА_9 , утворилася від дії плаского одностороннє - гострого колюче ріжучого предмету, яким міг бути клинок ножа, що має обух та лезо. Найбільша ширина частини клинка, що занурилася, становила близько 13-15 мм. Результати проведеного експериментально-порівняльного дослідження дають підставу вважати, що можливість утворення справжньої рани на клапті шкіри, та відповідно пошкодження на футболці потерпілого від дії наданого на експертизу ножа, не виключається (т. 2 а.с. 86-90).
За висновками імунологічної експертизи № 253 від 21.01.2016 року, рідка кров ОСОБА_8 відноситься до групи АВ ізосерологічної системи АВО з супутнім антигеном Н. (т. 2 а.с. 122).
За висновками імунологічної експертизи № 319 від 29.01.2016 року, кров ОСОБА_9 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВО.
В його крові, висушеній на марлі, виявлений супутній антиген Н. Кров ОСОБА_8 відноситься до групи АВ ізосерологічної системи АВО з супутнім антигеном
ОСОБА_28 змивах з кистей рук ОСОБА_9 встановлена наявність крові людини та виявлені антигени В і Н, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВО з супутнім антигеном Н, в тому числі від самого ОСОБА_9 . Походженя крові від ОСОБА_8 виключається
За висновками цитологічної експертизи № 82 від 16.02.2016 року, при дослідженні піднігтьового змісту кистей рук трупа ОСОБА_9 знайдена кров людини, встановити статеву належність якої не виявляється можливим через відсутність в препаратах клітин крові, необхідних для даного виду дослідження. При встановленні групової належності крові в об`єктах №№ 1, 2 були виявлені антигени В і Н ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження знайденої крові від особи (осіб) з групою крові В з ізоізогемаглютинином анти-А з супутнім антигеном Н, в тому числі від самого ОСОБА_9 . Походження крові від ОСОБА_8 виключається
(т. 2 а.с. 34-36).
За висновком імунологічної експертизи № 322 від 04.02.2016 року, в змиві гумового тапку, футболці встановлена наявність крові людини та виявлені антигени В та Н з ізогемаглютинином анти-А ізосерологічної системи АВО. Такий результат міг бути отриманий за рахунок крові особи (осіб) групи В з супутнім антигеном Н системи АВО, в тому числі крові потерпілого ОСОБА_9 . Походження крові від підозрюваного ОСОБА_8 виключається (т. 2 а.с. 39-41).
За висновком імунологічної експертизи № 321 від 04.02.2016 року, на спортивних штанах потерпілого ОСОБА_9 встановлена наявність крові людини та виявлені антигени В та Н ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи В з супутнім антигеном Н системи АВО, в тому числі крові самого потерпілого ОСОБА_9 . Походження крові від підозрюваного ОСОБА_8 виключається (т. 2 а.с. 44-46).
За висновком імунологічної експертизи № 320 від 04.02.2016 року, в змиві з ручки вхідних дверей, змиві з телевізора, вирізі тканини та фрагменті підковдри встановлена наявність крові людини та виявлені антигени В та Н з ізогемаглютинином анти-А ізосерологічної системи АВО. Такий результат міг бути отриманий за рахунок крові особи (осіб) групи В з супутнім антигеном Н системи АВО, в тому числі крові потерпілого ОСОБА_9 . Походження крові підозрюваного ОСОБА_29 виключається (т. 2 а.с. 49-51).
За висновком судової медично-криміналістичної експертизи №104 від 24.02.2016 року, рана на клапті шкіри з області передньої поверхні грудної клітки зліва від трупа ОСОБА_9 утворилася від дії плаского односторонньо гострого колюче- ріжучого предмету, яким міг бути клинок ножа, що має обушок та лезо. Найбільша ширина клинка, що занурилася, становила близько 13-15 мм. Слідів сполук заліза на стінках і по краях рани не виявлено (т. 2 а.с.82-84).
За висновком додаткової судово-медичної експертизи № 1183 від 01.04.2016 року, враховуючи дані медико-криміналістичної експертизи № 115 від 25.03.2016 року та судово-медичної експертизи № 278 від 20.02.2016 року трупа ОСОБА_9 , за якої виявлено одиночне проникаюче сліпе колото-різане поранення грудної клітини, котре утворилося від дії плаского односторонньо гострого колюче- ріжучого предмету, яким міг бути клинок ножа, що має обушок та лезо. Найбільша ширина клинка, що занурилася становила близько 13-15 мм., не виключає можливості утворення даного поранення з пошкодженням колосердечної сорочки та серця ножем, довжина якого складає 85-86 мм (т. 2 а.с. 98-99).
