Справа № 448/388/17 1-кп/441/101/2017

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2017 р. Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретар судового засідання - ОСОБА_2

за участю учасників судового провадження

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000141 від 03 березня 2017 р., за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малнівська Воля Мостиського району Львівської області, громадянина України, маючого середню освіту, пенсіонера, раніше не судимого, проживаючого в АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України;

ВСТАНОВИВ:

02.03.2017 р. близько 16 години 00 хвилин ОСОБА_5 знаходячись біля господарства ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 , на грунті особистих неприязних стосунків, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_4 один удар дерев`яною дошкою по голові.

В результаті вказаних дій обвинуваченого потерпілій було спричинено рану на голові, тобто ушкодження які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі за обставин, вказаних в обвинувальному акті, пояснив, що були погані погодні умови, в ході сильної повені з огороду потерпілої знесло всі дошки на його огород. В ході конфлікту з потерпілою він наніс їй один удар дошкою по голові.

Крім визнання вини самим обвинуваченим, його вина підтверджується дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що в день події відійшла в магазин, а повернувшись біля господарства не виявила своїх дощок, звернувшись з претензіями до Мельникова, який є її сусідом та з яким вони систематично конфліктують із-за земельної ділянки та межі, останній схопив її припідняв, а потім наніс по голові удар дошкою, від удару в неї була рана голови з кровотечею, її було відправлено до лікарні. Цивільного позову не заявляє.

З витягу кримінального провадження та рапорту вбачається, що 02.03.2017 р., згідно з повідомленням медперсоналу Мостиської КЦРЛ, що в приймальний покій Мостиської КЦРЛ поступила ОСОБА_4 з тілесними ушкодженнями, в ЄРДР органом досудового розслідування було внесено відомості, що потерпілій ОСОБА_4 заподіяно тілесні ушкодження ОСОБА_5 .

Висновком експерта № 35/2017 р. підтверджено, що у громадянки ОСОБА_4 виявлено рану голови, яка утворилася від контакту з тупим предметом, можливо при ударі таким могла виникнути 02 березня 2017 р., відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Фактичні обставини злочину свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_5 02.03.2017р. близько 16 години 00 хвилин умисно завдав ОСОБА_4 тілесні ушкодження зазначені у висновку експертизи.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані органами досудового слідства за ч.1 ст. 125 КК України, заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.

Відповідно до вимог, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості, задовільно характеризується за місцем проживання, є особою пенсійного віку на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття, вибачення перед потерпілою, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_5 покарання передбачене санкцією ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Обвинуваченим було заявлено клопотання по застосування до нього Закону України «Про амністію» з мотивуванням того, що він є пенсіонером.

Згідно п. «г» ч.1 ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 р. звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на день набрання чинності цим Законом є особою пенсійного віку. Таке клопотання підтримав прокурор, потерпіла вважає, що обвинуваченому не може бути застосовано норми Закону України «Про амністію».

Однак з урахуванням того, що обвинувачений є особою пенсійного віку, отже на нього поширюється дія Закону. Обмеження застосування амністії, визначених ст. 4 закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлені.

Таким чином, ОСОБА_5 підлягає звільненню від відбування покарання за ч. 1 ст. 125 КК України.

Цивільний позов потерпілою не заявлено, заява потерпілої про повернення матеріалів кримінального провадження на повторний розгляд не заслуговує на увагу, оскільки законодавством такого не передбачено, обвинувачений визнав свою вину, що підтвердила і сама потерпіла.

Заяву потерпіла мотивує тим, що слідчий неправомірно порушив кримінальне провадження, оскільки повідомили про подію не належні лікарі, однак таке спростовано в судовому засіданні оглянутими та дослідженими витягом з кримінального провадження № 0000141 та рапортом. За наведеного, суд даючи оцінку заяві потерпілої вважає таку безпідставною.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят гривень) в дохід держави.

Звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання на підставі п. «г» ч. 1 ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017р.

Цивільний позов потерпілою не заявлявся.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Львівської області протягом 30 днів через Городоцький районний суд Львівської області з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1