Справа № 163/1657/17
Провадження № 1-кп/163/110/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 листопада 2017 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль кримінальне провадження №0000167 від 21.04.2017 року про обвинувачення

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Марковичі Локачинського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, згідно ст. 89 КК України не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину),

передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 11 квітня 2017 року приблизно о 24 год., діючи умисно, з корисливих мотивів, та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, зайшов на подвір`я нежилого господарства, належного ОСОБА_4 , що в с. Гуменці Любомльського району Волинської області, де викопав 10 стовпців огорожі господарства, загальною вартістю 370,00 грн. (вартість одного стовпця - 37 грн.), які таємно викрав, а після цього, шляхом зриву навісного замка дверей літньої кухні, проник в приміщення кухні, звідки таємно викрав металеві дверцята плити вартістю 180,00 грн., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_4 матеріальних збитків на загальну суму 550,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, спрямованими на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаними з проникненням у інше приміщення, вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та показав, що навесні 2017 року, точної дати не пам`ятає, він вирішив піти до нежилого будинку потерпілого, що знаходиться в с. Гуменці Любомльського району, для того, щоб щось викрасти та продати і таким чином заробити кошти для прожиття, так як йому було відомо, що у вказаному будинку ніхто не проживає. Перед тим, як піти до вказаного будинку, він взяв з подвір`я будинку свого відчима, що в с. Гуменці, у якому на даний час проживають квартиранти, ручний візок, який повіз до «будинку-пустки», приналежного потерпілому. Прийшовши до будинку приблизно о 24 годині, оглянув навколишню територію та, переконавшись, що нікого стороннього поблизу немає, почав витягувати руками з землі металеві стовпці, до яких був прикріплений дерев`яний паркан, шляхом їх розхитування. Всього дістав з землі десять стовпців. Після цього, вирішив зайти до приміщення літньої кухні для того, щоб викрасти якісь речі та в подальшому продати. Підійшовши до приміщення літньої кухні та зірвавши з дверей вхідний замок, зайшов у середину приміщення, де з плити зняв металеві дверцята, які виніс на вулицю. Вказані металеві стовпці та дверцята від плити він погрузив на ручний візок і за два рази вивіз їх у ліс. В подальшому, орієнтовно через тиждень по цьому, сім стовпців здав на металобрухт, по 5 грн. за один кілограм стовпців. Через деякий час він був викритий працівниками поліції, яким розповів про обставини вчинення крадіжки, показав місце, де викопував стовпці, та місце їх зберігання в лісі. Працівниками поліції у його присутності було виявлено три викрадені ним стовпці, які він не забрав з причин неможливості їх відшукати. У вчиненому щиро розкаявся, у потерпілого попросив вибачення, яке останній прийняв, зобов`язався відшкодувати потерпілому матеріальні збитки. Просив суд його суворо не карати.
В судовому засіданні встановлено, що визнавальна позиція обвинуваченого у кримінальному провадженні є істинною та добровільною, останній не оспорює кваліфікації його дій та вважає докази його винуватості, що зібрані у справі, достовірними, допустимими і достатніми.
Таким чином, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а потерпілий та прокурор, кожен зокрема, не мають жодних заперечень щодо встановлених обставин, при цьому позиція учасників кримінального провадження є добровільною, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення і винуватості обвинуваченого у вчиненні даного суспільно-небезпечного діяння.

У зв`язку з цим, суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, обмежився допитом обвинуваченого та потерпілого, а також характеризуючими даними особи обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що в с. Гуменці Любомльського району знаходиться батьківський будинок, який залишився від його покійних батьків у спадок, та у ньому протягом тривалого періоду ніхто не проживає. Територія подвір`я вказаного будинку була огороджена дерев`яним парканом з металевими стовпцями, які «вкопані» в землю. Час від часу він разом зі своїм братом навідуються до вказаного будинку. Приїхавши в черговий раз, відразу виявив пошкодження паркану та відсутність десяти металевих стовпців, висотою приблизно два метри, до яких були прикріплені дерев`яні штахети. В подальшому, зайшовши на подвір`я будинку, побачив на вхідних дверях літньої кухні пошкоджений навісний замок, а увійшовши в середину - відсутність в плиті металевих дверцят, у зв`язку із чим звернувся з заявою в міліцію. Вказав, що до обвинуваченого має претензії матеріального характеру, оскільки завдані йому збитки останнім не відшкодовано, однак просив суворо не карати ОСОБА_5 , зокрема, не позбавляти його волі реально.
З огляду на встановлені у справі обставини, об`єктивних сумнівів у доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України, у суду немає.
Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд, згідно з вимогами ст.ст.50, 65 КК України, враховує суспільну небезпеку вчиненого злочину, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, особу обвинуваченого та позицію потерпілого у їх сукупності.
Вчинений ОСОБА_5 злочин, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання винного, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

По відношенню до особи обвинуваченого, суд приймає до уваги його молодий вік, стан здоров`я, спосіб життя, сімейний та майновий стан обвинуваченого (неодружений, ніде не працює), раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного корисливого злочину, за який судимість погашена у встановленому порядку, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за яким характеризується з позитивної сторони, допомагає батькам у веденні особистого селянського господарства, те, що він виховувався в багатодітній сім`ї, без батьківського піклування, враховує позицію потерпілого, який просив суд суворо не карати обвинуваченого, зокрема, не позбавляти його волі реально, а також критичне ставлення обвинуваченого до вчиненого.

Зважаючи на викладене та думку сторони обвинувачення, суд дійшов переконання про призначення ОСОБА_5 покарання в межах закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, у виді позбавлення волі, однак, з огляду на його поведінку в суді, яка свідчить про дійсне каяття у вчиненому, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому від відбування призначеного покарання останнього звільняє на підставі ст.75 КК України з випробовуванням та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.
Саме таке, визначене обвинуваченому покарання, на думку суду, буде справедливим, необхідним і достатнім та, у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, буде відповідати завданням, загальним засадам призначення покарання та його меті.
Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Документально підтверджені процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 396,00 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.

Запобіжний захід обвинуваченому під час досудового розслідування не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання під час судового розгляду.
Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази: три металеві стовпці, які знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Любомльського ВП ГУНП у Волинській області, - повернути потерпілому ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави процесуальні витрати по справі в сумі 396 (триста дев`яносто шість) гривень за проведення судової товарознавчої експертизи.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області на протязі 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд Волинської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча: суддя ОСОБА_1