За висновком імунологічної експертизи № 323 від 04.02.2016 року, на речах підозрюваного ОСОБА_8 : светрі, спортивних штанах синього кольору та спортивних штанах чорного кольору встановлена наявність крові людини та виявлені антигени А,В та Н ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи АВ з супутнім антигеном Н системи АВО, в тому числі від самого підозрюваного ОСОБА_8 при наявності у нього тілесних ушкоджень з зовнішньою кровотечею на момент скоєння злочину. Домішок крові потерпілого ОСОБА_9 не виключається. На футболці, на спортивних штанах чорного кольору та парі чобіт підозрюваного ОСОБА_8 наявність крові не встановлена (т. 2 а.с. 102-105).
За висновком імунологічної експертизи № 318 від 29.01.2016 року, в змивах з кистей рук ОСОБА_8 встановлена наявність крові людини та виявлені антигени А,В і Н, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи АВ ізосерологічної системи АВО з супутнім антигеном Н, в тому числі від самого ОСОБА_8 при наявності у нього тілесних ушкоджень із зовнішньої кровотечею. Домішка крові від особи (осіб) з групою В з супутнім антигеном Н не виключається, в тому числі від ОСОБА_9 (т. 2 а.с. 108-110).
За висновком судово-медичної експертизи № 1182 від 01.04.2016 року, на підставі висновків експерта № 278 від 20.02.2016 року, а також з урахуванням наданих матеріалів кримінального провадження, показань підозрюваного ОСОБА_8 , даних ним в ході проведення слідчого експерименту 15.03.2016 року, можуть відповідати результатам даних, отриманих при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , а саме пошкодження в області грудної клітини зліва (т. 2 а.с.128-129).
За висновком судово-психіатричної експертизи № 94 від 29.02.2016 року, ОСОБА_8 ознак психічного розладу не виявляв та не виявляє в теперішній час. В період інкримінованого йому правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а знаходився у стані гострої алкогольної інтоксикації. Отже, він міг і в теперішній час може усвідомлювати значення своїх дії й керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 2 а.с. 144-148).
Інші матеріали кримінального провадження, оголошені судом в порядку ст. 358 КПК України за клопотанням сторони обвинувачення, зокрема матеріали експертиз: № 188-д від 29.01.2016 року (т.2 а.с.55-57), № 186-д від 29.01.2016 року (т.2 а.с.61-66), № 563 від 04.03.2017 року (т.2 а.с.70-71), № 15 від 02.03.2016 року (т.2 а.с.74-75), № 149 від 02.03.2016 року (т. 2 а.с. 78-80), № 585-1 від 04.04.2016 року (т. 2 а.с. 94-96), хоча і належні до цього кримінального провадження, проте не містять інформації про обставини, що підлягають доказуванню, тому не згадуються судом на обґрунтування обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Оцінюючи досліджені в судовому засіданні показання свідків, висновки експертиз, інші письмові доказі у сукупності з показаннями обвинуваченого колегія суддів вважає безперечно встановленим факт того, що тілесне ушкодження, яке стало причиною смерті ОСОБА_9 , спричинено саме ОСОБА_8 з застосуванням знайденого та дослідженого в подальшому ножа.
В судовому засіданні обвинувачений та захисник наголошували на тому, що ОСОБА_8 не мав умислу на вбивство потерпілого, який у стані сп`яніння спровокував конфлікт, наніс обвинуваченому два удари в голову, потягнувся за сковородою, турбуючись про своє здоров`я та життя, змушений був захищатися від протиправних дій ОСОБА_9 , тобто діяв у стані необхідної оборони.
У зв`язку з викладеним наведена позиція обвинуваченого, при якій він, заявляючи про те, що захищався від протиправних посягань потерпілого, нічого не протиставляє доказам, що викривають його, оцінюється судом як вияв позиції захисту від обвинувачення, яку особа, що не є суб`єктом кримінального переслідування за давання неправдивих показань, вправі обирати на власний розсуд.
Висновок суду про необ`єктивність показань обвинуваченого в цій частині підкріплює зміст висновку амбулаторної судової психіатричної експертизи(т. 2 а.с.147) про виявлену під час цього дослідження таку рису характеру обвинуваченого, як брехливість, а також той факт, що у 2006 році ОСОБА_8 вчинив злочин проти життя особи аналогічним способом із застосуванням ножа, наніс удар область грудної клітки, внаслідок чого потерпіла померла в лікарні. Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_8 притаманно вирішувати конфлікти таким чином.
Водночас, обвинувачений підтвердив той факт, що предметом, яким виявився побутовий ніж, наніс потерпілому удар в область груди зліва.
Статтею 36 КК України передбачено право особи на вчинення дій з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно - небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Виходячи з наведеного, право на необхідну оборону виникає за наявності для цього певної підстави, якою є вчинення особою суспільно небезпечного посягання, а саме дій, якими ця особа вже заподіює шкоду або створює реальну і безпосередню загрозу заподіяння такої шкоди, тобто стан необхідної оборони утворює лише таке посягання, яке досягає ступеня суспільної небезпечності, притаманної саме злочину.
