Дата документу Справа № 778/6357/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/1357/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2017 року поновлено процесуальний строк, передбачений ч. 6 ст. 173 КПК України.

Клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_10 задоволено.

Накладено арешт на майно, що вилучене під час обшуку 20 вересня 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

- 2 фотокартки на глянцевому папері;

- фотоапарат «Canon» в корпусі бронзового кольору, модель РС 1486, NO 62;

- системний блок чорного кольору «SOLIX AMD ATHLON II».

Згідно зі змістом судового рішення, до суду звернувся слідчий з клопотанням про арешт майна, мотивуючи свої вимоги тим, що в провадженні СУ ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002966 від 16 серпня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

20 вересня 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , проведено санкціонований обшук, в ході якого вилучено майно, яке належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 2 фотокартки на глянцевому папері; фотоапарат «Canon» в корпусі бронзового кольору, модель PC 1486, NO 62; системний блок чорного кольору «SOLIX AMD ATHLON II».

Орган Національної поліції вважав, що речі, які були вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , мають істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, а тому з метою збереження речових доказів слідчий просив накласти арешт на майно, яке вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя дійшла висновку про обґрунтованість клопотання слідчого, оскільки майно, на яке він просив накласти арешт, було виявлено та вилучено під час обшуку та відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, тому може бути використане як речові докази у кримінальному провадженні.

Враховуючи, що обшук було проведено 20.09.2017 року, клопотання було внесене до суду 21.09.2017 року, тобто у строк, визначений ч. 5 ст. 171 КПК України, але не було розглянуто через об`єктивні причини (розгляд заяви про самовідвід слідчого судді ОСОБА_11 , повторний автоматизований розподіл клопотання), тому слідчий суддя вважала за можливе поновити пропущений строк, передбачений ч. 6 ст. 173 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 зазначає, що копію ухвали нею було отримано 16.11.2017 року, що вбачається з заяви про видачу копії ухвали, в зв`язку з чим, просить поновити строк на подання апеляційної скарги. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою. Слідчим ОСОБА_12 були неправомірно вилучені предмети, які не мають жодного відношення до з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення та не вказані в ухвалі, як такі, що можуть бути вилучені. Також не зрозуміло як підтверджується, що слідчий звернувся з клопотанням про арешт майна 21.09.2017 року, так як у офіційному реєстрі документообігу суду відсутні відомості про реєстрацію такого клопотання. Клопотання про арешт майна розглядалось слідчим суддею 12 днів, чим було порушено ч. 1 ст. 172 КПК України, оскільки розгляд клопотання про арешт майна повинен бути здійснений слідчим суддею не пізніше двох днів. До того ж слідчим суддею проігноровані вимоги кримінального процесуального законодавства, які містяться у ч. 2 ст. 172 КПК України. Під час розгляду клопотання про арешт майна слідчим суддею не було встановлено, що вилучене майно, містить у собі сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Жодного обґрунтування того, що вилучені предмети відповідають критеріям речових доказів, в ухвалі не наведено.

На підставі викладеного, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0002966 від 16.07.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , прокурора, який вважав за необхідне ухвалу слідчого судді залишити без змін як законну та обґрунтовану, вивчивши матеріали провадження та, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню, з наступних підстав.
В частині вимог адвоката ОСОБА_9 щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів зазначає, що з огляду на час отримання копії рішення слідчого судді, і час звернення з апеляційною скаргою, строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2017 року, стороною захисту, не пропущений, а тому необхідності у поновленні зазначеного строку, колегія суддів не вбачає.
Щодо вимог апеляційної скарги по суті слід зазначити наступне.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Ні органом досудового розслідування, ні слідчим суддею не було дотримано зазначених вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Отже, кримінальний процесуальний закон покладає обов`язок на слідчого суддю перевірити чи відповідає клопотання про арешт вимогам закону, заслухати ініціатора подання клопотання та прокурора на предмет обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні.

Так, встановлено, що до суду звернувся слідчий з клопотанням про арешт майна, мотивуючи свої вимоги тим, що в провадженні СУ ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002966 від 16 серпня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 15 серпня 2013 року приблизно о 22 годині 47 хвилин, ОСОБА_13 , за попередньою змовою з ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та невстановленими досудовим розслідуванням особами, знаходячись на перехресті вулиць Немировича-Данченка та Тбіліської у місті Запоріжжі, діючи умисно, з метою вчинення умисного вбивства, здійснили постріли з автоматичної вогнепальної зброї - автомата «Калашникова», калібру 7,62 мм, та переробленого мисливського карабіну «Сайга», калібру 7,62 мм, по автомобілю «Mercedes-Benz» AMG G63», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під управлінням ОСОБА_15 , 1975 року народження, однак, довести свій злочинний намір до кінця не змогли, з причин, які не залежали від їх волі, оскільки потерпілий не постраждав та продовжуючи рух по проїжджій частині, зник у невідомому напрямку.
20 вересня 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , проведено санкціонований обшук, в ході якого вилучено майно, яке належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
2 (дві) фотокартки на глянцевому папері;
фотоапарат «Canon» в корпусі бронзового кольору, модель PC 1486, NO 62;
системний блок чорного кольору «SOLIX AMD ATHLON II».
У зв`язку з вищевикладеним, з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження, слідчий, за погодженням прокурора, просив накласти арешт на вищевказане майно.
Слідчий суддя, з посиланням на ч. 1 ст. 170 КПК України, задовольнив зазначене клопотання.
Проте колегія суддів не може погодитися із зазначеним рішенням слідчого судді, виходячи з такого.
Слідчий суддя, розглядаючи клопотання, не перевірила в повній мірі його на відповідність вимогам ст. 171 КПК України, правові підстави для накладення арешту, достатність доказів, які вказують на розмір можливої конфіскації, можливий розмір шкоди та цивільного позову, наслідки арешту для інших осіб, розумність співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Проте, приймаючи рішення про накладення арешту на грошові кошти, слідчий суддя дійшов хибного висновку про те, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення , а згідно ч. 2 цієї норми закону - документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Між тим, ні клопотання прокурора, ні ухвала слідчого судді не містять у собі посилань про те, що вилучені під час проведення обшуку речі у ОСОБА_8 відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Під час апеляційного розгляду прокурор посилався на необхідність проведення експертних досліджень з вилученими речами, але доказів на підтвердження цього не надав.
Отже, прокурор, заперечуючи проти апеляційної скарги посилався в цілому на матеріали провадження, без наведення конкретних доказів.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що ці докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину чи внесення відомостей про юридичну особу, щодо якої можуть застосовуватися заходи кримінально-правового характеру. Наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1, 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого.

Однак слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінила ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Враховуючи зазначене, а також те, що за матеріалами, які додані до клопотання слідчого, відсутні докази, що майно, на яке слідчий просив накласти арешт, набуті кримінально протиправним шляхом або є предметом кримінального правопорушення, тому існування правової підстави для арешту вилученого майна, з метою збереження речових доказів, спростовуються.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, а апеляційна скарга адвоката ОСОБА_9 задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого, як такого, що внесено до суду з порушенням вимог ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який, при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2017 року, якою поновлено процесуальний строк, передбачений ч. 6 ст. 173 КПК України, задоволено клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_10 та накладено арешт на майно, що вилучене під час обшуку 20 вересня 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_10 про накладення арешту на майно, що вилучене під час обшуку 20 вересня 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: 2 фотокартки на глянцевому папері; фотоапарат «Canon» в корпусі бронзового кольору, модель РС 1486, NO 62; системний блок чорного кольору «SOLIX AMD ATHLON II» відмовити.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4