В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/179/17

Провадження № 1-кп/348/32/18

19 лютого 2018 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна кримінальне провадження №0000113 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, приватного підприємця, не судимого, громадянина України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 .

Злочин ним вчинено при наступних обставинах:

08 червня 2016 року, приблизно о 21.40 год., в умовах сутінків, суху погоду водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 60 км/год прямою ділянкою автодороги "Н-09 Мукачеве - Львів", що між с.Стримба та с.Лоєва Надвірнянського району Івано-Франківської області, в напрямку м. Львів. В цей час у зустрічному напрямку рухався автомобіль Audi-80, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 . Поперереду автомобіля ОСОБА_9 в попутному напрямку, по своїй смузі рухався невстановлений вантажний автомобіль. При наближенні до вантажного автомобіля, що рухався перед ним у попутному напрямку, водій ОСОБА_6 в порушення вимог п.1.2, п.2.3 б), п. 10.1., п.11.3, п.12.1, п.14.2, в) Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку, проявив неуважність перед зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та те, чи смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів, виїхав на зустрічну смугу руху, щоб здійснити обгін автомобіля, де вчинив зіткнення із автомобілем Audi-80 під керуванням ОСОБА_8 . В результаті порушення ОСОБА_6 Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої водій автомобіля Audi-80 ОСОБА_8 помер від закритої черепно-мозкової травми з переломом основи черепа, крововиливами під м"яку мозкову оболонку, яка ускладнилась набряком та набуханням головного мозку.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України при обставинах, зазначених в обвинувальному акті не визнав, так само не визнав і цивільний позов, та дав суду показання про те, що він проживає в АДРЕСА_1 разом із своєю сім"єю, має на утриманні малолітню дитину та дружину, яка в даний час не працює, так як здійснює догляд за дитиною, сам працює приватним підприємцем.

Стосовно події 08 червня 2016 року зазначив наступне. Того дня приблизно о 21.30 -21.40 год. він повертався додому в м.Надвірна з м.Чернівці, куди відвозив свою дружину. В той день була суха погода, видимість була хороша. Рухаючись по дорозі в с.Лоєва Надвірнянського району, він бачив як попереду нього рухався вантажний автомобіль "фура" і він поступово до нього наближався. Коли він знаходився приблизно за 25-30 м. від вантажного автомобіля, побачив, що той різко прийняв в праву сторону, через що сам причіп почало заносити вліво. Він намагався об"їхати цей вантажний автомобіль і в цей момент побачив перед собою легковий автомобіль Ауді зеленого кольору з увімкненим світлом фар, яке мерехтіло. Практично Ауді рухалося по його смузі руху, але в останній момент перед зіткненням автомобіль винесло на його смугу руху. Зіткнення їх автомобілів, незважаючи на те, що він різко почав гальмувати, відбулося миттєво. Відразу ж після зіткнення він втратив свідомість, тому деталі самого зіткнення пригадати не може. Свою провину не визнає, так як вважає, що дана ДТП трапилася по причині того, що водій Ауді, як виявилося пізніше, перебував в стані алкогольного сп"яніння, сам міг виїхати на зустрічну смугу руху, через що "фура" почала різко приймати вправо.

Вважає, що його провини у вчиненому немає, однак якщо суд прийде до переконання про наявність вини, просить звільнити його від покарання по амністії, оскільки в нього на утриманні є малолітня дитина.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у пред`явленому йому обвинуваченні, його вина повністю доводиться іншими зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, будучи допитаною в судовому засіданні в якості потерпілої ОСОБА_10 суду підтвердила, що загиблий ОСОБА_8 був її єдиним сином. 08 червня 2016 року зранку її син приїхав додому із заробітків і надвечір поїхав до своєї нареченої в с.Добротів Надвірнянського району. Про обставини ДПТ їй стало відомо вже в ході розслідування. Тоді ж вона дізналася, що водій ОСОБА_6 обганяв машину, яка рухалася попереду нього, не переконався, що дорога вільна і виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем під керуванням її сина і в результаті даної аварії її син загинув. На похорони та поминки сина нею були затрачені кошти в сумі 24665 грн., також вона встановила надмогильний пам`ятник сину, який вартує 56000 грн. Окрім того в результаті ДТП був пошкоджений автомобіль її сина і вартість збитків становить 56900,20 грн., які просить стягнути з обвинуваченого. Також просить стягнути з обвинуваченого в свою користь і моральну шкоду, оскільки втратила єдиного сина, який був опорою в її житті, перенесла нервовий стрес, шок, порушення звичайного життєвого ритму, її переслідують постійні хвилювання, вона не може зосередитись, стала емоційно напружена, дратівлива, побоюється щодо свого стану здоров`я в зв`язку з перенесеною втратою. Моральну шкоду вона оцінює в 300000 грн., яку просить стягнути з обвинуваченого, а стосовно міри покарання, покладається на розсуд суду і просить визначити її в рамках закону.

Правдивість даних показань про розвиток подій, що мали місце 08.06.2016 року об`єктивно узгоджується з показаннями допитаних в ході судового розгляду свідків та дослідженими письмовими документами.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що він 08.06.2016 року приблизно в другій половині дня надвечір - їхав по своїх потребах з м.Коломиї в м.Надвірну. На проміжку дороги між селами Добротів та Делятин його обігнав «бус» Volkswagen Transporter. Доїжджаючи в с.Лоєва Надвірнянського району, він побачив ДПТ і, так як працює на «швидкій», зупинився і вийшов подивитися, чи всі живі. Водій автомобіля Audi-80 вже не подавав ознак життя, а водій "буса" сидів на обочині і був у шоковому стані. Він тоді викликав «швидку». Автомобіль Audi-80 знаходився в кюветі, а автомобіль Volkswagen Transporter на узбіччі, передньою частиною в кювет. Фактично обидва транспортні засоби знаходилися на обочині по ліву сторону по ходу його руху.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що він був присутнім в якості понятого при відтворенні обставин події. Бути понятим його запросив його знайомий ОСОБА_6 . При відтворенні також бути присутніми слідчий, другий понятий зі сторони потерпілого. За допомогою рулетки було проведено відповідні заміри, ОСОБА_6 вказував, як саме були розташовані автомобілі до моменту зіткнення. Всі заміри були записані, а в подальшому у відділенні поліції він, перевіривши правильність даних відтворення, підписав відповідні документи.

Свідок ОСОБА_13 , будучи допитаним в судовому засіданні пояснив, що він також був присутнім в якості понятого при відтворенні обставин і обстановки події. Бути понятим його запросила його знайома наречена загиблого ОСОБА_8 . Всі відповідні заміри було проведено та записано на аркуш паперу. Слідчий питався ОСОБА_6 , чи бажає, щоб був присутній його адвоката, на що ОСОБА_6 відмовився. Він сам вказував на розташування автомобілів, де саме вони знаходилися до і після моменту зіткнення. Все було записано, а в подальшому у відділенні поліції він, також перевіривши правильність даних відтворення і їх відповідність тим, які були занотовані на місці, підписав відповідні документи.

Судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про наявність у свідків будь-якого мотиву щоб обмовити обвинуваченого.

Вказані пояснення суд визнає належними, оскільки вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів, та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку, встановленому КПК України (у редакції 2012 року зі змінами та доповненнями).

Окрім показань допитаних судом потерпілої та свідків, вина обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєному також доводиться письмовими доказами, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 08 червня 2016 року, в якому деталізовано місце вчинення ДТП за участі автомобілів марки Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував обвинувачений ОСОБА_6 та Audi-80, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував потерпілий ОСОБА_8 , а саме ділянка автодороги Н-09 сполученням Мукачеве - Львів, з яких вбачається, що автомобіль марки Audi-80 повністю пошкоджений у передній частині та з лівої сторони передні та задні двері у вигляді здавлення спереду назад, пошкоджені передні диски коліс, передні шини без тиску повітря, а задні без пошкоджень із тиском повітря у шинах, моторний відтиск зміщений спереду назад. деформований дах у передній частині, пошкоджена передня права дверка; автомобіль марки Volkswagen Transporter, отримав механічні пошкодження, а саме пошкодження у передній частині: крила, капот,фари, поворотники, бампер,решітка, лобове скло, а також моторний відсік із удавленням спереду назад, В салоні автомобіля пошкоджена панель приборів, кермо, на панелі стійці та бокових дверцятах маються плями речовини бурого кольору, усі колеса в автомобілі із тиском повітря у шинах (т.2 а.с.1-5);

- схемою до протоколу огляду місця події від 08 червня 2016 року, в якій схематично відтворено картину ДТП за участю автомобілів під керуванням обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_8 (т.2, а.с.6);

- фототаблицями до протоколу огляду місця події від 08 червня 2016 року на яких детально відображено розташування транспортних засобів під час ДТП, їх пошкодження (т.2, а.с.7-18)

