УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000065 від 25.01.2017р., за апеляційними скаргами прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 19.10.2017р., стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хабаровськ, Російської Федерації, росіянин, громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Шахунья, Горківської, Російської Федерації, українець, громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

- якою, клопотання захисника ОСОБА_6 про повернення обвинувального акта для усунення недоліків задоволено частково. Обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000065 від 25.01.2017р за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 161, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 346, ст. 14, ч.2 ст. 146, ст. 436 КК України, повернуто прокурору Одеської обласної прокуратури для усунення недоліків протягом розумного строку.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5
захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_9

встановив:
Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 19.10.2017 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні направити до Суворовського районного суду м. Одеси для розгляду в підготовчому судовому засіданні.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2017р. у частині відмови у задоволенні скарг захисника ОСОБА_6 на рішення, дії та бездіяльність слідчого та прокурора, які не могли бути оскаржені на стадії досудового розслідування, задоволення клопотання захисника ОСОБА_9 про витребування документів, про задоволення клопотання прокурора про обрання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжного заходу, відмови у задоволенні клопотань захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_6 обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу.

Постановити у вказаній частині нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні скарг захисника ОСОБА_6 на рішення, дії та бездіяльність слідчого та прокурора, які не могли бути оскаржені на стадії досудового розслідування, клопотання захисника ОСОБА_9 про витребування документів, клопотання прокурора про обрання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжного заходу, клопотань захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_6 обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу у зв`язку з вирішенням питання про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою та ОСОБА_11 у вигляді цілодобового домашнього арешту визнати скасованим.

В іншій частині ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Короткий зміст ухвали.
Ухвалою суду клопотання захисника ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту для усунення недоліків - задоволено частково.

Обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.161 ч.1, ч.2 ст.15, ч.3 ст.346, ст.14 , ст.146 ч.2, ст.436 КК України, повернуто прокурору Одеської обласної прокуратури для усунення недоліків протягом розумного строку.

В клопотаннях захисника ОСОБА_6 про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні, - про визнання дій слідчих при проведенні негласних слідчих (розшукових) цій незаконними та відповідно докази недопустимими; - про визнання дій прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 , а саме обмеженні сторони захисту у строках,та місці відкриття матеріалів сторони захисту, та ненадання письмового підтвердження про відкриття стороною захисту матеріалів та надання до них доступу прокурору незаконними; - про визнання незаконними та скасування рішення прокурора про відмову у задоволення клопотання захисника ОСОБА_6 від 04.04.2017р. щодо проведення процесуальних цій; - про визнання незаконними та скасування рішення прокурора від 30.08.2017р. про відмову у задоволенні клопотання захисника щодо закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 ; - про скасування постанови про відмову у задоволення клопотання від 14.09.2017р. щодо проведення слідчих дій; - про визнання бездіяльності слідчого в ОВС ОСОБА_12 , яке виявилося у не проведенні слідчих дій-допиту у якості свідка в присутності ОСОБА_7 професора Кондратенка; - про скасування постанови про відмову у задоволення клопотання від 03.05.2017р. щодо проведення слідчих цій; - про визнання дій слідчого в ОВС ОСОБА_13 , яке виявилося у проведенні 27.02.2017р. допиту у якості потерпілого ОСОБА_14 незаконними, та відповідно протоколу допиту потерпілого ОСОБА_14 недопустимим доказом; - про визнання незаконним та скасування рішення слідчого ОСОБА_15 від 08.08.2017р. про визнання потерпілим ОСОБА_16 ; - про визнання незаконним та скасування рішення слідчого ОСОБА_13 від 27.02.2017р. про визнання потерпілим ОСОБА_17 - відмовлено.

Клопотання захисника ОСОБА_9 про зобов`язання прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_5 про надання можливості ознайомлення з оригіналами документів кримінального провадження, а саме матеріалами фотозйомки, звуко - та відеозапису, які є додатками до протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дії, та які зазначені в розділі 1 Реєстру матеріалів досудового розслідування під №№ 64, 65, 68-80- задоволено.

Клопотання прокурора про обрання ОСОБА_7 , обвинуваченому у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.161 ч.1, ч.2 ст.15, ч.3 ст.346, ст.14, ст.146 ч.2, ст.436 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задоволено.

Обрано запобіжний захід ОСОБА_7 - у виді тримання під вартою в ОСД УДПтСУ в Одеській області строком на 60 днів - до 16.12.2017 року.

Клопотання прокурора про обрання ОСОБА_8 , обвинуваченому у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.161 ч.1, ч.2 ст.15, ч.3 ст.346, ст.14 , ст.146 ч.2, ст.436 КК України, запобіжного заходу у виді домашнього арешту - задоволено.

