Справа № 698/639/17
Провадження № 1-кп/698/115/17
17 листопада 2017 р.
Катеринопільский районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця селища Новоархангельск, Кіровоградської області, який проживає за адресою АДРЕСА_1 , з освітою вищою, пенсіонера, невійськовозобов`язаного, в силу ст. 89 КК України раніше несудимого, щодо якого заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися у вчинені злочину, передбаченого ст. 128 КК України, -
в с т а н о в и в:
27.02.2017 року прокурором Черкаської області ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України.
28.09.2017 року т.в.о. начальника слідчого відділення Катеринопільського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 , складено обвинувальний акт, який 28.09.2017 року затверджений прокурором Катеринопільського відділу Звенигородської місцевої прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 та 09.10.2017 року разом з реєстром матеріалів досудового розслідування вручений обвинуваченому ОСОБА_7 та його захиснику ОСОБА_6 ..
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просить призначити справу до судового розгляду, викликати в судове засідання представника потерпілого, обвинуваченого його захисника та свідків, оскільки вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України. Щодо визначених захисником підстав для повернення обвинувального акту зауважив, що твердження останнього про неконкретність обвинувачення є необґрунтованими і такими, що подані з метою затягування судового розгляду. Вважає, що зазначені захисником недоліки обвинувального акту можуть бути усунуті під час судового розгляду шляхом зміни чи доповнення обвинувачення.
В судовому засіданні ОСОБА_4 зазначена в обвинувальному акті як потерпіла повідомила, що є рідною матір`ю ОСОБА_9 , який внаслідок отриманого тяжкого тілесного ушкодження не може брати участі у судовому засіданні, але дієздатність останнього не була обмежена. Також повідомила про підтримання позиції прокурора щодо можливості призначення справи до судового розгляду.
Представник ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію прокурора щодо можливості призначення справи до судового розгляду.
Захисником обвинуваченого ОСОБА_6 заявлено, підтримане обвинуваченим ОСОБА_7 клопотання про повернення обвинувального акту прокурору через його невідповідність вимогам КПК України. Так, на думку захисника, обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить: викладення конкретних обставин кримінального правопорушення; викладення конкретного формулювання обвинувачення; зазначення форми вини, мотиву і мети злочину.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він, 14.04.2017 року у період часу з 11 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв., перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , умисно по черзі наніс по одному удару кулаком лівої та правої руки в область обличчя потерпілому ОСОБА_9 , від чого останній упав на узбіччя задньою частиною голови на виступаючий з землі шматок асфальту та втратив свідомість, що призвело до того, що ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми у вигляді перелому склепіння та основи черепа, травматичної субдуральної та внутрішньо-мозкової гематоми ліворуч, забою головного мозку, субарахнаїдального крововиливу, садно на верхній губі зліва. Черепно-мозкова травма відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Ушкодження у вигляді синців відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
На підставі викладеного прокурор вважає, що вказаними вище діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України необережне тяжке тілесне ушкодження.
Згідно п. 13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення та яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст.110 КПК України є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.
Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Виходячи з вищезазначеного вбачається, що обвинувальний акт повинен складатися з описової та резолютивної частин. В описовій частині зазначаються дані, які стали приводом та підставами початку досудового розслідування, обставини кримінальної події та під ознаки якого кримінального закону підпадають дії особи. В резолютивній частині підводяться підсумки кримінального розслідування, тобто особі висувається обвинувачення, яке відповідно до ст.ст. 369, 374 КПК України має бути вирішено у вироку суду.
При цьому, формулювання обвинувачення має бути конкретним, тобто в ньому повинно бути детально описано місце вчинення злочину, час, спосіб вчинення, зокрема конкретні дії (бездіяльність), які були скоєні обвинуваченим, ознаки суб`єктивної сторони злочину (форма вини, мотив, мета) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, оскільки зазначені обставини, відповідно до положень ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Зазначені вимоги національного закону узгоджуються з висновками Європейського суду з прав людини, викладеними у відповідних рішеннях.
Пунктом «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Так, Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» зазначив, що у п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод йдеться про необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (справа «Пелісьє та Сассі проти Франції», «Матточіа проти Італії», «І.Н. та інші проти Австрії»). Крім того, право бути детально поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пунктом «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції.
Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд повинен перевірити, чи відповідає обвинувальний акт у кримінальному провадженні вимогам ст. 291 КПК України та має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до диспозиції ст. 128 КК України суб`єктивна сторона злочину характеризується необережною формою вини, яка може виявлятися у виді як злочинної самовпевненості, так і злочинної недбалості, про що обов`язково має бути зазначене у формулюванні обвинувачення за вказаним складом злочину. Однак, формулювання обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_7 не містить відомостей ні про необережну форму вини останнього, ні визначення її видів. Натомість формулювання обвинувачення містить відомості про умисне заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень потерпілому, що суперечить визначеній в обвинувальному акті правовій кваліфікації за ст. 128 КК України.
Також у формулюванні обвинувачення пред`явленого ОСОБА_7 відсутні жодні відомості щодо таких обов`язкових ознак суб`єктивної сторони злочину як мотив та мета, які згідно з п. 2 ч. 1 ст. 91 КПК України входять до предмету доказування.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості як анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство). При цьому наведені слідчим обставини кримінальної події містять відомості про завдання тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , однак відомостей про дату та місце народження, місце проживання, громадянство вказаної особи обвинувальний акт не містить. Натомість у якості потерпілого у вказаному акті вказана ОСОБА_4 без зазначення підстав для представництва інтересів ОСОБА_9 , який є повнолітньою, дієздатною особою. Вказані недоліки унеможливлюють забезпечення прав потерпілого ОСОБА_9 під час судового розгляду.
Відповідно до ст. 291 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування є невід`ємною частиною обвинувального акта. Вимоги до реєстру матеріалів досудового розслідування зазначені у ст. 109 КПК України. Зокрема, в ньому повинні міститися номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.
Проте, ці вимоги закону слідчим виконані не в повній мірі.
Судом встановлено, що реєстр досудового розслідування не містить відомостей щодо осіб, які брали участь у проведенні слідчих дій, про проведення яких зазначено у пунктах 9,10. Також реєстр містить суперечності, які полягають у зазначенні про участь свідка ОСОБА_10 у різних процесуальних діях у один і той самий день та час (пункти 19,20).
При цьому неповнота даних реєстру досудового розслідування, не дає суду змоги перевірити дотримання норм кримінального процесуального закону при проведенні досудового розслідування.
За таких обставин, суд визнає, що обвинувальний акт містить істотні прогалини у викладенні фактичних обставин, а відтак і у формулюванні обвинувачення, а отже, є неконкретним, що призводить до порушення права обвинуваченого на захист від конкретного обвинувачення. Крім того, не зазначення у обвинувальному акті повних відомостей про потерпілого призводить до порушення права останнього на участь у судовому розгляді.
Таким чином, суд визнає, що вказані вище обставини перешкоджають об`єктивному, повному і всебічному судовому розгляду та унеможливлюють ухвалення судом законного рішення. Отже, обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору згідно п. 3 ч. 3 ст.314 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 290,291,п. 3 ч. 3 ст.314 КПК України,-
Клопотання захисника ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору - задовольнити.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Катеринопільський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.
Головуючий ОСОБА_1 .