Номер провадження: 11-кп/785/306/18
Номер справи місцевого суду: 502/764/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.03.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6

з участю прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційні скарги прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Кілійського районного суду Одеської області від 18.01.2017 року, по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за №000159 від 01.03.2015 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кілія Одеської обл., громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимий Кілійським районним судом Одеської області :
- 09.10.1997 р. за ст. 17, 141 ч.1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 10.07.2002 р. за ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч.3 , ч. 1 ст.309 КК України до 4 років позбавлення волі,
- 02.12.2008 року за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, від відбування якого звільнений на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки;
- 26.10.2010 року за ч.1 ст. 308, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, покарання відбуте 27.11.2013 року,
засуджений:

- за ст. 185 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі;

Тримається під вартою з 05.01.2018 року.

Зазначеним вироком також засуджені ОСОБА_12 , який ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21.11.2017 року залишений без змін, та ОСОБА_13 , який оголошений у розшук, з наданням дозволу на його затримання для приводу в апеляційний суд Одеської області.

ВСТАНОВИВ:
Зазначеним вироком суду обвинувачений ОСОБА_10 засуджений за вчинення кримінального правопорушенння при наступних обставинах.

Так, в період з 08 до 15 березня 2015 року, більш точної дати не встановлено, приблизно, о 19:00 год., ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , за попередньою змовою, проникли у будинок розташований по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали майно ОСОБА_14 на загальну суму 2030,00 грн.
Крім того, 10 грудня 2015 року, в період часу з 23 год. до 24 год., ОСОБА_10 ,шляхом таємного викрадення чужого майна проник на територію двору житлового будинку АДРЕСА_3 , де проник до господарських приміщень, звідки викрав 8 курей, чим спричинив потерпілому ОСОБА_15 , матеріальну шкоду на суму 1120 грн.

Крім того, 15 грудня 2015 року, приблизно, о 15:45 год., ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , за попередню змову, через незачинені двері проникли до житлового будинку АДРЕСА_4 , звідки викрали майно потерпілої ОСОБА_16 , на загальну суму 2179 грн.
Крім того, 31.12.2015 року, в нічний час, ОСОБА_10 проник на територію подвір`я АДРЕСА_5 , звідки таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_17 на загальну суму 700 грн.

Крім того, на початку лютого 2016 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , за попередню змову, проникли в приміщення гаражу та житлового будинку АДРЕСА_6 , звідки таємно викрали майно потерпілої ОСОБА_18 на загальну суму 22300 грн.
В апеляційній скарзі прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_11 , не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій,просить скасувати вирок Кілійського районного суд Одеської області від 18.01.2017 року стосовно ОСОБА_10 та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3.ст.185 КК України з призначенням йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості злочинів та особі засудженого через м`якість, так як суд при призначенні покарання не врахував, що ОСОБА_10 раніше судимий, вчинив тяжкий злочин у період не знятої у встановленому законом порядку судимості.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 , не оспорюючи доведеності вини у вчиненні кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій,проситьпризначити йому більш м`яке покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, посилаючись на те, що при призначенні покарання суд не врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме, його з`явлення зі знанням, щиросердечне розкаяння, активне сприяння слідству, а також не врахував що він хворіє туберкульозом.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, обвинуваченого та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вина обвинуваченого ОСОБА_10 ,у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, як таємне викрадання чужого майна,поєднане з проникненням у житло та інше приміщення, за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно, встановлена судом першої інстанції з дотриманням вимог матеріального та процесуального закону, на підставі об`єктивно та в повному обсязі з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та правильно оціненими судом, відповідно до вимог ст. 94 КПК України. Висновки у вироку суду відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, яке розглянуто судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 370 КПК України.

В апеляційних скаргах, як зазначалось, прокурор та обвинувачений не оспорюють доведеність вини і кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_10 встановлених у вироку суду, оскаржують вирок тільки в частині призначеного покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до| положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд першої інстанції при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, зокрема данні, які його характеризують та ставлення обвинуваченого до вчинених кримінальних правопорушень.

У відповідності до вимог ст.66 КК України, суд 1-ї інстанції визнав наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 , а саме з`явлення з зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування шкоди.
У відповідності до вимог ст.67 КК України, суд 1-ї інстанції встановив відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 .
Таким чином, з урахуванням вимог ст.ст. 65- 67 КК України, суд 1-ї інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що обвинуваченому ОСОБА_10 за вчинені злочини необхідно призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Доводи в апеляційної скарги обвинуваченого про те, що суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував його особу та усі обставини, що пом`якшують покарання, зокрема, стан його здоров`я, а також що він не ухилявся від суду, так як під час розшуку перебував на лікуванні від хронічних хвороб, в зв`язку з чим призначене покарання є занадто суровим, не можуть бути прийняті до уваги, так як не підтвердженні жодним доказом або документом, та спростовуються змістом вироку суду, в якому враховані всі дані про особу обвинуваченого, встановлені обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі зазначені в апеляційній скарзі.
Апеляційний суд вважає, що немає передбачених законом підстав для призначення більш м`якого покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, з урахуванням того, що ОСОБА_10 був раніше судимий, новий злочин вчинив у період не знятої у встановленому законом порядку судимості, що свідчить про те, що відповідних висновків обвинувачений не не став на шлях виправлення та переховування.
Крім того, згідно вимог ст. 374 ч.3 п. 2 КПК України, у вироку суду належним чином мотивовані підстави прийнятого судового рішення, тобто доводи, зазначені в апеляційній скарзі прокурора, а саме невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого не вбачаються.

В апеляційній скарзі прокурора не міститься обґрунтувань того, що призначене обвинуваченому покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та за своїм видом та розміром є явно несправедливим через м`якість, не відповідає особі обвинуваченого.

При розгляді апеляційної скарги також не встановлено необґрунтованості висновку у вироку суду про те, що призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, з урахуванням обставин справи та відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, підстав для скасування судового рішення та призначення більш суворого покарання не встановлено.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі прокурора підстави для скасування вироку суду, передбачені ст. 414 КПК України, а саме невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, не може бути прийнята до уваги, так як належним чином не обґрунтовані в апеляційній скарзі, однак призначення покарання вмотивовано в судовому рішенні.

При таких обставинах, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційних скарг прокурора та обвинуваченого підтвердження не знайшли, при розгляді апеляційної скарги не встановлено обставин, які б підтверджували невідповідність призначеного судом покарання, в зв`язку з чим підстав, зазначених в апеляційних скаргах для скасування та зміни вироку суду, не вбачається, судове рішення ухвалене з врахуванням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, підстав для його зміни або скасування не встановлено.

При апеляційному розгляді захисник зазначив, що під час розгляду кримінального провадження постановою від 03.08.2016 року були безпідставно внесені зміни до групи прокурорів (т.2 а.п. 72), однак, апеляційний суд зазначені обставини не приймає до уваги, як порушення вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування судового рішення, так як вони належним чином необґрунтовані.

Керуючись ст.ст.376 ч.3, 404, 405, 419 КПК України, апеляційний суд Одеської області,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Кілійського районного суду Одеської області від 18.01.2017 року, яким ОСОБА_10 засуджений за ст. 185 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі - залишити без мін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного суду протягом 3 місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Повний текст ухвали буде оголошений 23.03.2018 року, 14:00 год.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

(підпис) (підпис) (підпис)
Згідно з оригіналом: суддя апеляційного
суду Одеської області ОСОБА_2