Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа№ 1-15-570/2010р.
ВИРОК

Іменем України

30 липня 2010 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Чернієнка С.А.

при секретарі Вакулі А.Є.,

за участю прокурора Стоянова Р.В.,

підсудного та його захисника - адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_2, який народилася 11 грудня 1986 року у смт. Єланець Миколаївської області, є громадянином України, має середню спеціальну освіту, є неодруженим, раніше не судимим, працює інспектором енергонагляду філії Єланецького району ВАТ «Миколаївобленерго», проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2010 року, протягом дня, ОСОБА_2, обіймаючи посаду експедитора ТОВ «Одін», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Новозаводської, 16, будучи особою відповідальною за ввірені йому матеріальні цінності, у тому числі й грошові кошти, одержані від клієнтів вказаного товариства, отримуючи від представників останніх такі кошти в різних місцях м. Миколаєва, частинам привласнював їх з декількох сум, сплачених за поставлений товар, маючи при цьому на меті привласнити суму грошових коштів більшу як 10 000 грн., в результаті чого привласнив грошові кошти ТОВ «Одін» на загальну суму 11 539 грн. 31 коп.. якими розпорядився на власний розсуд.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 у предявленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, винним себе визнав повністю та повідомив, що 10 квітня 2010 року, він, працюючи експедитором ТОВ «Одін», будучи особою, відповідальною за ввірені йому матеріальні цінності, здійснював доставку клієнтам вказаного товариства по м. Миколаєву товар та одержував від них в якості оплати за цей товар грошові кошти. Десь до обіду йому зателефонував знайомий, якому він був винен

10000 грн., і став вимагати повернути борг. Він вирішив для сплати цього боргу привласнити частину коштів з тих, якими за товар будуть розраховуватися клієнти. З цією метою, одержуючи від клієнтів кошти, частину з них він дорогою до автомобіля, на якому розвозився товар, клав собі до кишені, а іншу частину - у сейф, що знаходився в автомобілі. При цьому кошти ткладені до кишені, він не перераховував, оскільки намагався приховати свої дії від водія - також працівника підприємства. В обіденний час, він зустрівся зі своїм товаришем і віддав йому борг. Зайві кошти близько 1 500 грн. залишилася у нього. При здачі коштів до каси він пояснив касиру, що не знає куди поділися привласнені ним кошти. Коли господарство звернулося до правоохоронних органів, він зізнався, що взяв ці кошти, та іще до порушення кримінальної справи повністю добровільно відшкодував завдані ним збитки. У вчиненому щиро кається.

Крім власних показань ОСОБА_2 вина підсудного у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю підтверджується й іншими доказами, що досліджені у ході судового слідства.

Так, свідок ОСОБА_3 суду повідомила, що вона працює у ТОВ «Одін» головним

бухгалтером. 10 квітня 2010 року їй зателефонувала касир підприємства ОСОБА_4 та повідомила, що при здачі у кінці робочого дня підсудним коштів, виявлено нестачу близько 11500 грн., про що вона доповіла керівництву. Після проведення звірки з клієнтами ТОВ було встановлено, що підсудний отримав від них ці кошти, але до каси підприємства не здав.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пвідомив, що на той час він працював на посаді ревізора ТОВ «Одін», займався інвентаризацією грошових коштів у звязку з цим випадком та підтвердив факт виявлення нестачі вказаної суми грошових коштів, які за даними клієнтів ТОВ «Одін» були передані підсудному, а також повідомив, що через декілька днів підсудний повністю відшкодував завдані підприємству збитки, внісши до каси відповідну суму грошових коштів.

Допитаний в ході судового слідства свідок ОСОБА_6 повідомив, що він обіймає посаду начальника служби безпеки ТОВ «Одін». 10 квітня 2010 року йому зателефонувала касир підприємства ОСОБА_4 і повідомила про нестачу грошових коштів, виявлену при здачі до каси з поставлений клієнтам товариства товар, який було ввірено підсудному, а також те, що цю нестачу ОСОБА_2 не міг ні чим пояснити. 12 квітня 2010 року після проведення інвентаризації він провів бесіду з підсудним, в ході якої останній стверджував, що не брав коштів, яких не вистачало, і при цьому не міг пояснити причину їх нестачі. В звязку з цим він звернувся до правоохоронних органів з проханням порушити кримінальну справу. Після звернення до правоохоронних органів ОСОБА_2 зізнався працівникам міліції у привласненні суми грошових коштів, яких не вистачало.

У сукупності наведені вище докази беззаперечно доводять вину підсудного у вчиненні інкримінованого йому злочину за викладених вище обставин.

Дії підсудного досудовим слідством правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 191 КК України, як привласнення ввіреного йому чужого майна.

При призначенні покарання підсудному суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує, що він вчинив умисний злочин середньої тяжкості, його особу, а саме те, що він є раніше не судимим, працює, має постійне місце проживання, за яким характеризуються посередньо, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та як обставини, що його помякшують, - щире каяття підсудного та добровільне повне відшкодування збитків, завданих злочином.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_2 за вчинений злочин покарання у виді штрафу у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 191 КК України, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, яке вважає таким, що відповідає особі підсудного та тяжкості вчиненого ним злочину.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 321-324, 330, 333-335, 343 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 510 (пятсот десять) гривень без позбавлення права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю.

Речові докази у справі - бухгалтерські та інші документи, а також диск, що долучені до матеріалів справи, - зберігати при справі.

Запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, обраний щодо засудженого ОСОБА_2, до набрання вироком законної сили - залишити попереднім.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Головуючий: