пр.№1-кс/759/3364/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2017 року м. Київ
слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
ВСТАНОВИВ:
Клопотання обґрунтоване наступним:
ОСОБА_5 , 25.11.2016 приблизно о 05 год. 29 хв. керуючи власним автомобілем «Chevrolet Cruze», д.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись по вул. Симиренка, біля АЗС «WOG», що розташована по вул. С. Сосніних, 17А в м. Києві, виїхав за межі проїзної частини на тротуар, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 внаслідок чого останньому було завдано тяжких тілесних ушкоджень. ОСОБА_5 з місця ДТП зник.
Під час огляду місця ДТП було вилучено державний номерний знак НОМЕР_1 та осип пластику.
В ході опрацювання орієнтування 25.11.2016 о 06 год. 30 хв. по вул. Пшенишна, 2 було виявлено вищезазначений автомобіль, без переднього номерного знаку та з пошкодженнями кузова характерними для даної ДТП. Під час перевірки було встановлено, що автомобіль належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
25.11.2016 після проведення огляду автомобіля за участю власника ОСОБА_5 , автомобіль «Chevrolet Cruze», д.н.з. НОМЕР_1 вилучено та доставлено на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів по вул. Набережно-Лугова, 4 в м. Києві. 25.11.2016 автомобіль «Chevrolet Cruze», д.н.з. НОМЕР_1 було визнано речовим доказом по кримінальному провадженні, про що була винесена відповідна постанова.
На даний час автомобіль знаходиться на відповідальному зберіганні у власника ОСОБА_5 .
Як зазначає слідчий, автомобіль «Chevrolet Cruze», д.н.з. НОМЕР_1 є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки, відповідно до ст. 98 КПК України, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення у вигляді механічних пошкоджень, що є підставою для його арешту тимчасового позбавлення права на відчуження.
Крім цього, 28.09.2017 до Святошинського УП ГУ НП у м. Києві надійшла заява від потерпілої ОСОБА_7 , в якій остання просить визнати її цивільним позивачем та пред`явила позовну заяву про відшкодування шкоди завданої злочином.
Слідчий в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Зазначена норма встановлює вичерпний перелік осіб, на майно яких може бути накладено арешт це 1) підозрюваний; 2) обвинувачений; 3) особи, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
За таких обставин, відсутні правові підстави для накладення арешту на автомобіль, що відповідно до положення ст. 170 КПК України.
Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Згідно наведеної норми, другою умовою для накладення арешту є те, що майно особи, яка відповідає вимогам ч. 1 ст. 170 КПК України, відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, яке їх було повністю або частково перетворено.
Слідчим не надано жодних доказів того, що майно, на яке він просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 290 КК України.
Частиною 3 статті 170 КПК України встановлено, що арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
У силу наведеної норми, арешт може бути накладений з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову на майно, що перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
У силу ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
Враховуючи наведене, у задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки слідчим не доведено необхідності та обґрунтованості арешту майна.
На підставі викладеного, керуючись ч. ч. 1, 2 ст. 170, ч. ч. 1, 2 ст. 173 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя Святошинського

районного суду м. Києва ОСОБА_1