справа № 208/5439/16-к
№ провадження 1-кп/208/166/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2017 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

за участю: прокурорів ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 .

Розглянувши кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002026 від 22 липня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючому професійно-технічну освіту, не одруженому, зареєстрованому та проживаючому за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимому 28.09.2015 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.1 ст.164 КК України до обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на один рік, вирок набрав законної сили 29.10.2015 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_9 , будучи особою раніше судимою за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, належних висновків для себе не зробив, та повторно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.164 КК України.

ОСОБА_9 згідно рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 12 квітня 2010 року зобов`язаний до сплати аліментів на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.03.2010 до досягнення ними повноліття.

Однак, ОСОБА_9 , достовірно знаючи про свій обов`язок утримання дітей шляхом виплати аліментів, будучи раніше судимий за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дітей, злісно ухилився від сплати, встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), допустивши таким чином заборгованість зі сплати аліментів.

Відповідно до рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська ОСОБА_9 повинен сплачувати аліменти в наступному розмірі: за жовтень 2015 року - 1323 грн., за листопад 2015 року - 1323 грн., за грудень 2015 року - 1323 грн., за січень 2016 року - 1487 грн., за лютий 2016 року - 1487 грн., за березень 2016 року - 1487 грн., за квітень 2016 року - 1487 грн., за травень 2016 року - 1487 грн., за червень 2016 року - 1487 грн., за липень 2016 року - 1487 грн., за серпень 2016 року (з 01.08.2016 по 20.08.2016) - 959 грн.

Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менший ніж 30% прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку.

Згідно абзацу четвертого п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України.

При цьому зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Таким чином, ОСОБА_9 , будучі працездатною особою, знаючі про обов`язок зі сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.03.2010 до досягнення ними повноліття, відповідно до рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 12 квітня 2010 року, будучи раніше судимим за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дітей, маючи умисел на злісне ухилення від сплати аліментів, злісно ухилився від сплати аліментів за період часу з 01.10.2015 по 20.08.2016 та допустив заборгованість зі сплати аліментів за 10 місяців та 20 днів, або у твердій грошовій сумі 15 337 гривень 00 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_9 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України не визнав повністю, суду пояснив, що він через пошту відправляв гроші колишній дружині на утримання дітей, вона їх не приймала і повертала назад, так він відправляв разів пьять сім, довести це він не може. Через брата він посилав раз на тиждень продукти та гроші, вона їх не приймала, від нього вона ховалася та не давала дітей. До державного виконавця він не звертався. Підробляв неофіційно, отримував по різному тисячу, трохи більше, в період, який йому інкримінується він здійснював догляд за вітчимом та своєю хворою на онкологію дружиною, часу щоб звернутися до державного виконавця у нього не було.

Потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що шлюб з ОСОБА_9 було укладено у 2006 році, від шлюбу двоє спільних дітей, шлюб розірвали у 2010 році, одразу після розірвання шлюбу вона звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, після того як вона розірвала шлюб з ОСОБА_9 він зовсім нічого не сплачував на утримання дітей, у їх вихованні не бере участі. ОСОБА_9 позбавлений батьківських прав 23.04.2013 року. Він не був присутній при розгляді справи судом, було винесено заочне рішення, та це його не звільняє від обов`язку сплачувати аліменти на утримання дітей. З жовтня 2015 року по вересень 2016 року ОСОБА_9 аліменти не сплачував зовсім. ОСОБА_9 вже був засуджений у вересні 2015 року за ч.1 ст.164 КК України. Такого не було, щоб він приносив гроші а вона їх не брала. Ні його мати ні його родичі, грошей на утримання дітей їй не передавали. За період з 01.10.2015 року по 20.08.2016 р. ніяких перерахувань аліментів не було, поштових переказів також не було. Сума заборгованості по аліментам в обвинувальному акті зазначена вірно, період заборгованості також. Комп`ютерної, іншої техніки він дітям не купував, в кредит не брав. Нічого цінного за час шлюбу вони не купили, бо ОСОБА_9 не працював. Коли ОСОБА_12 приїхав з заробітків, вони вже були в розводі, він прийшов один раз конфетками, вона їх не взяла, гроші він не приносив.

Свідок ОСОБА_13 суду вказала, що вона працює державним виконавцем, в її провадженні знаходиться провадження про стягнення з ОСОБА_9 аліментів з 27.04.2015 року. Згідно виконавчого провадження ОСОБА_9 жодного разу не зьявлявся до державного виконавця як до ОСОБА_14 так і до Заводського відділу виконавчої служби. Неодноразово були застосовані привода, по вулиці Бойка він не мешкає. Двічі притягався до кримінальної відповідальності за несплату аліментів. Він працевлаштовувався, але коли виконавчий лист приходив на роботу він одразу звільнявся. Змінював місце проживання, майна не має. Зі слів матері ОСОБА_12 , вона не знає де він мешкає. У судовому засіданні 2015 року суд та адвокат йому казали, що треба зьявлятися до судового виконавця, але ОСОБА_9 не зьявлявся, де він проживає виконавчя служба не знає, аліменти з нього не стягуються. Потерпіла приходить до виконавчої служби раз на шість місяців за довідкою про неотримання аліментів для оформлення соціальної допомоги для дітей. Перший раз вона бачила ОСОБА_9 в судовому засіданні в 2015 році і після вироку він до неї жодного разу не приходив.

Свідок ОСОБА_15 суду вказала, що ОСОБА_9 колишній чоловік її матері. З 2015 року він не сплачує аліменти на утримання своїх дочок ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , дочок своїх не бачить. Приходив до них до дому один раз перед першим судом в 2015 році, кликав матір, вона злякалася його і не відчинила двері.

