Справа № 183/3812/17
№ 1-кп/183/336/18
В И Р О К
іменем України
10 січня 2018 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001066 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Москви Російської Федерації, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з базовою загальною середньою освітою, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 10.06.1996 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 81, ст. 42, ст. 46-1 КК України (1960 року) до 3 років позбавлення волі, з відстрочкою на 2 роки;

- 20.01.1999 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 17, ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 141, ст. 42, ст. 43 КК України (1960 року) 4 років позбавлення волі;

- 27.06.2002 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 152, ст. 153, ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі;

- 18.02.2009 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

- 27.08.2013 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 10.10.2013 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 152, ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 186, ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі;

- 31.10.2013 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі. Звільнений 24.01.2017 року на підставі ухвали Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16.01.2017 року від відбуття покарання умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 11 місяців 12 днів;

- 14.06.2017 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі;

- 31.10.2017 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.06.2017 року остаточно призначено до відбування покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на 4 роки 8 місяців,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

в с т а н о в и в:
05 квітня 2017 року приблизно о 12 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи навпроти другого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , побачив ОСОБА_5 , яка заходила до під`їзду вказаного будинку. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_5 , ОСОБА_4 почав йти позаду ОСОБА_5 , яка заходила до приміщення під`їзду вищевказаного будинку, та коли остання зайшла до другого під`їзду вищевказаного будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, наздогнав ОСОБА_5 та штовхнув її в спину, внаслідок чого вона впала на сходи, а ОСОБА_4 шляхом ривку відкрито викрав з правого плеча ОСОБА_5 сумку, яка для потерпілої матеріальної цінності не становить, всередині якої знаходився мобільний телефон «Lenovo А6000» вартістю 2880 гривень, гаманець, який для потерпілої матеріальної цінності не становить, всередині якого знаходилися грошові кошти в сумі 650 гривень. Після цього ОСОБА_4 з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 3530 гривень.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, обставини справи не оспорює. Показав, що 05 квітня 2017 року вдень йшов до свого знайомого по вул. В. Ковалівка в м. Новомосковську. Побачивши потерпілу, він разом з нею зайшов до під`їзду будинку, де зірвав з її рук сумку, після чого вибіг у двір. Із сумки забрав телефон марки «Lenovo А6000» і гроші в сумі близько 600 гривень. Сумку з документами викинув у приватному секторі. Телефон заклав у ломбард в м. Дніпро, а гроші витратив на свої потреби. В скоєному щиро кається, пояснив, що все сталося спонтанно.

Судовий розгляд за погодженням всіх учасників судового провадження проведено у відсутність потерпілої ОСОБА_5 , яка звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просила розглянути кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 без її участі, покарання обвинуваченому просила призначити на розсуд суду.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно злочин, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували. Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин та наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину встановленою та доведеною, його дії підлягають правовій кваліфікації за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого. Так, обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став і знову вчинив тяжкий корисливий злочин. За місцем проживання обвинувачений характеризується задовільно, не працює, осіб на утриманні не має, на обліку у лікарів не перебуває. Суд визнає пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи вказані вище обставини, тяжкість вчиненого злочину, наявність обставини, що пом`якшує покарання, і відсутність обставин, що обтяжують покарання, особи обвинуваченого, та беручи до уваги позицію потерпілої, яка залишила вирішення питання про покарання обвинуваченого на розсуд суду, суд не знаходить підстав для призначення йому покарання із застосуванням положень ст. ст. 69, 75 КК України, і вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено виключно у виді позбавлення волі на певний строк. Таке покарання, на переконання суду, буде відповідати обставинам справи, тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Крім того, враховуючи те, що вказаний злочин був вчинений ОСОБА_4 до постановлення попереднього вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2017 року, остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Також, згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. У зв`язку із наведеним витрати на проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 198 гривень підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2017 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.
З урахуванням вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2017 року строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 25 квітня 2017 року.

Речові докази: мобільний телефон марки «Lenovo А6000», переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , залишити за належністю потерпілій ОСОБА_5 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судової товарознавчої експертизи (висновок № 2890-17 від 21.07.2017 року) у розмірі 198 гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення лише з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1