Справа № 405/2075/17
УХВАЛА
14 вересня 2017 року колегія суддів Ленінського районного суду м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

адвоката : ОСОБА_6

потерпілої: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002457 від 02.03.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 липня 2017 року обвинуваченому ОСОБА_8 було продовжено термін перебування під вартою на шістесят днів до 17 вересня 2017 року.

В судовому засіданні постало питання щодо доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, оскільки такий термін спливає 17.09.2017 року до дати судового розгляду.

Прокурор зазначив про необхідність продовження терміну тримання обвинуваченого під вартою, оскільки обвинувачений раніше неодноразово судимий. Вказане є ризиком вчинення нового злочину.

Потерпіла ОСОБА_7 підтримала позицію прокурора щодо продовження терміну перебування обвинуваченого під вартою.

Адвокат та обвинувачений заперечили проти клопотання прокурора, зазначивши, що до обвинуваченого можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки останній має місце проживання.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Заслухавши доводи прокурора, думку потерпілої, думку адвоката та обвинуваченого, колегія суддів прийшла до висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, виходячи із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути позбавлений свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Тому, вирішуючи питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить не лише з вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України, а й правових позицій Європейського суду з прав людини.

При вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , судом взято до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 р. у справі «Воляник проти України», в якому зазначено, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Разом з цим, відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Крім цього, судом враховано наявність суспільного інтересу та обставини, передбачені ст.. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні у вчиненні якого він обвинувачується, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого та існування ризиків кримінального провадження. Так, обвинувачений ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, вчинив особливо тяжкий злочин, пов`язаний із заподіянням смерті іншій особі, що вказує на схильність до вчинення злочинів і є ризиком продовження злочинної діяльності. Судом також взято до уваги, що обвинувачений ОСОБА_8 до затримання не займався суспільно корисною працею, не має постійного місця проживання, неодружений, що свідчить про відсутність сталих соціальних зв`язків та вказує на наявність ризику скритись від суду. Разом з цим, суд бере до уваги, що по справі не допитані всі свідки, що є ризиком незаконного впливу на останніх з метою уникнення відповідальності. Вказане приводить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінального провадження, які передбачені ст.177 КПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до переконання, що обвинувачений ОСОБА_8 знаходячись на волі, може перешкоджати встановленню істини по справі, продовжити злочинну діяльність та скритись від суду.

З метою виконання обвинуваченим ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 12 листопада 2017 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. 331 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк шістдесят днів до 12 листопада 2017 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити до ДУ «Кропивницька установа виконання покарань» (№14).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3