ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/848/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" березня 2018 р.Дарницький районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 ,обвинуваченого ОСОБА_5 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , представника служби у справах дітей ОСОБА_8 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, учня 11-А класу Київської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 62, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, студента 4-го курсу Київського коледжу зв`язку, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В: 04 жовтня 2017 року близько 18 год. 55 хв. ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 , знаходячись в приміщені магазину «Велика Кишеня» (ТОВ «ФУДКОМ») за адресою: м. Київ, просп. Григоренка, 26, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в торговій залі вищевказаного магазину, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, вчинили кримінальний злочин передбачений ч. 2 ст. 15 та ч. 2 ст. 185 КК України. Реалізуючи свій умисел направлений на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 підійшовши до відділу парфумерії, де ОСОБА_7 взяв з полиць товар, а саме: дезодорант Блек 150 мл. спрій АКС в кількості 2 шт., загальною вартістю 94 грн. 58 коп. (без ПДВ), дезодорант Блек Найт 150 мл. спрій АКС в кількості 1 шт., вартістю 47 грн. 29 коп. (без ПДВ), дезодорант Аполо 150 мл. спрій АКС в кількості 2 шт., загальною вартістю 94 грн. 58 коп. (без ПДВ), воду Акварте 0,5 л. в кількості 3 шт., загальною вартістю 27 грн. 89 коп. (без ПДВ), упаковку чіпсів Паприка 165 гр. Прінгле в кількості 1 шт., вартістю 61 грн. 49 коп. (без ПДВ), напій б/a пінк Грейпфрут 0,33 л. Швепс, в кількості 1 шт., вартістю 7 грн. 67 коп. (без ПДВ), напій Енджой 0,33 л., в кількості 1 шт., вартістю 14 грн. 39 коп. (без ПДВ), коректор 2 в 1, арт. STAT0318002 в кількості 1 шт., вартістю 15 грн. 99 коп. (без ПДВ), коректор стрічковий в кількості 1 шт., вартістю 23 грн. 99 коп. (без ПДВ), блокнот для нотаток з клейким шаром в кількості 1 шт., вартістю 7 грн. 99 коп. (без ПДВ), упаковку фісташок Мачо 60 г. в кількості 1 шт., вартістю 43 грн. 15 коп. (без ПДВ), а всього майна на загальну суму 446 грн. 68 коп. (без ПДВ) та склав вказаний вище товар до рюкзака, який весь час тримав при собі ОСОБА_5 . Продовжуючи реалізовувати свій умисел направлений на таємне викрадення майна ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_7 з вищевказаним товаром, заздалегідь не маючи наміру їх оплачувати пройшли касу магазину не розрахувавшись за цей товар та направились до виходу з магазину «Велика Кишеня». Однак довести до кінця свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_5 та ОСОБА_7 не змогли з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були виявлені та зупинені охороною зазначеного магазину. Тобто, ОСОБА_5 діючи спільно з ОСОБА_7 виконали всі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, що не залежали від їх волі, оскільки останні були зупинені біля дверей магазину «Велика Кишеня». Своїми злочинними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_7 могли завдати матеріального збитку ТОВ «ФУДКОМ» на загальну суму 446 грн. 68 коп. Будучи допитаними в судовому засіданні, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України визнали у повному обсязі, та зазначили, що вчинили злочин при обставинах зазначених у обвинувальному акті. Також обвинувачені підтвердили, що всі обставини викладені у обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам, при досудовому розслідуванні кримінального провадження до них недозволених методів дізнання та проведення розслідування не застосовувалося, у вчиненому щиро каються. Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_7 визнали свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України та не оспорюють фактичні обставини, пояснивши при цьому, що вони правильно розуміють зміст пред`явленого їм обвинувачення та не заперечують про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів в добровільності та істинності їхньої позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченим порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Дії обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченим згідно ст. 66 КК України є щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченим згідно ст. 67 КК України не встановлено. Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченим суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_7 злочину, форму вини вчиненого діяння, щире каяття обвинувачених, дані, що характеризують особу обвинувачених, ставлення до скоєного, позицію прокурора, те що вони давали правдиві та послідовні покази як під час досудового розслідування кримінального провадження, так і під час судового розгляду, свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України визнали у повному обсязі та щиро розкаялися, не перебувають на обліку у лікарів нарколога та психіатра, позитивно характеризуються, тому виправлення їх на думку суду можливе без ізоляції від суспільства, і покарання їм слід призначити у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України, з подальшим звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 та 105 КК України і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та для запобігання вчиненню ними нових злочинів у майбутньому.

Покласти відповідно до ст. 76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_7 певні обов`язки

Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2017 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх», рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання» (ч.ч. 4 і 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), «звільнення від відбування покарання» (ст. 75, 79, 104 КК України ), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Водночас, вважаючи, що на момент постановлення вироку внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки обвинувачений ОСОБА_5 не потребує реального застосування покарання, суд вважає за можливе відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 105 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_5 від покарання із застосуванням до нього примусового заходу виховного характеру у виді застереження, який сприятиме його виправленню та вихованню, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень. Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлявся. Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України. Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст. ст.65,66,67, 75, 76, 105 КК України, ст.ст., 342-380 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі. Відповідно до ст. 105 КК України звільнити ОСОБА_5 , від призначеного покарання у вигляді 1 ( одного ) року позбавлення волі та застосувати до нього примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження. ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік. Покласти відповідно до ст. 76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання, або роботи. Речові докази залишити за належністю. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення. СУДДЯ: ОСОБА_10