- висновком експерта № 42 від 09-30 червня 2016 року, з якого вбачається, що смерть потерпілого ОСОБА_8 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми з переломом основи черепа, крововиливами під м`яку мозкову оболонку, яка ускладнилась набряком та набуханням головного мозку, що і було безпосередньо причиною смерті. Експертизою трупа ОСОБА_8 встановлені такі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма з переломом основи черепа, крововиливами під м"яку мозкову оболонку та м"які тканини голови, відкритий травматичний перелом лівої плечової кістки, закритий травматичний перелом обох кісток лівої гомілки, закритий травматичний перелом обох стегнових кісток, синці та садна лицевої частини голови, садна лівого плеча, садно та забійна рана передньої поверхні грудної клітки зліва, садно передньої стінки живота, подряпини та садно лівого стегна, садно передньої ділянки лівого колінного суглобу, синець лівої гомілки, садно ділянки правого ліктьового суглобу, садно правого передпліччя. Вказані вище тілесні ушкодження отримані від дії тупих твердих предметів, а подряпини від дії твердих тупих предметів з обтяжуючою травмуючою поверхнею або удару до таких незадовго до настання смерті, на що вказує їх характер. Згідно "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень" та стосовно живих осіб встановлена закрита черепно-мозкова травма з переломом основи черепа, корововиливами під м"яку мозкову оболонку, відкритий травматичний перелом лівої плечової кістки мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх заподіяння; закритий травматичний перелом обох стегнових кісток, закритий травматичний перелом обох кісток лівої гомілки мають ознаки середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що не є небезпечні для життя в момент їх заподіяння; решта виявлені тілесні ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

При судово-токсикологічній експертизі крові та спинно-мозкової рідини (Висновок Експерта № 596 від 21.04.2016 року судово-токсикологічної експертизи крові та спинно-мозкової рідини) від трупа ОСОБА_8 виявлений етиловий спирт в концентрації: в спинно-мозкової рідині - 1,72 проміле, в крові - 2,4 проміле. Не виявлено: метилового, пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів. Вказане свідчить, що на момент смерті ОСОБА_8 перебував в стані алкогольного сп"яніння і був у фазі всмоктування алкоголю в організмі. Така концентрація алкоголю в крові стосовно живих осіб могла б відповідати середньому ступеню алкогольного сп"яніння. ( т.2, а.с.24-28);

- висновком експерта № 429 від 10 червня 2016 року, з якого вбачається, що кров потерпілого ОСОБА_8 , 1990 року народження, відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти - В за ізосерологічною системою АВО.(т.2, а.с. 29);

- висновком судово-токсикологічної експертизи крові та спинно - мозкової рідини № 596 від 13-14 червня 2016 року, з якого вбачається, що у потерпілого ОСОБА_8 , 1990 року народження, виявлено етиловий спирт в концентрації в крові-2,4 проміле, в спинно - мозковій рідині-1,72 проміле .(т.2, а.с.30);

- висновком судово-гістологічної експертизи № 637 від 05-13 липня 2016 року, з якого вбачається, що у потерпілого ОСОБА_8 , 1990 року народження, виявлено субарахноїдальний крововилив головного мозку, периваскулярні та діапедезні крововиливи в речовину головного мозку, виражений набряк головного мозку.(т.2, а.с.34);

- висновком експерта № 4.2-532/16 від 19 серпня 2016 року з якого вбачається, що на момент огляду, експертного огляду та дослідження робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля марки Audi-80 реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходилась у стані відмови. Виявлені несправності робочої гальмівної системи та рульового керування пов`язані із руйнування гальмівного бачка, деформацією та блокування педалі гальм, руйнуванням розширювального бачка гідропідсилювача керма, деформацією та блокуванням рульового колеса та порушенням геометрії керованих коліс автомобіля марки Audi-80 реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходяться в зоні локалізації аварійних пошкоджень, тобто вони виникли в результаті розвитку ДТП, при дії на них значних по величині зусиль ударного характеру, а тому водій не мав можливості їх виявити до відмови системи.(т.2, а.с.35-38);

- висновком експерта № 4.2-531/16 від 22 серпня 2016 року з якого вбачається, що на момент огляду, експертного огляду та дослідження робоча гальмівна система, рульове керування та ходова автомобіля марки Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилась у стані відмови, водій не мав можливості їх виявити до настання ДТП та вони не перебувають в причинному зв`язку з ДТП.(т.2, а.с.39-43);

- висновком експерта № 4.2-665/16 від 07 вересня 2016 року, з якого вбачається, що величина швидкості руху автомобіля марки Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , враховуючи зафіксовані на місці події сліди гальмування даного транспортного засобу, становила біля 41...43 км/ год, в залежності від коефіцієнту зчеплення коліс автомобіля із сухим асфальтним покриттям проїзної частини дороги. При розрахунку швидкості руху автомобіля не враховувалась кінетична енергія, яка була витрачена на деформацію транспортного засобу під час зіткнення із зустрічним автомобілем марки «Ауді-80» реєстраційний № НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 та на подальше його переміщення до повної зупинки. Врахувати дану кінетичну енергію не є можливим в зв`язку з відсутністю обґрунтованих та затверджених методик визначення швидкості руху транспортного засобу по деформаціях. Крім цього, гальмівний шлях міг не повністю відобразитися на поверхні проїзної частини дороги, тому визначена розрахункова швидкість руху автомобіля є мінімальною., розрахунок проводився при умові, що безпосередньо перед ДТП робоча гальмівна система автомобіля марки «Фольксваген Т4» знаходилася у технічно-справному (працездатному) стані. За умови, якщо безпосередньо перед зіткненням, робоча гальмівна система даного автомобіля знаходилась у непрацездатному стані, то відповідно піддасться змінам і мінімально розрахована швидкість руху даного транспортного засобу.(т.2, а.с.44-47);

- висновком № 4.2-533/16 від 04 листопада 2016 року з якого вбачається, що при первинному контактуванні кут під яким знаходились повздовжні осі транспортних засобів один відносно одного становив приблизно 165°+/-5°, при цьому вісь автомобіля Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходилась приблизно під кутом 7° до осьової лінії дорожньої розмітки (або лівого по ходу руху краю проїзної частини дороги), повздовжня вісь автомобіля Audi-80 реєстраційний номер НОМЕР_2 в даний момент знаходилась під кутом приблизно 8°+/-5° до того ж орієнтиру (або правого по ходу руху краю проїзної частини дороги). Зіткнення автомобіля марки Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля марки Audi-80 реєстраційний номер НОМЕР_2 відбулось на смузі призначеній для руху в напрямку смт. Делятин, в місці, яке у повздовжньому напрямку знаходиться на рівні закінчення сліду гальмування довжиною 11 м та сліду юзу довжиною 0,56 м, поперечному - в межах розташування колісавтомобіля Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 зафіксованими слідами гальмування.(т.2, а.с.48-55);

- висновком експерта № 4.2-1072/16 від 21.12.2016 року, з якого вбачається, що в дорожній ситуації, яка розглядається відповідно до показів ОСОБА_6 , експерт прийшов до висновку про те, що останній, керуючи автомобілем марки «Фольксваген Т-4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із технічної точки зору, повинен був керуватися технічними вимогами 12.2, 12.6ґ) та 12.3 (в частині визначення поняття "небезпека для руху" і виконання його вимог) Правил дорожнього руху України. У відповідності до вказаних вимог ПДР України, водій ОСОБА_6 повинен був, рухатись даною ділянкою дороги із максимально-допустимою швидкістю по умовах видимості дороги у напрямку руху, яка не повинна перевищувати 90 км/год., а з заданого моменту виникнення небезпеки для руху («з моменту об`єктивної можливості виявити на його смузі руху автомобіля «Ауді-80», який рухається по його смузі руху на зустріч), - негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

В загальному випадку, у дорожній ситуації, яка розглядається відповідно до показів ОСОБА_6 , експерт прийшов до висновку про те, що водій автомобіля «Ауді - 80» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_8 , із технічної точки зору, повинен був керуватися технічними вимогами пунктів 12.2, 12.6ґ), 10.1 та 11.3 Правил дорожнього руху України. У відповідності до вказаних вимог ПДР України, водій ОСОБА_8 повинен був, рухатись даною ділянкою дороги із максимально-допустимою швидкістю по умовах видимості дороги у напрямку руху, яка при цьому не повинна перевищувати 90 км/год., перед виїздом на зустрічну смугу руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху.

Мінімальна відстань від місця зіткнення, на якій міг знаходитись автомобіль від місця зіткнення, на якій міг знаходитись автомобіль «Фольксваген Т-4» в момент реагування на задану небезпеку шляхом гальмування, рухаючись при цьому із вказаною водієм швидкістю 60 км/год., становить 23,5 м.

