Справа № 761/1329/18
Провадження № 1-кс/761/1221/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2018 року
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_2

секретаря ОСОБА_3

розглянувши скаргу ОСОБА_2 на постанову старшого слідчого Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_4 від 29 грудня 2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0002723 від 07.03.2017 р., розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України,

В С Т А Н О В И В :

У провадження слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_2 на постанову старшого слідчого Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_4 від 29 грудня 2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0002723 від 07.03.2017 р., розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, в якій особа, яка її подала, просить постановити ухвалу про скасування оскаржуваної постанови та відновлення досудового розслідування.

В обґрунтування скарги зазначено, що 29.12.2017 року слідчим Шевченківського УП було винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0002723 від 07.03.2017 р., розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КК України. Вказану постанову вважає незаконною, оскільки остання були винесено передчасно, без всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження та з порушенням норм КПК України, без належної перевірки обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Особа, яка подала скаргу вважає, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки є незаконною та необґрунтованою, в ній не наведені мотиви її прийняття та відсутні будь-які логічні обґрунтування прийнятого рішення.

В судовому засіданні особа, яка подала скаргу, просив про її задоволення та скасування оскаржуваної постанови.

Слідчий, рішення якого оскаржується, у судове засідання двічі не з*явився, повідомивши суд про неможливість надання матеріалів закритого кримінального провадження у зв*язку із витребуванням останніх Київською місцевою прокуратурою №10, неявка якого, згідно ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги на підставі наявних у суду матеріалів.

Проаналізувавши доводи скарги, заслухавши доводи особи, яка подала скаргу, вивчивши матеріали, долучені до скарги, приходжу до висновку про наявність обґрунтованих підстав задоволення скарги виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що відповідальною службовою особою органу досудового розслідування 07.03.2017 року за № 0002723 було внесено відомості до ЄРДР щодо дій посадових осіб ДВНЗ «Київський національний університет ім.В.Гетьмана», які полягають у невиконанні рішення суду та попередньо кваліфіковано вказані дії за ч.1 ст. 382 КК України.

За результатами проведеного досудового розслідування 29.12.2017 року старшим слідчим Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_4 було прийнято рішення про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0002723 від 07.03.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

Виносячи оскаржувану постанову слідчий посилається на те, що в діях посадової особи ДВНЗ «Київський національний університет ім.В.Гетьмана» не встановлена така суб*єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 382 КК України, як наявність прямого умислу, що, на його думку, є належною підставою для закриття кримінального провадження з підстав, визначених п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Так, відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 Кримінального процесуального кодексу України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках потерпілого.

Однак слідчим суддею встановлено, що під час проведення перевірки обставин, викладених у заяві про кримінальне правопорушення особою, яка її подала, а також додаткових даних, слідчим не було надано аналізу тих обставин, на які посилається особа, що подала заяву про кримінальне правопорушення, не проведено всього обсягу слідчих дій, спрямованих на встановлення об`єктивної істини у справі, а саме з оскаржуваної постанови не вбачається, що проводився допит заявника та посадових осіб щодо дій яких розслідувалось кримінальне провадження, а в обгрунтування постанови покладено лише виклад відомостей, отриманих на запит від посадових осіб ДВНЗ «Київський національний університет ім.В.Гетьмана», тобто саме від осіб, щодо дій яких здійснювалось досуджове розслідування, що відображено в оскаржуваній постанові, без будь-якого аналізу отриманих даних із урахуванням доводів ОСОБА_2 , не було виконано і можливого переліку інших дій, спрямованих на встановлення об`єктивної істини у провадженні тощо.

Також слід звернути увагу на те, що слідчим, у порушення вимог ч.5 ст. 110 КПК України, якою передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, однак слідчий у оскаржуваній постанови, вказуючи про відсутність в діях визначеної посадової особи ДВНЗ «Київський національний університет ім.В.Гетьмана» такої суб*єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 382 КК України, як наявність прямого умислу, у резолютивній частині обмежився лише висновком про закриття кримінального провадження у зв*язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, в той же час відносно якої саме особи прийнто дане рішення, останнім у постанові не наведено, що є неприпустимим.

Таким чином, не навівши обґрунтування жодного з наведених висновків, слідчий належним чином не виконав вимог КПК України при винесенні постанови про закриття кримінального провадження.

Відтак, проаналізувавши доводи скарги та дослідивши її матеріали, приходжу до висновку, що прокурором належним чином у оскаржуваній постанові не наведено відомості про мотиви її прийняття з відповідним обгрунтуванням, що дає підстави зробити висновок про неповноту та однобічність перевірки заяви про кримінальне правопорушення, у зв`язку із чим оскаржувану постанову не можна вважати законною та обґрунтованою.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 22, 26, 91, 92, 110, 284, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову старшого слідчого Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_4 від 29 грудня 2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0002723 від 07.03.2017 р., розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України - скасувати.

Зобов`язати відповідальну службову особу Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві відновити досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002723 від 07.03.2017 року.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1