Свідок ОСОБА_18 суду вказала, що її колишній зять ОСОБА_9 на утримання своїх дочок не давав грошей, продуктів, зовсім нічого.

Свідок ОСОБА_19 суду вказала, що ОСОБА_20 її син, потерпіла по справі колишня невістка. Її син не ухилявся від сплати аліментів. Коли він повернувся з заробітків, він привіз гроші та подарунки, потерпіла його не пустила до дітей. Син дуже допомагав їй вдома, оскільки її чоловік важко хворів на онкологію, параліч, та потребував стороннього догляду. Син проживав разом з нею з вересня 2015 року та допомагав дбати за чоловіком якраз в той період, який зазначений в обвинуваченні. Чоловік помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . З жовтня 2015 року ОСОБА_21 через її молодшого сина передав продукти дітям але невістка двері не відчиняла ті нічого не брала. Про те що син був засуджений за ухилення від сплати аліментів їй нічого не було відомо, вона вважає що син не ухилявся від сплати аліментів бо доглядав її хворого чоловіка.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні вказав, що його брат ОСОБА_20 у період часу з жовтня 2015 року по вересень 2016 року здійснював догляд за хворим вітчимом, який потребував сторонньої допомоги. Брат передавав через пошту колишній дружині гроші на дітей, вона їх не приймала, він приносив їй солодощі для дітей, потерпіла і йому не відкривала двері.

Незважаючи на повне невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України, його вина в повному обсязі підтверджується письмовими доказами, досліджених судом матеріалів кримінального провадження за № 0002026 від 22 липня 2016 року, а саме:

- свідоцтвами про народження дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьком яких зазначено ОСОБА_9 серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , відповідно, виданого Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.13,14);

- свідоцтвом про розірвання шлюбу між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 18 травня 2010 року, серія НОМЕР_3 , виданого Заводським видділом реєстрації юстиції Дніпропетровської області (а.с.15);

- довідкою по заборгованості по аліментам ОСОБА_9 з травня 2015 року по серпень 2016 року, видану Заводським відділом державної виконавчої служби м. Дніпродзержинськ, яка свідчить, що загальна заборгованість по аліментам складає 21952 грн., нічого не сплачено (а.с.16);

- довідкою по заборгованість по аліментам ОСОБА_9 з 01 жовтня 2015 року по 20.08.2016 року, видану Заводським відділом державної виконавчої служби м. Дніпродзержинськ, яка свідчить, що загальна сума заборгованості по аліментам складає 15337 грн. (а.с.17);

- рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 12 квітня 2010 року про стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітнії доньок ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_4 до досягнення ними повноліття, аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.20);

- довідкою Дніпродзержинського міського центру зайнятості від 25.07.2016 року № 1645 відповідно до якої ОСОБА_9 на обліку в міському центрі зайнятості як безробітний не перебуває (а.с.28);

- вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 28 вересня 2015 року відносно ОСОБА_9 за ч.1 ст.164 КК України. (а.с. 33,36).

Таким, чином вина ОСОБА_9 у злісному ухиленні від сплати аліментів на дітей знайшла в судовому засіданні своє повне підтвердження. Повне невизнання вини обвинуваченим суд розцінює критично, як спосіб ухилення від кримінальної відповідальності, обвинувачений раніше вже притягався до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів на утримання дітей, добре обізнаний про рішення суду про стягнення з нього аліментів, про необхідність явки до судового виконавця, про наслідки злісного ухилення від їх сплати. Будучі останній раз засудженим Заводським районним судом м. Дніпродзержинська 28.09.2015 року за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України до обмеження волі на строк один рік з іспитовим строком на один рік за період часу з 01.10.2015 року по 20.08.2016 року допустив заборгованість зі сплати аліментів за десять місяців та двадцять днів у твердій грошовій сумі 15337 грн., заходи для офіційного працевлаштування не приймав, матеріально дітей не утримував, від явки до державного виконавця ухилявся, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні довідками про заборгованість по аліментам, допитаними потерпілою ОСОБА_7 , свідком ОСОБА_13 .

Пояснення свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_22 суд не приймає до уваги, оскільки вказані свідки вони є близькими родичами обвинуваченого.

Враховуючи викладене суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_9 у вчинені злочину, а саме у злісному ухиленні від сплати, встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), скоєне особою, раніше судимою за злочин передбачений цією статтею, встановлена та доведена а дії обвинуваченого ОСОБА_9 слід правильно кваліфікувати за ч.2 ст.164 КК України у злісному ухиленні від сплати, встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), скоєне особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 за скоєний ним злочин, суд виходить із вимог ст. 65 КК України, що стосується ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання

Обставиною, що обтяжує відповідальність обвинуваченого ОСОБА_9 в силу ст. 67 КК України є рецидив злочинів.

Обставин, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_9 у відповідності до ст. 66 КК України не встановлено.

При визначені покарання ОСОБА_9 суд також враховує, що обвинуваченим скоєно злочин який відповідно до ч.2 ст.12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання, пов`язане з обмеженням волі.

При призначені покарання слід врахувати невідбуте покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 28.09.2015 року за ч.1 ст.164 КК України у виді одного року обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368,370,371,373,374,376 КПК України,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_9 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України та призначити ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.164 КК України у виді двох років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_9 даним вироком суду приєднати частково, у виді шести місяців обмеження волі не відбуте покарання призначене ОСОБА_9 вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 28.09.2015 року і остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді двох років шести місяців обмеження волі.

Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишити попередній особисте зобов`язання.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1