Мінімальна відстань, на якій міг знаходитись автомобіль «Фольксваген Т4» в момент реагування водієм на небезпеку, з урахуванням виконання маневру відхилення смуги руху, негайного застосування екстреного гальмування та руху в загальмованому стані до місця зіткнення складає 33,68...32,68 м.

З причин вказаних у дослідницькій частині даного висновку, покази водія ОСОБА_6 не відповідають встановленим обставинам дорожньо-транспортної пригоди, тобто не можуть вважатися технічно спроможними в частині вказаного ним місця зіткнення транспортних засобів, а також відстані, на якій для нього виникає небезпека для руху (т.2, а.с.56-62).

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10 грудня 2016 року за участю потерпілої ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_6 та схемою до нього, згідно яких обвинувачений ОСОБА_6 деталізував обставини ДТП та розташування транспортних засобів та схематично відтворено місце зіткнення автомобілів під час ДТП (т.2, а.с.64-66);
Зазначені докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінально - процесуального закону, вони є допустимими, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим діянь, інкримінованих йому стороною обвинувачення, відповідають показанням потерпілої, свідків у справі та свідчать про неможливість формування штучних доказів, однобічність проведення досудового розслідування та безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим необережного кримінального правопорушення проти безпеки руху транспорту.
В ході судового розгляду всі учасники судового засідання погодились з дослідженим обсягом доказів в судовому засіданні, оскільки клопотань про дослідження доказів, що не були предметом розгляду не заявляли, заперечень щодо неповноти з"ясування обставин під час розгляду в умовах закінчення з"ясування обставин кримінального провадження не заявляли. Судом розглянуті всі клопотання щодо забезпечення розгляду кримінального провадження доказами.

З врахуванням викладеного, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, свідків та дослідивши письмові матеріали, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, кваліфіковані вірно.

Суд приймає докази, надані стороною обвинувачення, стороною захисту та докази одержані під час судового розгляду. Відповідно до вимог ст. 94 КПК суд оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення. Жоден доказ не має наперед установленої сили. При цьому має бути усунено усі розумні сумніви.

Стосовно посилання сторони захисту щодо порушення права підзахисного на захист під час проведення слідчого експерименту, то суд не бере їх до уваги з огляду на наступне. Слідчий експеримент за участю обвинуваченого проводився 10.12.2016 року, починаючи з 17.00 год. і до 19.00 год. Із протоколу слідчого експерименту вбачається, що обвинуваченому роз`яснювалося про можливість присутності захисника, однак обвинувачений ОСОБА_6 в наданій заяві не бажав проводити дану слідчу дію з участю адвоката. Щодо ніби-то невідповідності вихідних даних під час слідчого експерименту фактичним обставинам (стан дорожнього покриття, пора доби, погода тощо), то і протоколі проведення слідчого експерименту, і з пояснень допитаних в судовому засіданні понятих, чітко слідує, що експеримент проводився в світлу пору доби із переходом в темну пору доби, суху погоду, що відповідає періоду доби, коли трапилася подія ДПТ 08.06.2016 року - о 21.40 год., суха погода.

На думку суду, твердження стороною захисту про наявність вини водія ОСОБА_14 не спростовує вину ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Невизнання вини обвинувачем суд розцінює як обриний ним спосіб захисту своїх прав.

Суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України, складовими покарання є не тільки кара та виправлення засуджених, а і запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, що є найбільш актуальним в обстановці, що склалася.
При обранні міри покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а також роз`яснення, що містяться п.п. 20, 21 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідно до яких при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного.

Тому при призначенні покарання ОСОБА_6 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який є молодою людиною, має постійне місце проживання, за яким характеризується з позитивної сторони, що на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, його відношення до скоєного, поведінку до і після вчинення злочину, а також думку потерпілої, яка має претензії матеріального та морального характеру до обвинуваченого і міру покарання просить обрати згідно чинного законодавства.

Обставин, що пом"якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановленю.

За висновком органу з питань пробації, яким взято до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його виправлення без позбавлення або обмеження волі не становить небезпеку для суспільства.
На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень можливо здійснювати без позбавлення волі або обмеження волі за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень.(т.1, а.с.112-114)
Тому, з врахуванням всіх обставин справи, даних про особу обвинуваченого, думку потерпілої щодо покарання, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_6 слід призначити покарання в межах, встановлених в санкції частини статті Кримінального кодексу у виді позбавлення волі. Також суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого і додаткову міру покарання у виді позбавлення права керувати автотранспортними засобами, оскільки даний злочин пов`язаний з експлуатацією транспортного засобу та порушенням ОСОБА_6 ПДР України.

На думку суду, саме таке основне покарання у виді позбавлення волі буде достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_6 та попередження скоєння ним нових злочинів, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Окрім того в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 звернувся із заявою про звільнення його від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», так як він має на утриманні малолітню дитину - сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
Відповідно до ст.85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Згідно п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року, що набрав чинності 07.09.2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України та особи, визнані винними у вчинені необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України та не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, проживає та має на утриманні малолітню дитину сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно якого не позбавлений, подав заяву про застосування до нього акту амністії, а обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено, тому суд вважає можливим звільнити його від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди слід задоволити частково з таких підстав.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов"язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обовязком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов"язання згідно з договором обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик.

Потерпілій стороні як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов"язань деліктному та договірному. Вона вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.

Потерпіла має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов"язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов"язками страховика як сторони договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Такий правовий висновок Верховний Суд України висловив у постанові від 20 січня 2016 року та від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16.

З огляду на зазначене суд відхиляє доводи захисту про те, що нести матеріальну відповідальність в даній ситуації повинна страхова компанія, а не обвинувачений, цивільно-правова відповідальність якого застрахована.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності зі ст. 1187 ЦК України шкода, спричинена джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Потерпіла ОСОБА_10 в результаті протиправних дій ОСОБА_6 , від яких наступила смерть її сина ОСОБА_8 , займалася похоронами свого сина, на що потратила 13750,00 грн. згідно накладних (т.2 а.с.96-98). Окрім того встановила надмогильний пам"ятник, на який витратила 56000 грн. (т.2 а.с.106). Зазначені суми підлягає до стягнення з обвинуваченого на її користь.

Потерпіла також просила стягнути зі ОСОБА_6 витрати на поминальні обіди (поминки) в загальній сумі 10915,00 грн. (т.2 а.с.99-100). Але суд вважає, що такі витрати задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Згідно ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» №1102 від 10.07.2002 р. поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Отже, поминальні обіди не відносяться до необхідних витрат на поховання і тому витрати на їх проведення не підлягають стягненню з обвинуваченого.

Крім того, зі змісту вказаного Закону випливає, що церемонія поховання та церемонія поминання є зовсім різними поняттями. Виходячи з визначення поняття поховання, до витрат на поховання можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу. Враховуючи наведене, витрати на проведення поминального обіду, який проводиться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, а тому вимоги потерпілої в цій частині задоволенню не підлягають. До витрат на поховання, які підлягають відшкодуванню, необхідно віднести придбання речей та отримання послуг (облаштування місця поховання на кладовищі, ритуальні предмети на похорони, одяг для поховання, вартість труни тощо).
Стосовно вимоги потерпілої ОСОБА_10 відшкодувати вартість пошкодженого автомобіля, яким керував її син ОСОБА_8 , то в даному випадку право такої вимоги має власник транспортного засобу, яким в даному випадку є ОСОБА_16 . Жодних доказів того, що пошкоджений автомобіль Ауді-80 належить потерпілій стороні суду не надано, а тому в цій частині позов також до задоволення не підлягає.
Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно пунктів 6, 7, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди із змінами та доповненнями, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Суд враховує, що потерпілою ОСОБА_10 перенесено глибину душевних страждань, що пов`язані з непоправною втратою - смертю близької людини (сина); неможливості відновлення таких моральних втрат у майбутньому, вимушених змін у життєвих планах і стосунках. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в даному випадку суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості, і враховуючи суспільну небезпеку скоєного, ступінь вини обвинуваченого у вчиненому, вважає за можливе стягнути на користь потерпілої 200000 грн. моральної шкоди.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні в розмірі 3782,32 грн., пов`язані з проведенням в ході досудового розслідування судових експертиз № 4.2-532/16, 4.2-531/16, 4.2-665/2016, 4.2-553/16 та № 4.2-1071/16 підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 (т.2, а.с.84-88)

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 395 КПК України, суд-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року, що набрав чинності 07.09.2017 року.
Цивільний позов ОСОБА_10 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 грн. 69750,00 грн. матеріальної шкоди та 200000 грн. заподіяної моральної шкоди.
Стягнути зОСОБА_6 на користь держави 3782,32 грн. судових витрат, пов"язаних з проведенням експертиз в кримінальному провадженні.

Речові докази: автомобіль марки "Фольксваген Т-4", реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіль "Ауді-8-", реєстраційний ногмер НОМЕР_2 , які знаходяться на зберіганні в Надвірнянського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області, повернути власникам.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1