26.02.2018
Справа № 642/3996/17
1-кс/642/327/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2018 року суддя Ленінського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відвід слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із заявою про відвід судді ОСОБА_5 яка розглядає кримінальне провадження №0001190, в якому ОСОБА_4 визнана потерпілою. В обґрунтування відводу посилаються на те, що слідчий суддя ОСОБА_5 не може приймати участь в кримінальному провадженні відповідно до ст.ст. 75, 76 КПК України, за наявності обставин, що викликають сумніви в його неупередженості. На суддю ОСОБА_5 здійснюється тиск з боку їх ворогів та правоохоронних органів. В серпні 2017р. суддя ОСОБА_5 вже виносила рішення про відмову у задоволенні їх заяви про внесення відомостей до ЄРДР, оскільки вони є звичайними людьми.

В судовому засіданні ОСОБА_4 уточнила свою заяву та зазначила, що в провадженні слідчого судді ОСОБА_5 знаходиться її скарга на постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання від 14.01.2018р. У неї є сумнів в неупередженості слідчого судді, оскільки суддя ОСОБА_5 вже відмовляла 21.08.2017р. у задоволенні її скарги на бездіяльність слідчого, що полягала у невнесенні до ЄРДР відомостей про злочин, яке пов`язане з даним кримінальним провадженням.

ОСОБА_3 підтримав заяву.

Прокурор в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про відмову в задоволенні в якій зазначив, що заява не підлягає задовленню, оскільки відсутні підстави для відовду, передбачені ст.75 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_5 письмових пояснень по суті відводу не надала.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, перевіривши заяву, вважає що заява ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відвід слідчого судді підлягає задоволенню у зв`язку із наступним.

Слідчим суддею ОСОБА_5 розглядається скарга ОСОБА_3 та ОСОБА_4 642/3996/17 на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні №0001190.

21 серпня 2017 року слідчим суддею ОСОБА_5 за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність органів слідства, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне провадження до ЄРДР, було винесено ухвалу №642/4168/17 про відмову у задоволенні даної скарги.

Статтею 75 КПК України закріплено обставини, що виключають участь слідчого судді в кримінальному провадженні. Так, п.4 ч. 1 ст. 75 КПК України визначено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Так, в судовому засіданні заявники вказали, що раніше у кримінальному провадженні слідчим суддею було постановлено судове рішення про відмову у задоволенні їх скарги на бездіяльність слідчого, що полягала у невнесенні до ЄРДР відомостей про злочин, який пов`язаний з даним кримінальним провадженням. Саме ці обставини викликають у них сумніви у об`єктивності та неупередженості слідчого судді.

Як зазначив Європейський суд у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п. 97).

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Основним завданням суду, як органу державної влади, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону№ 2453-VI).

Вимогами Закону № 2453-УІ передбачено, що судді зобовязані своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядали і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства (пункт 1 частини четвертої статті 54 цього Закону).

Частина 1 ст. 75 КПК України містить перелік обставин, які унеможливлюють участь судді у кримінальному провадженні, пунктом 4 якої передбачені інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді.
Дані, які б свідчили про наявність перелічених підстав для відводу, окрім їх зазначення в заяві про відвід, на думку суду відсутні, разом з тим при розгляді заяви про відвід, суд виходить з суб`єктивної оцінки стороною у справі щодо дій головуючого. Як свідчить практика Європейського суду з прав людини заява про відвід судді має бути задоволена, якщо сторона має сумнів у безсторонності останнього, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Суд враховує зокрема, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IY, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права " ... якщо до складу суду існують сумніви в безпристрасності і справедливості, то такий суд повинен заявити самовідвід. Кожен суддя, у відносинах безпристрасності, якого є сумніви, повинен вийти із складу суду, розглядаючи справу. Інакше є недовіра" (Пьєрсак проти Бельгії, "Лангбергер проти Швеції". Критерії правової впевненості у справедливому розгляді судових справ підтверджені також у справі "Барановський проти Польщі №12718/87" та рішення у справі "Стіл проти Сполученого королівства" від 23.09.98 року.

З метою недопущення під час розгляду скарги 642/3996/17 у кримінальному провадженні за № 0001190 обставин, які можуть викликати сумніви в неупередженості слідчого судді ОСОБА_5 , з метою гарантування об`єктивності правосуддя, з ціллю підвищення довіри до суду, суд прийшов до переконання, що заява про відвід слідчого судді підлягає задоволенню.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 75, 81 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відвід слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 - задовольнити.

Відвести слідчого суддю Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 від розгляду скарги №642/3996/17

Матеріали скарги 642/3996/17 передати до канцелярії суду на повторний автоматичний розподіл у порядку, визначеному ст. 35 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1