Справа № 761/3198/18
Провадження № 1-кп/761/1192/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві у кримінальному провадженні № 0014605 клопотання про звільнення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, працюючої на посаді головного товарознавця у ТОВ «ТЕК ТРЕЙД ЮКРЕЙН», раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

від кримінальної відповідальності за ст.366-1 КК України, суд,-

ВСТАНОВИВ:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-1 КК України, у зв`язку із дійовим каяттям.

Клопотання обгрунтоване тим, що ОСОБА_4 вперше вчинила кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, за яке законом передбачено покарання у виді штрафу до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот сорока годин, або позбавлення волі на строк до двох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, щиро розкаялася та активно сприяла у розкритті злочину та він погоджується на закриття кримінального провадження у зв`язку з дійовим каяттям, прокурор вважав за можливе звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України. .

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності з підстав, визначених у клопотанні.

Підозрювана ОСОБА_4 просила звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі ст..45 КК України, що скоєному щиро розкаялися, при цьому зазначила, що умислу неподання декларації у неї не було, оскільки вона не була обізнаною щодо необхідності подання такої декларації, а після того як дізналася одразу подала декларацію.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваної, вивчивши матеріали клопотання та надані в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.ч. 1, 2 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення /час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та інші обставини.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Так, статтею 366-1 КК України передбачена відповідальність за подання суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України "Про запобігання корупції", або умисне неподання суб`єктом декларування зазначеної декларації, або умисне неподання суб`єктом декларування зазначеної декларації
При цьому, відповідальність за цією статтею за подання суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей у декларації стосовно майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, настає у випадку, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму понад 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Суб`єктивною стороною кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України є психічне ставлення особи до дії, передбаченої вказаною статтею та її наслідків, виражене у формі умислу.

Зі змісту пред`явленого обвинувачення, що міститься у клопотання прокурора та матеріалах кримінального провадження вбачається, що дії ОСОБА_5 полягали у тому, що остання будучи суб`єктом декларування умисно не подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування

судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року, зазначено, що звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. Вчинення триваючого або продовжуваного злочину, двох або більше злочинів невеликої тяжкості, які утворюють сукупність (за винятком реальної), не може бути перепоною для застосування ст. 45 КК України.

Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажаннявиправити ситуацію, що склалася.

Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обгрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб.

Аналізуючи наведені дані, судом встановлено, що ОСОБА_4 будучи суб`єктом декларування не подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Разом з тим, матеріали кримінального провадження не містять даних на підтвердження умислу дій інкримінованих ОСОБА_6 тобто стороною обвинувачення не доведено умислу в діях ОСОБА_4 направлених на неподання декларації, у зв`язку з чим щодо останньої не можуть бути застосовані наслідки, визначені ст.45 КК України.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 N 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення від кримінальної відповідальності» визначено, що умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того,
закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті.
Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка
особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття,
примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності
та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної
події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).
При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної
відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового,
апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися
(незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з
відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до
апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що
діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що
воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також
що умови та підстави її звільнення від кримінальної
відповідальності передбачені КК ( 2341-14 ). Тільки після цього
можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК
( 1001-05, 1002-05, 1003-05 ) порядку відповідне судове рішення.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора є необґрунтованим, а відтак не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.45, ст.366-1 КК України, ч.2 ст.284, 285-288 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої №10 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0014605 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 за ст. 366-1 КК України у зв`язку з дійовим каяттям та повернути його прокурору для здійснення кримінального провадження у загальному порядку.

Ухвала оскрженню не підлягає.

Суддя: