1Справа № 335/3061/18 1-кс/335/2774/2018
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2018 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, студента факультету фізичного виховання Запорізького національного університету», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, -
Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно в грудні 2017 року по березень 2018 року ОСОБА_7 , діючи узгоджено та за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, перебуваючи на території м. Запоріжжя, маючи умисел на вимагання, з корисливих мотивів, під вигаданим приводом та з погрозою фізичного насильства, висунув ОСОБА_8 незаконні вимоги про погашення боргового зобов`язання, якого у дійсності не існувало.
В подальшому, приблизно на початку березня 2018 року, продовжуючи злочинну діяльність спрямовану на вимагання у ОСОБА_8 грошових коштів, ОСОБА_7 залучив до вчинення вказаного злочину ОСОБА_9 та невстановлених досудовим розслідуванням осіб, які відповідно до розподілених ролей мали продемонструвати реальність висунутих раніше погроз застосування фізичного насильства.
З цією метою, реалізуючи спільний умисел та діючи за попередньою змовою групою осіб 14.03.2018, приблизно о 13 години, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , спільно з невстановленими співучасники вимагання, на автомобілі VOLKSWAGEN PASSAT з реєстраційним номером НОМЕР_1 прибули до тимчасового місця проживання ОСОБА_8 , за адресою розташування міні-готелю На Гоголя в м. Запоріжжі по вул. Гоголя, буд. 147, де продовжуючи протиправні дії спрямовані на вимагання грошових коштів, напали на неї, та застосовуючи психічне насильство, що супроводжувалось залякуванням фізичною розправою, обмеженні у свободі, погрожуючи предметом, що за зовнішніми ознаками був схожий на вогнепальну зброю, змусили потерпілу проти її волі сісти до вказаного автомобіля.
Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на вимагання грошових коштів, ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_7 та невстановленими особами, застосовуючи психічне насильство до ОСОБА_8 , яке супроводжувалось залякуанням фізичною розправою та обмежуючи останню у свободі в салоні транспортного засобу, доставили її на автомобілі VOLKSWAGEN PASSAT з реєстраційним номером НОМЕР_1 в приміщення кафе «Шафран», розташоване в м. Запоріжжі по вул. Іванова, буд. 77.
При цьому, перебуваючи в приміщенні за вказаною адресою ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та один з невстановлених співучасників вимагання, продовжували висувати потерпілій ОСОБА_8 свої незаконні вимоги про передачу їм грошових коштів на загальну суму 200 000 гривен.
В подальшому, 06 квітня 2018 року, продовжуючи злочинну діяльність спрямовану на вимагання у ОСОБА_8 грошових коштів, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , залучили до вчинення вказаного злочину ОСОБА_5 та отримавши його згоду на участь у вимаганні, доручили йому відповідно до розподілених ролей продемонструвати реальність висунутих раніше погроз застосування фізичного насильства та отримати від потерпілої частину необхідної суми грошових коштів.
Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на вимагання грошових коштів, 06 квітня 2018 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи біля будівлі Жовтневого районного суду м. Запоріжжя за адресою: вул. Олександрівська, буд. 6, виконуючи вказівки ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , застосовуючи психічне насильство до ОСОБА_8 , яке супроводжувалось залякуванням фізичною розправою та обмежуючи останню у свободі, доставив її проти її волі на автомобілі LANOS з реєстраційним номером НОМЕР_2 в приміщення кафе «Шафран», розташоване в м. Запоріжжі по вул. Іванова, буд. 77, де передав її ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які продовжували висувати потерпілій ОСОБА_8 свої незаконні вимоги про передачу їм грошових коштів на загальну суму 200 000 гривен.
Отримавши від ОСОБА_8 обіцянку виконати вимоги про передачу грошей в частині обумовленої суми з розстрочкою, ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , продовжуючи утримувати потерпілу проти її волі та обмежуючи її свободу переміщення, на автомобілі VOLKSWAGEN PASSAT з реєстраційним номером НОМЕР_1 , відвезли її до будинку АДРЕСА_2 , де висадили із автомобіля.
07.04.2018 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.
Посилаючись на те, що ОСОБА_5 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, або сховати речі, які мають важливе значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілу, свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, зазначаючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий звернулася до суду з клопотанням, у якому просить суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просить його задовольнити на підставах, які викладені у клопотанні.
Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні проти клопотання заперечували, посилаючись на недоведеність ризиків, просили застосувати більш м`який запобіжний захід.
Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
06.04.2018 року о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_5 затримано у порядку ст.208 КПК України, 07.04.2018 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.189 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
При вирішенні даного клопотання, слідчий суддя бере до уваги обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України для обрання запобіжного заходу, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Виходячи з наявних в наданих суду матеріалах даних, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
Виходячи з того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за скоєння якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначено у клопотанні слідчого.
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , його вік, міцність соціальних зв`язків, стан здоров`я, та дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, не працевлаштований, є студентом вищого навчального закладу, не одружений, дітей на утриманні не має, раніше не засуджений.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Ніколова проти Болгарії» зазначає, що суд повинен врахувати наведені особою конкретні факти, здатні поставити під сумнів існування умов, які мають суттєве значення для «законності» позбавлення свободи у світлі цілей Конвенції.
Слідчий суддя, вирішуючи клопотання, враховує обставини, встановлені в ході розгляду клопотання, які підтверджуються наданими доказами, зокрема дані, які характеризують підозрюваного, а також ступінь його участі у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінуються, в тому числі слідчий суддя бере до уваги вік підозрюваного.
Так, в ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 стороною захисту надано достатньо доводів про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде достатнім для запобігання ризикам, про які зазначено у клопотанні та наведено прокурором у судовому засіданні. Доводи сторони захисту про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою з тих підстав, що підозрюваний має постійне місце проживання, за яким проживає разом з батьками, раніше не засуджений, навчається у вищому навчальному закладі, має позтивну характеристику, та виходячи з того, що потерпіла перебуває під захистом органу досудового розслідування, на переконання слідчого судді заслуговують на увагу при розгляді даного клопотання.
Виходячи з загальних принципів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судовим органам не надається вибору між тим, щоб „притягнути звинуваченого до суду у розумний строк або дарувати йому тимчасове звільнення до суду. До засудження звинувачений повинен вважатися невинним, і мета такого положення полягає перед усім у забезпеченні „умовного звільнення, якщо продовження його затримання більше не є обґрунтованим. Обґрунтованість будь-якого строку тримання під вартою, яким би коротким він не був, має бути переконливо доведена владою ( рішення у справі „Ідалов проти Росії).
Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання під вартою, відповідні посадові особи зобовязані розглянути й альтернативні заходи забезпечення його явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на „розгляд судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, а й передбачає, що „звільнення може бути обумовлено гарантіями з`явитися на судове засідання.
Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у справі „Летельє проти Франції, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні протягом певного часу. За виняткових обставин цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є достатні підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути „формою очікування обвинувального вироку.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою.
Враховуючи, що у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри, та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, однак, враховуючи дані про особу підозрюваного, а також ступінь його участі у вчиненні кримінальних правопорушень, слідчий суддя вважає не доведеним, що більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для запобігання вищевказаним ризикам, що виключає застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та приходить до висновку про наявність підстав для застосування відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
З урахуванням вищезазначених обставин, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваному залишати своє житло цілодобово, та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, оскільки такий запобіжний захід як домашній арешт, на переконання слідчого судді, забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді. Застосування більш м`яких запобіжних заходів слідчий суддя вважає недоцільним.
У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України, підозрюваний ОСОБА_5 підлягає негайній доставці до місця проживання і звільненню з-під варти.
Визначаючи коло обов`язків, які слід покласти на підозрюваного, з урахуванням умов цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя вважає необхідним та достатнім покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати на виклик до слідчого, в провадженні якого знаходяться матеріали кримінального провадження, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження; утриматися від спілкування з потерпілою, свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні.
Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 219 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, до 04.06.2018 року.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 192-194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони підозрюваному залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, строком до 04.06.2018 року.
ОСОБА_5 негайно доставити до місця проживання і звільнити
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:
-прибувати на виклик до слідчого, в провадженні якого знаходяться матеріали кримінального провадження, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;
-утриматися від спілкування з потерпілою, свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Встановити строк дії даної ухвали слідчого судді строком до 04.06.2018 року включно.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції, за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 .
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1