У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону» роз`яснено, що оскільки відповідно до ст. 11 КК злочином є суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), не утворюють стану необхідної оборони дії, спрямовані на припинення правопорушення та заподіяння шкоди, яке хоча формально й містить ознаки злочину, але через малозначність не становить суспільної небезпеки. Тобто, стан необхідної оборони утворює лише таке посягання, яке досягає ступеня суспільної небезпечності, притаманної саме злочину.
Суспільно небезпечне посягання породжує право на необхідну оборону незалежно від того, чи вчинене воно навмисно або з необережності чи навіть без вини. Достатньо, щоб таке посягання за своїми об`єктивними ознаками спричинило істотну шкоду або створювало безпосередньо загрозу спричинення такої шкоди право охоронюваним інтересам.
Верховним Судом України у постанові від 27 листопада 2014 року у кримінальній справі №5-34кс14 висловлена правова позиція, за змістом якої, стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.
Згідно ст.458 КПК України, висновки Верховного Суду України щодо застосування норм права, викладені у його ухвалах,є обов`язковим для всіх судів загальної юрисдикції.
В судовому засіданні не встановлено обставин, які дають підстави для висновку про загрозливу поведінку потерпілого по відношенню до обвинуваченого або наявність у нього будь-якої зброї чи інших предметів для нанесення тілесних ушкоджень.
За своїми віком, фізичними даними, життєвим досвідом та станом здоров`я ОСОБА_8 очевидно міг адекватно, без застосування ножа чинити ефективний супротив тим діям потерпілого, які, на його думку, створювали небезпеку для його життя, а саме удари рукою в голову.
Тілесних ушкоджень, які могли б загрожувати життю ОСОБА_8 , в останнього виявлено не було, а встановлені висновком експерта № 216 від 20.01.2016 року (т.1 а.с.212) у ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження, у разі встановлення особи, яка спричинила такі ушкодження, підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 КК України, проте дії цієї особи не можна вважати такими, від яких єдиним порятунком є заподіяння смерті посягаючому.
До того ж під час дослідження експертом ОСОБА_8 пояснив, що 19.01.2016 року, приблизно о 23.00 годині, у кімнаті будинку, в якому він мешкає, в ході обопільної сварки, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, наніс один удар ножем сусіду по гуртожитку в область грудної клітини зліва. В свою чергу останній наносив удари кулаком в область обличчя, голові. За медичною допомогою не звертався.
Навіть, за умови, що конфлікт спровокував потерпілий, який, зі слів обвинуваченого розпочав бійку, зневажливо висловлювався на його адресу, це не давало ОСОБА_8 підстав для відвернення посягання ОСОБА_9 із використанням ножа.
Встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що дії потерпілого за своїми об`єктивними ознаками не могли створити реальну та безпосередню невідворотну загрозу заподіяння шкоди для ОСОБА_8 , які б у зв`язку з цим викликали невідкладну необхідність у заподіянні тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , тому вважати, що обвинувачений, завдаючи потерпілому удар ножем, перебував у стані необхідної оборони, про що йдеться у доводах ОСОБА_8 та його захисника, немає підстав.
Вирішуючи питання щодо форми вини, направленості умислу, мотиву, мети, тощо, колегія суддів виходить з наступного.
Статтею 24 КК України вказано, що умисел поділяється на прямий і непрямий.
Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.
В постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року №3 «Про узагальнення практики розгляду кримінальних проваджень щодо злочинів проти життя і здоров`я особи» судом касаційної інстанції вказано, що, визначаючи форму вини, якою характеризується позбавлення життя потерпілого, судам необхідно виходити з обставин, встановлених під час кримінального провадження, зокрема: характеру дій підсудного, внаслідок яких потерпілого позбавлено життя; обстановки, яка передувала вчиненню злочину, знаряддя злочину; локалізації тілесних ушкоджень; поведінки підсудного стосовно потерпілого до та після вчинення злочину.
Враховуючи пояснення ОСОБА_8 щодо подій, які передували скоєнню злочину, причин, що призвели до нього, суд вважає, що ОСОБА_8 , який в ході конфлікту з ОСОБА_9 свідомо взяв зі столу ніж та, наносячи удар ножем ОСОБА_9 в життєво важливий орган - грудну клітину зліва, безумовно усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно-небезпечні наслідки і хоча не бажав, але свідомо припускав можливість настання смерті ОСОБА_9 .
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вказаний злочин був скоєний з непрямим умислом.
При оцінці доказів суд дійшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Коробов проти України».
В судовому засіданні обвинувачений скористався правом допитати потерпілого та свідків, що відповідає вимогам п.1, підп. «d»п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, із забезпеченням можливості стороні захисту надати аргументи на спростування їх показань, однак, жодних об`єктивних даних для того, щоб ставити їх під сумнів, суд не встановив.
Підсумовуючи вищевикладене, оцінивши у сукупності усі досліджені у кримінальному провадженні докази, суд вважає вину обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому злочину доведеною та кваліфікує дії ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Не встановлено наявності у ОСОБА_8 у момент події такого афективного стану, який унеможливив би відповідальність, зазначене випливає з вказаного вище висновку судово-психіатричної експертизи, як і підстав для кваліфікації його дій як таких, що підпадають під ознаки перевищення меж необхідної оборони.
При призначенні обвинуваченому покарання суд виходить зі ступеня тяжкості вчиненого злочину, наслідки злочину-настання смерті потерпілого, що є невідворотнім, та враховує відомості про особу обвинуваченого: не працював, притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння тяжкого злочину, наслідком якого сталася смерть жінки, судимість за яке у встановленому законом порядку не знята та не погашена (т. 2 а.с.134-137), обставин, що обтяжують покарання, враховує думку потерпілого, який наполягав на призначенні суворого покарання.
Обвинувачений вчинив особливе тяжкий злочин, пом`якшуючих його покарання обставин судом не встановлено.
Обтяжуючими покарання обвинуваченого обставинами є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а також рецидив злочинів.
Враховуючи те, що ОСОБА_8 вину у скоєнні інкримінованого йому злочину не визнав, а сам злочин скоєний у стані алкогольного сп`яніння, суд не вбачає підстав для застосування при призначенні покарання положень ст. 69 чи ст. 69-1 КК України, адже наслідки вказаного злочину є непоправними, а об`єктом злочину є найвища соціальна цінність життя людини.
Наведені обставини не дають підстав для призначення мінімального покарання, передбаченого санкцією частини статті обвинувачення.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.
Речові докази, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, підлягають знищенню.
Долучені стороною обвинувачення до матеріалів кримінального провадження диски з відеозаписами процесуальних дій, які самі по собі становлять матеріали кримінального провадження, належить зберігати з матеріалами кримінального провадження.
У відсутність клопотань з боку учасників кримінального провадження про зміну, скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого під час досудового розслідування і продовженого ухвалами слідчого судді і колегії суддів під час судового провадження, колегія суддів не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Витрати з проведення експертиз, відомомсті про які надані суду, у загальній сумі 1104 грн. 84 коп. відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Обвинувачений був затриманий 20.01.2016 року, на досудовому розслідуванні йому був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого судом продовжений до 05.11.2017 року включно.
З урахуванням положень ст. 5, ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону із змінами, внесеними Законом від 26.11.2015 р. №838-VIIІ, та Законом від 18.05.2017 р. № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набрав чинності 21.06.2017 року), суд вбачає підстави для зарахування ОСОБА_8 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 20.01.2016 року по 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України,
ЗАСУДИЛА:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ( в редакції Закону № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 у строк покарання, строк його попереднього ув`язнення з 20.01.2016 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ( в редакції Закону № 2046-VІІІ від 18.05.2017 року), зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 у строк покарання, строк його попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року до дня набрання вироку законної сили, з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.
Початок строку відбування ОСОБА_8 покарання обчислювати з моменту затримання обвинуваченого, як особи, підозрюваної у вчиненні злочину, а саме: з 03-50 години 20 січня 2016 року.
Стягнути з ОСОБА_8 витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні в сумі 1104,84 (одна тисяча сто чотири) гривні 84 копійки.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою не змінювати.
Речові докази:
DVD-R диск із відеозаписом ходу огляду місця події від 20.01.2016 року, DVD-R диск із відеозаписом ходу слідчого експерименту від 15.03.2016 року залишити у матеріалах цього кримінального провадження;
змив речовини бурого кольору з місця події, гумовий капець з нашаруванням речовини бурого кольору з місця події, футболку, ніж з нашаруванням речовини бурого кольору, 10 ножів, 2 змиви речовини бурого кольору, 2 вирізи тканини з нашаруванням речовини бурого кольору, матеріал для можливого ДНК- дослідження з нашаруванням речовини бурого кольору, штани та труси ОСОБА_9 , зразки волосся трупа ОСОБА_9 , змиви з рук трупа ОСОБА_9 , зрізи вільних кінців нігтьових пластин з рук трупу ОСОБА_9 , матеріал для можливого ДНК-дослідження з зрізів вільних кінців нігтьових пластин з рук тупа ОСОБА_9 , одяг ОСОБА_8 : светр, 2 спортивних штанів, футболку, пару чобіт, труси, зразки крові та слини ОСОБА_8 , змиви з рук ОСОБА_8 , зразки крові та жовчі ОСОБА_9 , які зберігаються у камері речових доказів Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, знищити.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3