УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №280/344/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2018 року. Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів: ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі: прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , секретаря судового засідання ОСОБА_9 , -
Цим вироком ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України вирішено звільнити його від відбування покарання з випробуванням на 2 роки та зобов`язано його періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без змін у виді домашнього арешту.
Згідно вироку суду, о 1 год. 30 хв. 06 грудня 2015 року у приміщенні ТРЦ «Агат» по вул. Київській, 123 у м. Коростишеві ОСОБА_8 , погрожуючи раніше знайомому ОСОБА_6 застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я цього потерпілого, відкрито заволодів особистим майном потерпілого ОСОБА_6 - мобільним телефоном «Fly IQ4413» вартістю 1189,10 гривень.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України - 4 роки позбавлення волі. В решті залишити вирок без змін. Посилається на неправильне застосування місцевим судом ст. ст. 75, 76 КК України та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 будучи раніше судимим за скоєння злочинів, передбачених ст. ст. 186 ч. 2, 187 ч. 2 КК України та, відбувши реальне покарання, вчинив новий злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, що свідчить про те, що він належних висновків не зробив та не став на шлях виправлення.
У запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_7 просить залишиши її без задоволення, а вирок без зміни. Твердить про справедливість призначеного обвинуваченому покарання.
Заслухавши доповідача, міркування прокурора в підтримання апеляційної скарги, пояснення захисника та обвинуваченого в заперечення апеляційної скарги, перевіривши справу, колегія суддів приходить до таких висновків.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, - відкритого заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, - є обґрунтованими та не оспорюються в апеляційному порядку.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд дотримався вимог ст. 65 КК України та призначив покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Зокрема, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з випробуванням на 2 роки відповідно до положень ст. ст. 75, 76 КК України, врахувавши щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, як обставини, які пом`якшують покарання, а також аналогічну думку прокурора та позицію потерпілого, який в суді першої інстанції та в апеляційному суді не наполягав на призначенні суворого покарання та просив не призначати обвинуваченому покарання пов`язаного з позбавленням волі. Крім того, судом враховані обставини вчинення злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, однак тяжких наслідків не настало, обвинувачений щиро розкаявся та добровільно відшкодував завдані потерпілому збитки, позитивно характеризується за місцем проживання та працевлаштувався. Крім того, перебуваючи під домашнім арештом з 02.08.2017 обвинувачений дотримувався належної процесуальної поведінки, що також свідчить про його розкаяння та намагання виправитися.
За таких обставин призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання не можна визнати явно несправедливим та доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими.
Водночас, з матеріалів справи видно, що та обставина, що ОСОБА_8 є раніше судимим за ст. ст. 186 ч. 2, 187 ч. 2 КК України, була врахована при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ознакою повторності за ч. 2 ст. 186 КК України.
Тому, відповідно до положень ч. 4 ст. 67 КК України, суд не вправі був враховувати цю обставину при призначенні покарання як таку, що обтяжує покарання.
З огляду на це, з мотивувальної частини вироку підлягає виключенню вказівка про врахування рецидиву злочину як обставини, що обтяжує покарання, оскільки ця обставина була врахована при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України за ознакою повторності.
Інших підстав для зміни чи скасування вироку суду не має.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
Апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 29 вересня 2017 року щодо ОСОБА_8 змінити в порядку ст. 404 КПК України.
Виключити з мотивувальної частини вироку вказівку про врахування рецидиву злочинів як обставини, що обтяжує покарання.
В решті вирок місцевого суду щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її ухвалення.
Судді: