Справа № 761/5004/18
Провадження № 1-кс/761/3545/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0006610,-
ВСТАНОВИВ:
До Шевченківського районного суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0006610.
Клопотання мотивовано тим, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 04.08.2015 року задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві ОСОБА_5 та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 .

Заявник вказує на те, що належне ОСОБА_4 майно понад 2,5 роки перебуває під арештом, а на даний момент органом досудового розслідування не здобуто будь-яких відомостей про те, що дана квартира вибула із власності заявниці ОСОБА_6 внаслідок кримінального правопорушення. Крім того, за 2,5 роки досудового розслідування жодній особі не повідомлено про підозру. Оскільки на даний момент відпала необхідність у триманні належної ОСОБА_4 квартири під арештом, заявник просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 04.08.2015 року.
Заявник в судове засідання не з`явилась, проте подала до суду заяву щодо розгляду клопотання без її участі, у якій просить задовольнити клопотання про скасування арешту майна.
Слідчий в судове засідання не з`явився. Про день та час розгляду клопотання повідомлявся належним чином. У відповідності до ч.3 ст.306 КПК України вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутність слідчого, оскільки відсутність останнього не перешкоджає даному розгляду.

Дослідивши матеріали клопотання, вважаю, що наявні підстави для його задоволення, виходячи з наступного.
Встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 04.08.2015 року задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві ОСОБА_5 та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 .

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України встановлено, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ст.174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0006610 триває з 06.06.2015 року, проте жодну особу не повідомлено про підозру.
Понад 2,5 роки нерухоме майно, що належить ОСОБА_4 , перебуває під арештом, що порушує і обмежує його права на користуванням належним йому майном.
У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (відповідно до рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льоннрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Отже, органом досудового розслідування на протязі більш ніж 2,5 року не було здобуто достатніх та належних доказів для безспірного висновку про наявність підстав, які б виправдали тривале тримання належного ОСОБА_4 майна під арештом.

Зважаючи на доводи, виклаені у клопотанні, керуючись принципами диспозитивності та змагальності сторін, слідчий суддя приходить до висновку, що в застосуванні такого засобу забезпечення кримінального провадження як арешт майна відпала потреба.
Виходячи з наведеного, керуючись ст. 170,174,179 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за №0006610, - задовольнити.
Скасувати арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.08.2015 року (справа №761/21593/15-к), на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1