Справа № 645/1071/18
Провадження № 1-кп/645/388/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2018 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000415 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, що має середню спеціальну освіту, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працює, раніше судимий 12.01.2007 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.ч. 1,2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317, ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 25.06.2011 року на підставі постанови Харківського районного суду Харківської області умовно достроково на невідбутий строк 9 місяців 6 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , 15 лютого 2018 року, приблизно о 10 год. 30 хв., знаходячись поблизу будинку № 13, що розташований по бульвару Богдана Хмельницького в м. Харкові, на дитячому майданчику, співробітниками Управління патрульної поліції був зупинений за паління тютюнових виробів у громадському місці. У правій кишені куртки, одягнутої на ОСОБА_4 працівниками поліції було виявлено та вилучено предмет схожий на гранату РГД-5. В ході подальшого огляду, інспектором вибухотехніком ВТУ ГУ НП в Харківській області предмет схожий на гранату РГД-5 було розібрано на корпус з маркуванням наступного змісту «133-76 Т» та запалу типу УЗРГМ з маркуванням наступного змісту «96-76 УЗРГМ 583». За результатом проведення судової вибухотехнічної експертизи, згідно висновку № 25/2018 від 20.02.2018 року встановлено, що надані на дослідження речі, які були виявлені та вилучені 15.02.20218 року, під час огляду місця події за адресою: м. Харків, бульвар Богдана Хмельницького, № 13 у ОСОБА_4 являються корпусом ручної осколкової гранати РГД- 5 промислового способу виготовлення, який містить в собі заряд вибухової речовини нормальної потужності (тротил) масою 110-115 г. (в окремому стані до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів) не відноситься) та уніфікованим запалом до ручних гранат модернізованим УЗРГМ, що є вибуховим пристроєм промислового способу виготовлення (відноситься до категорії засобів ініціювання) який, згідно інформаційних джерел містить комбінований заряд ініціюючої вибухової речовини (тетронітрорезорцинат свинцю та азид свинцю) масами 0,1 г та 0,2 г відповідно та бризантної вибухової речовини (ТЕН та ГЕКСОГЕН) масою 1,02 г. Окрім цього, згідно висновку судової вибухотехнічної експертиз № 15/2018 від 20.02.2018 року встановлено, що у своїй сукупності (штатному з`єднанні) корпус гранати РГД-5 з уніфікованим запалом до ручних гранат модернізованим УЗРГМ утворюють ручну осколкову гранату дистанційної дії РГД-5, яка відноситься до категорії боєприпасів.

Таким чином, всупереч вимогам Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року із змінами та доповненнями ОСОБА_4 незаконно придбав, зберігав та носив корпус гранати РГД -5 з уніфікованим запалом до ручних гранат модернізованим УЗРГМ, які у сукупності утворюють ручну осколкову гранату дистанційної дії РГД-5, що відноситься до категорії боєприпасів.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив суду, що 15 лютого 2018 року, приблизно о 10 год. 30 хв., знаходячись поблизу будинку № 13 по бульвару Богдана Хмельницького в м. Харкові, на дитячому майданчику, співробітниками Управління патрульної поліції був зупинений за паління тютюнових виробів у громадському місці, після чого він працівникам поліції добровільно видав предмет, схожий на гранату РГД-5.

Обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення та сторона захисту вважала достатнім, тому відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження та за відсутністю клопотань щодо доповнення судового розгляду, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит свідків не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення, та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування, після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження та перевірки їх доказами ніким із учасників процесу не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_4 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне зберігання та носіння вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, суд вважає доведеною.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, згідно ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку в КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» та КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер № 3» не перебуває, раніше судимий.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Також судом беруться до уваги, роз`яснення, які містяться у п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання із змінами, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, тощо). Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином, оцінюючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який, за змістом ст. 12 КК України, є тяжким злочином, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який у судовому засіданні вину визнав, приймаючи до уваги думку прокурора щодо застосування відносно обвинуваченого міри покарання із застосуванням звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, негативне ставлення ОСОБА_4 до скоєного діяння, щире каяття, вважає, що задля запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене, та згідно зі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням та покласти на нього обов`язки відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення нових злочинів. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Таке покарання за глибоким переконанням суду буде обґрунтованим і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним інших злочинів.

Разом з цим, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування та судового провадження щодо ОСОБА_4 заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, тому враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаного з позбавленням волі, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд не вбачає необхідності в вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 369-371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру витрати на проведення судової вибухотехнічної експертизи № 25/2018 від 20.02.2018 року у кримінальному провадженні № 0000415 в сумі 1144,00 грн. (код доходів 24060300, р/р 0005, код банку 37999680, МФО 851011 УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова).
Речові докази експертні пакети № «2631329» та «2631328», в яких знаходяться корпус гранати РГД-5 та уніфікований запал до ручних гранат модернізований УЗРГМ, які у сукупності утворюють ручну осколкову гранату дистанційної дії РГД-5, що відноситься до категорії боєприпасів, після набрання вироком законної сили, - знищити.

Підстав для обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, не вбачається.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя -