н/п 1-кс/640/7273/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
Старший слідчий СУ ГУ НП в Харківській області підполковник поліції ОСОБА_3 11.09.2017р. звернулася до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , у якому просила розглянути та задовольнити клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_3 та винести ухвалу про накладення арешту на земельні ділянки загальною площею 1890,5375 га, розташовані на території Кінненської сільської ради Лозівського району Харківської області, з вирощуваними на ній посівами сільськогосподарських культур соняшнику, шляхом заборони будь-кому розпоряджатись будь-яким чином зазначеною земельною ділянкою та посівами сільськогосподарських культур (соняшнику).
В ході досудового розслідування встановлено, що в 2017 році невстановлені особи самовільно захопили та використовують земельні ділянки державної форми власності загальною площею 1890,5375 га із земель сільськогосподарського призначення, розташованих на території Кінненської сільської ради Лозівського району Харківської області.
04.09.2017 під час проведення огляду місця події, а саме земельних ділянок загальною площею 1890,5375 га, розташованих на території Кінненської сільської ради Лозівського району Харківської області (поза межами населеного пункту), за участі представника Управління з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Харківській області, у ході якого встановлено факт самовільного зайняття та використання без правовстановлюючих документів вказаних земельних ділянок. Земельні ділянки відносяться до земель сільськогосподарського призначення, на вказаних земельних ділянках здійснено обробку та засівання сільсько-господарськими культурами соняшнику. Особи, які здійснили самовільне захоплення та використання земельних ділянок встановлені не були.
Слідчий зазначив, що в ході досудового розслідування встановлено, що стосовно зазначених земельних ділянок, загальною площею 1890,5375 га, розташованих на території на території Кінненської сільської ради Лозівського району Харківської області, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні дані про реєстрацію права приватної власності або права користування.
Враховуючи той факт, що вказані земельні ділянки не передавалась у власність або користування фізичним або юридичним особам, перебувають у державній власності, здійснення будь-якої діяльності на зазначених земельних ділянках, у тому числі її засівання, за відсутності визначених чинним законодавством правовстановлюючих документів, є незаконним.
Положеннями ст. 14 Конституції України, ч. 2 ст. 376 Цивільного кодексу України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Постановою слідчого від 05.09.2017 земельні ділянки, загальною площею 1890,5375 га, розташовані на території Кінненської сільської ради Лозівського району Харківської області, та виявлені на земельних ділянках посіви сільськогосподарських культур соняшнику, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Крім того, факт самовільного зайняття невстановленими особами та використання без правовстановлюючих документів шляхом засівання сільськогосподарськими культурами соняшнику підтверджується показаннями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ..
Слідчий вказав, що з метою всебічного та повного дослідження усіх обставин, котрі мають суттєве значення для розслідування даного кримінального провадження, а також з метою забезпечення відшкодування завданої шкоди, в органу досудового розслідування виникає потреба у накладенні арешту на земельну ділянку, загальною площею 1890,5375 га, розташовану на території Кінненської сільської ради Лозівського району Харківської області, з вирощуваними на ній посівами сільськогосподарських культур соняшнику, шляхом заборони будь-кому розпоряджатись будь-яким чином майном.
Слідчий, посилаючись на ч.ч. 1,2,10 ст. 170, ст. 98 КПК України, також посилалася на те, що земельні ділянки площею 1890, 5375 га, розташована на території Кінненської сільської ради Лозівського району Харківської області, є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, разом із виявленими на ній посівами сільськогосподарських культур соняшнику, відповідають критеріям, визначеним ч. 1 ст. 98 КПК України, а саме були об`єктом кримінально протиправних дій (земельні ділянки з посівами), можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що підлягають доказуванню в ході досудового розслідування, у зв`язку з чим необхідно накласти арешт на перелічене майно як на таке, що має доказове значення у кримінальному провадженні.
Врожай, який на даний час вирощується на земельній ділянці, є основним речовим доказом факту її самовільного зайняття. На даний час і до моменту збору врожаю посіви нерозривно пов`язані із земельною ділянкою, тому у сукупності із нею визнані речовими доказами у кримінальному провадженні. Проте після завершення збору врожаю він стане самостійним об`єктом цивільних прав і як майно, здобуте злочинним шляхом, у разі не накладення арешту може бути незаконно реалізований особами, які здійснили самовільне зайняття земельної ділянки, що призведе до втрати речового доказу у кримінальному провадженні. Зазначила, що в силу положень чинного цивільного та земельного законодавства, права на вирощений врожай належать виключно державі, як єдиному законному власнику земельної ділянки.
У судовому засідання слідчий клопотання про арешт майна підтримав з підстав, викладених у клопотанні.
Прокурор ОСОБА_4 про день та час розгляду клопотання слідчого повідомлялась своєчасно та належним чином, проте у судове засідання не з"явилась.
Власник майна, арешт на який просить накласти прокурор та слідчий, встановлений не був, на підставі чого в судове засідання не викликався.
Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України щодо терміну розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника майна та прокурора.
Більш того, власник майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
06.09.2017р. старший слідчий в ОВС СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 звернулася до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , яким просила розглянути, задовільнити клопотання та винести ухвалу про накладення арешту на земельні ділянки загальною площею 1890,5375 га, розташовані на території Кінненської сільської ради Лозівського району Харківської області, з вирощуваними на ній посівами сільсько-господарських культур соняшнику, шляхом заборони будь-кому розпоряджатись будь-яким чином зазначеною земельною ділянкою та посівами сільськогосподарських культур (соняшнику).
Вказану ухвали отримано прокурором 08.09.2017 о 16-35 год. (а.с.41). Клопотання про арешт майна подано до суду 11.09.2017 об 11-23 год. (а.с.2-5).
Відповідно до вимог ст. 116 КПК України, строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.
Таким чином, слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 172 КПК України, та дотримано вимоги закону щодо звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням про арешт майна після усунення недоліків.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
У відповідності до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Проте, стороною обвинувачення не доведено, що врожай сільськогосподарських культур (посівів соняшника) відноситься до предметів, які відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.
Санкція ч. 1 ст. 197-1 КК України не містить додаткового покарання у вигляді конфіскації врожаю.
Також, слідчий суддя зазначає, що прохання сторони обвинувачення про накладення арешту на посіви соняшника не узгоджується з вимогами ст. 171 КПК України, зокрема, щодо необхідності зазначення точної кількості та індивідуальних характеристик майна, про арешт якого йдеться у клопотанні.
Крім того, суд звертає увагу, що врожай сільськогосподарських культур (посівів соняшника), на який за клопотанням прокурора та слідчого необхідно накласти арешт, має ваду псуватися та повинен бути зібраний у відповідний термін із застосуванням спеціальної сільськогосподарської техніки.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя не вбачає на теперішній час правових підстав для задоволення клопотання слідчого.
Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 107, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1