Провадження №1-кс/760/4364/18
Справа №760/7223/18

УхВАЛА
і м е н е м У к р а ї н и
12 квітня 2018 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на постанову старшого детектива Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю ОСОБА_7 від 22.02.2017 року про відмову у визнанні особи потерпілим у кримінальному провадженні № 0000821 від 22.11.2017 року та на постанову старшого детектива Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю ОСОБА_7 від 28.02.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000821 від 22.11.2017 року у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.1 ст. 284 Кримінального кодексу України, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову старшого детектива Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю ОСОБА_7 від 22.02.2017 року про відмову у визнанні особи потерпілим у кримінальному провадженні № 0000821 від 22.11.2017 року та на постанову старшого детектива Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю ОСОБА_7 від 28.02.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000821 від 22.11.2017 року у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.1 ст. 284 Кримінального кодексу України.
Вимоги скарги мотивовані тим, що в провадженні Національного антикорупційного бюро України перебувають матеріали кримінального провадження № 0000821 від 22 листопада 2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 368 КК України. 28 лютого 2018 року постановою старшого детектива було закрито зазначене кримінальне провадження в частині ч. 4 ст. 368 КК України, у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення. Вважає, що винесена постанова є незаконною та підлягає скасуванню.
Зазначає, що під час досудового розслідування кримінального провадження за наслідками якого була винесена постанова про закриття кримінального провадження, старшим детективом ОСОБА_7 були проведені лише допити зазначених у заяві про злочин осіб, а саме: адвоката ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , старшого детектива НАБУ ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , в інтересах якого і подана скарга.

Автор скарги зазначає, що співставивши пояснення зазначених вище осіб старший детектив ОСОБА_7 дійшов висновку проте, що їх пояснення відрізняються від обставин про які повідомив ОСОБА_6 та які викладені у заяві про злочин.

Серед іншого в скарзі вказується також і на те, що старшим детективом НАБ України ОСОБА_7 не було вчинено всіх дій для з`ясування істини , яка має вирішальне значення для вирішення питання про наслідки закінчення досудового розслідування, при цьому зазначається, що вирішення питання для з`ясування причин розбіжностей у показаннях свідків можливе шляхом проведення одночасного допиту свідків.

Скаржник вказує на те, що старшим детективом ОСОБА_7 не було проведено більшості першочергових та необхідних слідчих дій, вважає, що необхідно було проводити негласні слідчі дії, а саме: аудіо-, відеоконтроль особи (ст. 260 КПК України), зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (стаття 263 КПК України), зняття інформації з електронних інформаційних систем (стаття 264 КПК України), встановлення спостереження за особою (стаття 269 КПК України), проведення обшуку, як за місцем роботи, так і за місцем проживання детектива.

З навдених вище підстав адвокат ОСОБА_5 вважає, що досудове розслідування вказаного кримінального провадження здійснювалося з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства України, неповним та поверхневим проведенням слідчих дій, невчиненням дій, направлених на зібрання та аналіз доказів, що призвело по винесення неправомірної постанови.

Також, адвокат в своїй скарзі вказує на те, що листом від 23 лютого 2018 року за вих. №131-252/7928, старшим детективом ОСОБА_7 було повідомлено, що в ході досудового розслідування кримінального провадження прийнято процесуальне рішення про відмову у визнанні ОСОБА_6 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000821 від 22.11.2017 року про що його повідомлено шляхом направлення копії відповідної постанови.
Постанову детектива про відмову у визнанні потерпілим, він вважає незаконною та необґрунтованою, виходи з наступного. Відповідно до ч.2 ст. 55 КПК україни, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Досудове розслідування кримінального провадження № 0000821 здійснюється за фактом висловлення старшим детективом Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_10 прохання щодо надання неправомірної вигоди в особливо великому розмірі.
При цьому, прохання надання неправомірної вигоди або «вимагання хабаря», зазначає в скарзі заявник, прямо впливає на хід досудового розслідування кримінального провадження № 0000276 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України за фактом декларування недостовірної інформації суддею Вищого адміністративного суду України ОСОБА_6 , в якому ОСОБА_6 знаходиться в статусі підозрюваного, а ОСОБА_10 сташим детективом зазначеного досудового розслідування.
А отже, вважає автор скарги, із зазначеного можна зробити висновок про те, що кримінальним правопорушенням, що передбачене ч.4 ст. 368 КК України та яке вчинене ОСОБА_10 , завдається пряма шкода правам та інтересам ОСОБА_6 , полягає в провадженні здійснення відносно ОСОБА_6 незаконного кримінального переслідування у разі відмови надати таку неправомірну вигоду також, зазначений хлочин праямо порушує право власності особи на вільне розподяження власними грошовими коштами.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримала скаргу та просила її задовольнити, з підстав викладених у ній та вважає, що органу досудового розслідування необхідно провести як одночасний допит свідків, з метою усунення розбіжностей у їхніх показаннях так і негласні слідчі дії.

Представник Національного антикорупційного бюро України у судове засідання не з`явився, Національного антикорупційного бюро України про час та місце розгляду справи повідомлене належним чином.
Заслухавши пояснення сторіни кримінального провадження, дослідивши додані до скарги документи та оглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00821 від 22 листопада 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 368 КК України, слідчим суддею встановлено наступне.

В провадженні Національного антикорупційного бюро України знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 00821 від 22 листопада 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 368 Кримінального кодексу України.

З постанови старшого детектива Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00821 від 22 листопада 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 368 Кримінального кодексу України вбачається, що під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження були допитані свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

За наслідками проведеного досудового розслідування старшим детективом Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю ОСОБА_7 в оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження серед іншого зазначено, що аналізуючи зміст заяви поданої ОСОБА_5 зі змістом наданих ОСОБА_6 свідчень встановлено, що наведені у них дані суперечать одні одному, зокрема в частині участі адвоката ОСОБА_8 в ході допитів свідка ОСОБА_12 , а також висловлення саме працівником Національного бюро ОСОБА_10 прохання надати неправомірну вигоду, що було адресовано саме ОСОБА_13 у присутності адвоката ОСОБА_8 ..

У зв`язку із чим під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження старший детектив ОСОБА_7 прийшов до висновку про відсутність самої події кримінального правопорушення, передбаченого статтею 368 КК України, а тому кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 284 КПК України.

Відповідно до частини 1 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 року у справі за зверненням жителів м. Жовті Води, частину першу ст. 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку, суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Відповідно до частини 2 статті 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 94 КПК України слідчий, прокурор за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно частини 1 статті 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу … покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

У відповідності до положень частини 1-3 статті 93 КПК України Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до вимог статтей 2, 84 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема , в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (стаття 110 КПК України).

На слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Однак, як убачається з матеріалів, на підставі яких прийнято рішення про закриття кримінального провадження, вказані вимоги не були повністю дотримані.

Приписами частини 5 статті 40 КПК України передбачено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Відповідно до частини 3 статті 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Відповідно до статті 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження не вбачається, що адвокат ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 , звертався до органу досудового розслідування з клопотанням про проведення одночасного допиту тих свідків, одночасний допит яких на його думку необхідно було б провести і про необхідність одночасного допиту яких він вказує у своїй скарзі.

Однак, враховуючи ту обставину, що про таку слідчу дію, як одночасний допит свідків зазначається безпосередньо в скарзі на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя погоджується, що проведення такої слідчої дії є доцільним під час досудового розгляду вказаного кримінального провадження, з метою усунення розбіжностей у показах свідків та повного з`ясування всіх обставин, які підлягають доказуванню кримінальному провадженні, визначених статтею 91 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя зазначає, що в порушення вимог статті 94 КПК України не було досліджено та надано правову оцінку розбіжностям, що містяться в показаннях свідків: ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 .

Разом із цим, слідчий суддя погоджується із тим, що при проведенні досудового розслідування детектив (слідчий) чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення, однак все зазначене вище у своїй сукупності не дозволяє слідчому судді погодитися із законністю та обґрунтованістю оскаржуваної постанови.

Крім того, слідчим суддею встановлено, що в провадженні Національного антикорупційного бюро України перебуває кримінальне провадження № 0000821 від 22.11.2017 року за ч.4 ст. 368 КК України.
Постановою детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_7 від 22.02.2018 відмовлено в визнанні потерпілою ОСОБА_6 .
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Згідно ст. 55 КПК України, в основі набуття юридичною особою статусу потерпілого кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактичної (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальної (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не - передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов.
Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим кодексом.
Частина 5 ст.55 КПК України надає слідчому або прокурору право винести постанову про відмову у визнанні потерпілим, в тому разі, якщо повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.
Не зважаючи на це, детектив в порушення вказаних вище вимог ст. 55 КПК України, незаконно відмовив у визнанні його потерпілим, чим порушив його законні права та інтереси та безпідставно усунув від участі у кримінальному провадженні, а тому постанова про відмову у визнанні потерпілою підлягає скасуванню.
Оскільки статусу потерпілого ОСОБА_6 набув як з моменту подання заяви про вчинення кримінального правопорушення, та з моменту винесення відповідного рішення, то він набув статусу потерпілого автоматично, при цьому у нього, відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України виникли права і обов`язки, однак, не була вручена пам`ятка про процесуальні права та обов`язки, а відтак приходить до висновку про скасування постанови.
На підставі викладеного, керуючись статтями 303, 307, 309, 369, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
Скаргу задовольнити.
Скасувати постанову старшого детектива Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю ОСОБА_7 від 28.02.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000821 від 22.11.2017 року у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.1 ст. 284 Кримінального кодексу України.
Скасувати постанову старшого детектива Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю ОСОБА_7 від 22.02.2017 року про відмову у визнанні особи потерпілим у кримінальному провадженні № 0000821 від 22.11.2017 року.
Зобов`язати уповноважених службових осіб Національного антикорупційного бюро України вжити відповідні процесуальні дії щодо залучення ОСОБА_6 до кримінального провадження № 0000821 у якості потерпілого.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1