печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.02.2018 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження №0000104, внесене до Єдиного реєстру досдуових розслідувань 17.05.2017, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, маючого середню спеціальну освіту, на день вчинення злочину військова частина полова пошта НОМЕР_1 , на час судового розгляду не працюючого, одруженого, раніше не судимого, проживає за адресою АДРЕСА_1 , -

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України

В С Т А Н О В И В:
Указом Президента України №15/2015 від 14.01.2015 «Про часткову мобілізацію», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №113-VIІI від 15.01.2015, відповідно до ст.ст.106 ч.1 п.п.1, 17, 20; 112 Конституції України та ст.ст.4, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 оголошено проведення часткової мобілізації та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, інших військових формувань України в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.

На виконання цього Указу Президента України та визначених завдань військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 28.01.2015 з урахуванням стану здоров`я та інших даних, а також відсутності визначених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 підстав для відстрочки або звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, здійснено призов ОСОБА_5 на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та направлено для її проходження до військової частини польова пошта НОМЕР_2 .

Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 27.02.2015 №50 ОСОБА_5 виключено зі списків військової частини у зв`язку із направленням для подальшого проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 28.02.2015 №48 ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини, наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 01.04.2015 № 79 - призначено на посаду старшого водія групи інженерного забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , а наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 05.05.2015 №106 - призначено на посаду старшого водія інженерно-саперної роти групи інженерного забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Згідно ст. 24 ч. 1 п. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992 із 28.01.2015 ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця і почав проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, у зв`язку з чим повинен, окрім іншого, керуватися вимогами ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно ст.1 Закону України «Про оборону України» №1932-XII від 06.12.1991 та ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

13.09.2015 солдат ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та, у порушення зазначених статутних вимог, а також вимог ст. 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999, самовільно залишити військову частину.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_5 у той же день приблизно о 09:00 самовільно, без дозволу командування, без поважних причин залишив військову частину та направився до місця свого проживання у м. Київ.

У подальшому солдат ОСОБА_5 постійно перебував у м. Києві та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до військової частини або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

03.03.2017 о 19:30 год. солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, прибув до військової прокуратури Київського гарнізону (м. Київ, Печерський район, вул. Петра Болбочана, 8а) і заявив про себе.

05.02.2018 між прокурором військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_3 , якому надані права процесуального керівника у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості, яку сторони подали суду в судовому засіданні та просили затвердити.

Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Вищевказаною угодою сторонами кримінального провадження узгоджене покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у виглідя позбавлення волі на строк 4 роки, із звільненням від відбування покарання з випробуванням.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Судом роз`яснені обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, а також положення ст. 474 КПК України.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши угоду про визнання винуватості, надходить до наступних висновків.

Дане кримінальне провадження підсудне Печерському районному суду м. Києва відповідно до ст. ст. 32, 33 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив суду, що він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні злочину, що йому інкримінується, за викладених в обвинувальному акті обставин.

При цьому в судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального кодексу України.

Покарання сторонами угоди, з урахуванням конкретних обставин справи, наявності обставин, що пом`якшують покарання, особи обвинуваченого, відсутності спричиненої злочином майнової шкоди, про що зазначено безпосередньо в обвинувальному акті, визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання у виді 4 років позбавлення волі, зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України та з покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

Підстави для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Також суд не вбачає підстав на даній стадії для застосування до ОСОБА_5 положень ст. 2 ЗУ «Про амністію в 2016 році», оскільки обвинуваченим не надавлось суду даних щодо отримання ним статусу учасника бойових дій.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі наявності відповіданих підстав він має право в порядку виконання даного вироку звернутись до суду із клопотанням про звільнення його від відбування покарання на підставі ЗУ «Про амністію в 2016 році», подавши відповідні підтверджуючі документи.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 05.02.2018 між прокурором військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовичм строком 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком суду законної сили не застосовувати.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його оголошення, у разі неподання на нього апеляції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його оголошення через Печерський районний суд м. Києва.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст. 473 КПК України.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження після його оголошення.

Суддя ОСОБА_1