БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
Справа №730/729/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" лютого 2018 р. м.Борзна
Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Борзни кримінальне провадження №0000399 від 11.07.2017 року щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Високе Борзнянського району Чернігівської області, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, освіта середня, не заміжньої, не працюючої, раніше судимої 21.02.2017 року Борзнянським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч. 1 ст.70, ст.69 КК України до покарання у виді 180 (ста восьмидесяти) годин громадських робіт,

яку обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, -

встановив:
ОСОБА_4 , засуджена раніше вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 21.02.2017 року за вчинення злочинів, передбачених ст.ст.185 ч.1, ст.185 ч.2 КК України, засуджена на підставі ч.1 ст.70, ст.69 КК України до покарання у виді 180 (сто вісімдесят) годин громадських робіт, з метою відбування покарання 24.03.2017 року була поставлена на облік Борзнянського РС з питань пробації.
11.04.2017 року ОСОБА_4 ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання, а також встановленими обов`язками, що вона підтвердила відповідною підпискою. Також останній було видано направлення до Великозагорівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області для відбуття покарання, до виконання якого вона повинна була приступити 11.04.2017 року.
ОСОБА_4 приступила до виконання вироку у вигляді громадських робіт 11.04.2017 року, але з призначених на квітень 52 годин громадських робіт відбула лише 14 годин, з призначених на травень 76 годин громадських робіт відбула лише 4 години, з призначених на червень 80 годин громадських робіт не відбула жодної години, з призначених на липень 84 годин громадських робіт відбула лише 12 годин. 3 початку серпня 2017 року і по 11.08.2017 року ОСОБА_4 відпрацювала лише 4 години громадських робіт.
Таким чином ОСОБА_4 умисно без поважних причин відмовилась виконувати решту 146 годин громадських робіт, тим самим ухилилася від відбування призначеного судом покарання.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 ч.2 КК України, визнала повністю.
В показаннях вона пояснила, що була обізнана про порядок та умови відбування покарання у вигляді 180 год. громадських робіт, застосованих щодо неї вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 21.02.2017 року.
Згідно з направленням органу пробації вона почала виконувати покарання у вигляді громадських робіт згідно з погодженим головою сільської ради с.В.Загорівка графіком. Вона відпрацювала декілька годин і, відчуваючи сором`язливість у появі в громадських місцях під час виконання суспільно корисних робіт, вирішила, що не буде далі виходити на роботи. З проханням про заміну місця роботи до голови сільської ради не зверталась. На даний час вона навчається за державним замовленням на першому курсі ПТУ №33 у с.Мрин Носівського району Чернігівської області за фахом «контролер касир» і не мала можливості продовжувати виконувати громадські роботи згідно з вироком суду.
Пояснила, що щиро розкаюється в своїх протизаконних діях.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , яка є співробітником органу пробації, в своїх показаннях пояснила, що ОСОБА_4 , як засудженій до покарання у вигляді громадських робіт, були роз`яснені порядок, умови відпрацювання громадських робіт, а в подальшому, коли вона почала ухилятись він виходу на роботи і стало зрозумілим, що це відбувається умисно, і відкрито нею визнавалось, їй були роз`яснені наслідки протиправної поведінки. Проте, ОСОБА_4 не змінила свого відношення щодо покладених на неї обов`язків згідно з вироком суду.

Крім показань обвинуваченої та свідка ОСОБА_5 , винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення передбаченого ст.389.ч.2 КК України, підтверджується пред`явленими суду прокурором письмовими доказами, а саме: документами з особової справи, заведеної органом пробації, з яких вбачається, що ОСОБА_4 було попереджено про те, що у разі ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт передбачена кримінальна відповідальність за ст. 389 ч.2 КК України, а також роз`яснено положення ст.37 КВК України стосовно сумлінного ставлення до роботи, пов`язаною з виконанням вироку, проте ОСОБА_4 умисно ухилялась від виконання робіт, що підтверджується актами перевірки виконання вироку суду, які складались за участі сільського голови ОСОБА_6 та співробітника органу пробації.

Також, особисто ОСОБА_4 в своїх поясненнях на вимогу співробітників органу пробації повідомляла про те, що вона умисно ухиляється від виконання робіт, визначених табелями виходу на роботу.

З огляду на зазначене, а також враховуючи показання обвинуваченої, які вона давала в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення є доведеною і що кваліфікація її дій, яки виразилась в ухиленні від відбуття нею громадських робіт як особою, засудженою до цього покарання, є правильною - як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.389 ч.2 КК України.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченій з метою її виправлення та перевиховання, судом враховуються положення ст.50 КК України, а саме, що вирок суду має на меті не лише покарання, а й виправлення засудженого, а також спрямований на запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Водночас, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, суд виходить також із вимог ст.65 КК України, враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючих і обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого і його ставлення до вчиненого правопорушення.

Зокрема, судом враховано такі обставини у справі :

- характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченою злочину, який відповідно до ст.12 КК України кваліфікується як злочин невеликої тяжкості;

- позитивну характеристику з місця проживання обвинуваченої;

- обставини, що пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України - щире каяття обвинуваченої у вчиненому злочині;

- обставинами, відповідно до ст.67 КК України, якими обтяжується покарання, є рецидив злочинів.

Згідно з даними, що надані суду Борзнянською ЦРЛ, обвинувачена не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога.

При обранні міри та виду покарання суд дійшов висновку, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченої слід застосувати покарання, передбачене санкцією особливої частини КК України, у вигляді арешту.

Призначаючи покарання, судом враховані вимоги ст.71 КК України, якою передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Водночас при визначенні міри покарання суд керується правилами складання покарань, передбаченими ст.72 ч.1 п.1, п.п. «г» КК України.

З урахуванням даних, наявних в матеріалах кримінального провадження, щодо залишку 146 год громадських робіт невідбутого ОСОБА_4 покарання за попереднім вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 21.02.2017 року та керуючись правилами складання покарань, передбаченими ст.72 ч.1 п.1, п.п. «г» КК України, - покарання 146 год громадських робіт може бути замінено на арешт 18 днів шляхом застосування ст.70 ч.1 КК України, суд вважає, що остаточне покарання обвинуваченій слід призначити шляхом часткового складання покарань у вигляді арешту.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись 389 ч.2 КК України, ст.ст.373, 374, 376 КПК України, суд, -

засудив:
ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.389 ч.2 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 2 місяців арешту.
На підставі ст.72 ч.1 п.1, п.п. «г» КК України та ч. 1 ст. 70 КК України, з урахуванням залишку покарання 146 год громадских робіт, невідбутого ОСОБА_4 за попереднім вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 21.02.2017 року, шляхом часткового складання покарань, призначити ОСОБА_4 за сукупністю злочинів остаточне покарання у виді 2 місяців 10 днів арешту.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не застосовувати до набрання вироком законної сили.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 днів через Борзнянський районний суд.

Суддя
Борзнянського районного суду ОСОБА_1