Покладено на ОСОБА_8 такі обов`язки: цілодобово не відлучатися з місця проживання без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місця роботи; утримуватися від спілкування із потерпілими, свідками та іншими особами у кримінальному провадженні, прибувати в суд за викликом суду, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В задоволенні клопотань захисників ОСОБА_18 та ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт ОСОБА_7 - відмовлено, в клопотанні обвинуваченому ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу - відмовлено.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі прокурор вважає, що ухвала районного суду підлягає скасуванню як незаконна та необґрунтована, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Посилаючись на висновок Верховного Суду України, який зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 42 КПК України обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України, а обвинувальний акт, згідно із п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України, є однією із форм закінчення досудового розслідування, прокурор вважає, що попри відсутність в обвинувальному акті конкретної вказівки на те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано, обставини, які відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченої у його вчиненні, розмір процесуальних витрат, викладено чітко і конкретно.

Вказує, що наведені в обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , фактичні дані, у своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою, а отже, й обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не викликає сумнівів.

Зауважує, що практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року), враховуючи вищенаведене, вважає, що можна дійти до висновку про відсутність підстав стверджувати, що в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не сформовано обвинувачення, а викладені доводи в ухвалі Суворовського районного суду м. Одеси від 19.10.2017, відповідно до вищевказаного правового висновку Верховного Суду України, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодить суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Зазначає, що повернення обвинувального акта по формальним, дріб`язковим, надуманим підставам, призводить лише до затягування судового розгляду кримінального провадження та йде в розріз з загальними засадами кримінального провадження, визначеними ст.ст. 21, 28, 314 ч. 1 КПК України, згідно яких кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк стало предметом судового розгляду.

Крім того, прокурор звертає увагу на те, що суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає ст.ст. 291, 292 КПК України, зокрема: якщо він містить положення, що суперечать одне одному; містить недопустиму натуралізацію опису злочину; не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором; до нього не долучені передбачені законом додатки. Разом з тим, досудовим слідством всі вищеперераховані вимоги закону були дотримані.

Вважає зазначені судом в ухвалі недоліки надуманими й такими, що не відповідають дійсності, а тому не можуть бути підставою, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України для повернення обвинувального акта прокурору.

В апеляційній скарзі захисник, вказує, що Суворовським районним судом м. Одеси у підготовчому засіданні були порушені вимоги ч.3 ст. 314, ст. 315 КПК України, так за наявності підстав для повернення обвинувального акта було вирішено питання про підготовку до судового розгляду внаслідок яких, на думку сторони захисту, незаконно розглянуто клопотання сторони обвинувачення щодо продовження запобіжного заходу, клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, клопотання про витребування документів та скарги сторони захисту, а тому захисник вважає, що оскаржувана ухвала у частині відмови у задоволенні його скарг на рішення, дії та бездіяльність слідчого та прокурора, які не могли бути оскаржені на стадії досудового розслідування, задоволення клопотання захисника ОСОБА_9 про витребування документів, про задоволення клопотання прокурора про обрання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжного заходу, відмови у задоволенні його клопотання та захисника ОСОБА_10 про заміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу - є незаконною та підлягає скасуванню.

Одночасно вважає, законною оскаржувану ухвалу в частині повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків, та не оскаржує її в цій частині.

Зазначає, що подані ним скарги в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 стосувалися рішень, дій та бездіяльності слідчого або прокурора, які не включено до встановленого ч.1 ст. 303 КПК України переліку скарг, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, а тому вважає, що вказані скарги можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.

Звертає увагу, що 18.10.2017 року володільцем майна ОСОБА_19 було подано на адресу суду скаргу на бездіяльність та дії прокурора Одеської області ОСОБА_20 , на дії та рішення слідчого в ОВС ОСОБА_21 , які не могли бути оскаржені на стадії досудового розслідування та стосуються належного їй тимчасово вилученого майна.

У ході проведення підготовчого судового засідання вказана особа була незаконно видалена із залу суду, а скаргу її у встановленому законом порядку не розглянуто та поставлені у ній питання не вирішені під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314- 316 цього Кодексу.

Сторона захисту зауважує, що судом було прийнято рішення про задоволення клопотання прокурора про обрання ОСОБА_7 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою та клопотання прокурора про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Однак, в матеріалах справи такі клопотання про обрання запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - відсутні. Відсутні і жодні відомості щодо вручення обвинуваченим та захисникам такого клопотання. З чого робить висновок, що суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу та ухвалення рішення у цій частині вийшов за межі наданих йому кримінальним процесуальним законом повноважень та вирішив питання, яке стороною обвинувачення у встановленому порядку на розгляд суду не виносилося.

Вказує, що не може вважатися належним винесенням на розгляд суду питання щодо застосування запобіжного заходу на підставі клопотання про продовження строків тримання під вартою від 13.10.2017р. прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 та застосування до обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу із цих підстав, оскільки клопотання прокурора не відповідає ані вимогам, встановленим ст. 199 КПК України встановленого для такого роду клопотань, ані вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України що стосуються питання обрання запобіжного заходу.

Крім того, захисник зазначає, що в порушення вимог кримінального процесуального закону задовольняючи клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою , суд не встановив чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, а тому безпідставно не постановив ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу. Разом з тим, зауважує, що суд безпідставно відмовив йому у задоволенні клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
04.10.2017р. на адресу Суворовського районного суду м. Одеси надійшли обвинувальний акт й додані до нього документи за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 14, ч.1 ст.346, ч.2 ст.15, ч.3 ст.346, ч.5 ст.27, ч.1 ст.161 КК України, та ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 14, ч.1 ст.346, ч.2 ст.15, ч.3 ст.346, ч.1 ст.161 КК України.

Під час підготовчого судового засідання, з`ясувавши позицію прокурора ОСОБА_5 щодо можливості призначення до судового розгляду зазначеного обвинувального акта та клопотання прокурора про обрання запобіжних заходів відносно обвинувачених, заслухавши з цих же питань й підтримавших думку прокурора, представників потерпілих ОСОБА_16 і ОСОБА_17 - ОСОБА_22 та відповідно ОСОБА_23 , вислухавши думку захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 та обвинувачених ОСОБА_8 й ОСОБА_7 , які заперечували проти призначення до судового розгляду обвинувального акту та просили повернути останній для усунення недоліків, та крім того просили змінити запобіжний захід відносно ОСОБА_7 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, та крім того дослідивши та з`ясувавши думки учасників судового засідання з приводу наданих на адресу суду захисником ОСОБА_6 низки скарг, дослідивши надані на розгляд суду відповідні процесуальні документи, колегія суддів дійшла висновку про те, що обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , слід повернути прокурору Одеської обласної прокуратури для усунення недоліків протягом розумного строку.

Повертаючи обвинувальний акт, суд послався на те, що він не відповідає вимогам закону. Так, в порушення вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, воно є неконкретним та незрозумілим, що є перешкодою для судового розгляді кримінального провадження по суті, обвинувальний акт складено відносно ОСОБА_7 і ОСОБА_8 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.161, ч.2 ст.15, ч.3 ст.346, ст.14 , ч.2 ст.146, ст.436 КК України, однак, із змісту обвинувального акту вбачається, що ні ОСОБА_24 , ні ОСОБА_25 не інкриміновано вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 14, ч.2 ст.146, ст.436 КК України. Крім того, в порушення вимог п.7 ч.2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті вказано на наявність шкоди, завданої злочином в розмірі 9500грн, але не зазначені фактичні обставини, що стосуються виду шкоди (моральна, майнова, фізична), причинний зв`язок між вчиненим і шкодою, що настала, роль та ступінь кожного з обвинувачених.

Колегія суддів першої інстанції відмовляючи в задоволенні скарг захисника ОСОБА_6 , вважала, що вказані скарги не входять до переліку скарг, які можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження в суді. Наряду з цим, зазначені доводи захисника ОСОБА_6 підлягають належній перевірці й за наявності відповідних підстав усуненню разом з іншими виявленими судом недоліками обвинувального акта під час виконання органами досудового розслідування цієї ухвали.

Крім того, колегія суддів при вирішені питання про повернення обвинувального акта прокурору, дійшла до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора щодо обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо ОСОБА_8 - у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки погодилась з ризиками, які наведені прокурором в клопотаннях про обрання запобіжних заходів відносно вказаних осіб, які дали підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від органів досудового розслідування або суду або вдатися до спроб будь-яким чином перешкодити кримінальному провадженню, скоювати тиск на свідків та потерпілих, та відповідно про відмову в задоволенні клопотань захисників про зміну запобіжних заходів відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, прокурора та захисників на підтримку вимог апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України суддя має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Повертаючи обвинувальний акт, суд вказав, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, та зазначив, у чому саме полягає невідповідність.

Так, вимоги до обвинувального акта визначені у ст. 291 КПК України. За змістом п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин злочину, які прокурор вважає встановленим, правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Цих вимог закону при направленні до суду обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 14, ч,1 ст.346, ч.2 ст.15, ч.3 ст.346, ч.5 ст.27, ч.1 ст.161 КК України у повній мірі дотримано не було.

Як вбачається з обвинувального акта, сформульоване обвинувачення висунуте ОСОБА_7 і ОСОБА_8 є некоректним та незрозумілим.

Відсутність сформульованого обвинувачення є не лише прямим порушенням ч.2 ст. 291 КПК України щодо змісту обвинувального акта, але і вказує на порушення права ОСОБА_7 і ОСОБА_8 на захист та створює підґрунтя для порушення права особи на справедливий судовий розгляд в контексті положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що неодноразово констатовано Європейським судом із прав людини у рішеннях «Абрамян проти Росії», «Камасінскі проти Австрії», «Матточіа проти Італії», «Пелісьє та Сассі проти Франції» та інших.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер. До найменування кримінального провадження відноситься зокрема перелік кримінальних правопорушень у вчинені яких обвинувачуються особи щодо яких висунуте обвинувачення.

Натомість, обвинувальний акт складено відносно ОСОБА_7 і ОСОБА_8 за ознаками вчинення ними кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.161, ч.2 ст.15, ч.3 ст.346, ст.14 , ч.2 ст.146, ст.436 КК України. Однак, із змісту обвинувального акта вбачається, що ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_8 не інкриміновано вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 14, ч.2 ст.146, ст.436 КК України.

Таким чином, найменування кримінального провадження не відповідає змісту обвинувального акта що є порушенням вимог п.1 ч.2 ст.291 Кримінального процесуального Закону про що обґрунтовано вказано в ухвалі Суворовського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2017 року.

Крім того, в порушення вимог п.7 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті вказано на наявність шкоди, завданої злочином в розмірі 9500грн, але не зазначені фактичні обставини, що стосуються виду шкоди (моральна, майнова, фізична), причинний зв`язок між вчиненим і шкодою, що настала, роль та ступінь кожного з обвинувачених.

Наведені порушення закону у їх сукупності вказують на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, а тому він не може бути призначений до судового розгляду. Належним чином врахувавши ці обставини, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність повернення обвинувального акта в кримінальному провадженні № 0000065 за обвинуваченням ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 14, ч,1 ст.346, ч.2 ст.15, ч.3 ст.346, ч.5 ст.27, ч.1 ст.161 КК України прокурору, належним чином мотивувавши своє рішення.

Що стосується доводів захисника, які викладені в його апеляційній скарзі, щодо відмови суду в задоволенні його скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого та прокурора, апеляційній суд погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає, що ці скарги не передбачені ч.3 ст. 303 КПК України, як такі які можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження в суді.

Разом з цим, суд вірно вказав, що зазначені доводи захисника ОСОБА_6 підлягають належній перевірці й за наявності відповідних підстав усуненню разом з іншими виявленими судом недоліками обвинувального акта під час виконання органами досудового розслідування цієї ухвали.

Відповідно до Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати запобіжний захід, обраний обвинуваченому.
У разі надходження від учасників судового провадження клопотань про обрання, зміну чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження, перелік яких визначено ч. 2 ст. 131 КПК, суд розглядає їх відповідно до правил, передбачених статтями 131 - 213 КПК, з урахуванням положень пунктів 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.
Так, колегія суддів першої інстанції при вирішені питання про повернення обвинувального акта прокурору, дійшла до вірного висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора щодо обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо ОСОБА_8 - у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки прокурором наведені достатні дані на підтвердження ризиків, які дали підстави суду вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від органів досудового розслідування або суду або вдатися до спроб будь-яким чином перешкодити кримінальному провадженню, скоювати тиск на свідків та потерпілих. З цих же підстав судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено, в задоволенні клопотань захисників про зміну запобіжних заходів відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , апеляційний суд вважає вірним такий висновок суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано повернув обвинувальний акт у даному провадженні прокурору через невідповідність цього акта вимогам ст.291 КПК України.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора та захисника, на думку колегії суддів, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть зміну чи скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає рішення суду першої інстанції про повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків законним і обґрунтованим, так як викладені в ухвалі недоліки, допущені при складанні обвинувального акту, унеможливлюють призначення на його підставі судового розгляду.
Керуючись ст. 291, 346, 404, 407, 418 419, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:
Апеляційні скарги прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси, якою обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 14, ч.1 ст. 346, ч.2 ст. 15, ч.3 ст.346, ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 161 КК України, ОСОБА_8 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 14, ч.1 ст.346, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 346, ч.1 ст. 161 КК України, повернуто прокурору Одеської обласної прокуратури для усунення недоліків протягом розумного строку без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді