Справа № 485/1813/17
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА
З клопотання та долучених матеріалів вбачається, що 30.11.2017 року на перехресті вулиць Суворова-Перемоги м. Снігурівка Миколаївської області автомобіль марки «ЗАЗ-Ланос» номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка отримала тілесні ушкодження.
30.11.2017 року під час огляду місця пригоди було вилучено автомобіль марки «ЗАЗ-Ланос» номерний знак НОМЕР_1 зі слідами бруду, які можуть вказувати на контактування з пішоходом. Постановою слідчого від 01.12.2017 року вказаний автомобіль визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню.
Слідчий вважає, що з метою збереження вилученого автомобіля як речового доказу по справі, а також для призначення та проведення судових експертиз необхідно накласти на вказаний автомобіль арешт.
Від слідчого та прокурора надійшли заяви про підтримання поданого клопотання та проведення судового засідання за їхньої відсутності, неявка вказаних осіб відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Власник вилученого майна - ОСОБА_3 та його представник заперечили проти задоволення клопотання, пояснивши, що відсутні підстави для арешту майна, оскільки власник сам добровільно видав слідчому автомобіль для проведення відповідних експертних досліджень, які згідно з повідомленням слідчого мають відбутись найближчим часом, тому не вбачають підстав для обмеження власника в володінні своїм майном в подальшому після проведення відповідних досліджень, оскільки ОСОБА_3 на теперішній час не є підозрюваним та цивільний позов в провадженні не заявлено.
Вивчивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, серед іншого, є доказом злочину. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Аналіз процитованої вище норми вказує, що арешт майна, як захід забезпечення кримінального провадження, полягає в ряді самостійних заходів: позбавлення права на відчуження, позбавлення права на розпорядження, позбавлення права на користування майном.
Згідно з вимогами п.1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі, збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При розгляді клопотання встановлено, що під час розслідування кримінального провадження було вилучено автомобіль марки «ЗАЗ-Ланос» номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 ,зі слідами бруду та потертостей, які можуть вказувати на контактування з пішоходом. Вказаний автомобіль має значення речового доказу по кримінальному провадженню, а також є необхідним для призначення та проведення автотехнічної та транспортно-трасологічної експертиз, в зв`язку з чим постановою слідчого від 01.12.2017 року визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню.
Одним із загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження відповідно до ст. 132 КПК України є те, що певний захід забезпечення може застосовуватись тоді, коли потреби досудового розслідування виправдовують подібне втручання у права і свободи особи.
Слідчий суддя вважає, що до проведення відповідних експертних досліджень та отримання висновків автотехнічної та транспортно-трасологічної експертиз необхідно заборонити будь-кому розпоряджатися та відчужувати дане майно і такий захід достатньою мірою забезпечить збереження даного майна та відомостей, які мають істотне значення для даного провадження. Тому до проведення вказаних досліджень такі заходи є виправданими відповідно до ст. 132 КПК України.
Що ж стосується вимоги клопотання про необхідність зберігання вказаного транспортного засобу на майданчику тимчасового тримання Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області, тобто заборони власнику володіти та користуватись вказаним транспортним засобом, то слідчий суддя виходить з наступного.
За загальним правилом, визначеним ч.1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
При цьому, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які данні щодо того, що вказаний речовий доказ після проведення відповідних експертних досліджень не може перебувати на зберіганні у його власника, який добровільно видав транспортний засіб для відповідних досліджень, і що це призведе до зникнення, знищення чи втрати такого речового доказу.
Тому слідчий суддя не вбачає таких виключних обставин для заборони власнику володіти своїм майном та необхідності його утримувати на майданчику тимчасового тримання.
Враховуючи вищезазначені обставини, з метою забезпечення балансу між інтересами власника вилученого майна та визначеними ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження та інтересами досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку, що слід частково задовольнити клопотання слідчого, яким доведено необхідність накладення арешту на вказане майно, а також враховуючи достатність підстав вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, вважає наявність підстав для накладення арешту на вище вказане вилучене майно шляхом заборони розпоряджатись та відчужувати вказане майно.
В частині заборони власнику транспортного засобу володіти та користуватися вказаним майном слід відмовити.
Наведене є підставою для часткового задоволення клопотання.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст.170-173 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання задовольнити частково.
Накласти арешт на автомобіль марки «ЗАЗ-Ланос», 2008 року випуску, синього кольору, номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 та перебував в користуванні останнього, з метою його збереження як речового доказу.
Заборонити розпоряджатися та відчужувати вказане майно до скасування його арешту у встановленому КПК України порядку.
В частині заборони ОСОБА_3 володіти та користуватися автомобілем марки «ЗАЗ-Ланос», 2008 року випуску, синього кольору, номерний знак НОМЕР_1 - відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором та може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Слідчий суддя: