Номер провадження: 11-сс/785/1800/17
Номер справи місцевого суду: 504/4423/16-к
Головуючий у першій інстанції Вінська
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.11.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 29.12.2016 року, якою задоволено клопотання слідчого Лиманського ВП ГУНП в Одеської області ОСОБА_8 про накладення арешту, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0002171 від 27.12.2016 року, -

ВСТАНОВИВ:
Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого Лиманського ВП ГУНП в Одеської області ОСОБА_8 про накладення арешту шляхом заборони відчуження, змінювання права власності на автомобіль марки «HYUNDAI TUCSON», р/н НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_2 від 11.06.2014 року, кузов № НОМЕР_3 , 2077 року випуску, який належить ОСОБА_7 та перебуває у використані за довіреністю у ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, слідчий суддя при розгляді клопотання не врахував, що слідчим та прокурором не доведена необхідність у накладенні арешту на майно, а також не врахував, що власник майна є ОСОБА_7 , який не має жодного відношення до внесеного кримінального правопорушення в ЄРДР, накладення арешту позбавляє права ОСОБА_7 ..

Крім того, в апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на те, що в судове засідання власник майна не викликався, про оскаржувану ухвалу дізнався лише у квітні 2017 року.

Заслухавши доповідача, захисника, який просив поновити строк на апеляційне оскарження та задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, доводи клопотання та апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 399 КПК України, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, з підстав зазначених в клопотанні, так як вони знайшли підтвердження в матеріалах судових проваджень

Згідно ст. 170 ч.ч. 1-4 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку .

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

4. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Згідно вимог ст. 171 КПК України, в клопотанні слідчого зазначено підстави та мету, передбачені ст. 170 КПК України, а також обґрунтування необхідності арешту майна.

Так, в клопотанні слідчого зазначено, що 27.12.2016 до ЧЧ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області надійшла інформація від інспектора ТСЦ ОСОБА_10 , про те, що приблизно о 16:30 год. до Територіального сервісного центру Регіонального Сервісного Центру №5147 РСЦ МВС в Одеській області звернувся громадянин ОСОБА_9 , зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , з приводу перереєстрації автомобіля «HYUNDAI TUCSON» н/з НОМЕР_4 , кузов № НОМЕР_5 , 2007 року випуску. Під час проведення експертного дослідженпя зазначеного т/з було встановлено, що фрагмент з ідентифікаційним номером кузова вварений не в заводських умовах. В ході досудового розслідування даного кримінального правопорушення отримано від експерта НДЕКЦ МВС України висновок експертоного дослідження №05/О/p від 27.12.2016, під час приведення експертного дослідження зазначеного т/з було встановлено, що фрагмент з ідентифікаційним номером кузова вварений не в заводських умовах.

На підставі зібраних документів 27.12.2017 року до ЄРДР за №0002171 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Крім того, в клопотанні зазначено про необхідність проведення додаткової судової авто технічної експертизи для ретельного дослідження номера тузова № KMHJN81VP7U733258 автомобіля «HYUNDAI TUCSON» н/з НОМЕР_4 .

Таким чином слідчий вважав, що зібрані матеріали досудового розслідування вказують на наявність достатніх підстав вважати, що вищевказаний автомобіль є знаряддям вчинення кримінального правопорушення на якому збереглись його сліди.

При судовому розгляді клопотання слідчого були досліджені та перевірені зазначені обставини, та, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, в ухвалі слідчого судді обґрунтовано встановлена необхідність накладення арешту на автомобіль «HYUNDAI TUCSON», зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, в зв`язку з чим є речовим доказом в кримінальному провадженні, внесеного в ЄРДР за ознаками ст. 290 КК України, та має суттєве значення для проведення подальшого досудового розслідування, зокрема експертного дослідження.

Апеляційний суд вважає, що в ухвалі слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що органами досудового розслідування надано достатньо доказів,що вказують на вчинення кримінального правопорушення,вилучене майно може бути речовим доказом кримінального правопорушення. В оскаржуваній ухвалі слідчого судді була обґрунтовано зазначена наявність правових підстав для арешту майна, передбачених ст. 170 ч.ч.1-4 КПК України.

З наведених підстав доводи апеляційної скарги про те, що прокурор та слідчий, в порушення вимог законодавства, не довели необхідність арешту, наявність ризиків, а також належність майна до предмету інкримінованого кримінального правопорушення, не можуть бути прийняті до уваги.
Не можуть бути прийняті до уваги посилання в апеляційній скарзі на порушення слідчим суддею вимог ч.ч. 2,3 ст. 173 КПК України, а саме порушення прав власника майна при вилученні та арешті майна, оскільки при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя врахував обставини інкримінованого кримінального правопорушення, доведеність правових підстав для арешту майна, що виправдовують ступінь втручання в права власників майна.

При таких обставинах, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки її доводи підтвердження не знайшли, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування не встановлено.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2,404,405,419,422 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 29.12.2016 року, якою задоволено клопотання слідчого Лиманського ВП ГУНП в Одеської області ОСОБА_8 про накладення арешту шляхом заборони відчуження, змінювання права власності на автомобіль марки «HYUNDAI TUCSON», р/н НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_2 від 11.06.2014 року, кузов № НОМЕР_3 , 2077 року випуску, який належить ОСОБА_7 та перебуває у використані за довіреністю у ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Одеської області є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду буде оголошений 15.11.2017 року, о 16:00 год., в залі судового засідання апеляційного суду Одеської області.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2
(підпис) (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_1