справа № 208/7333/17
провадження № 1-м/208/2/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2018 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське матеріали клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ Дніпропетровської обл., громадянина України, засудженого вироком Желєзнодорожнього районного суду м. Рязані від 14.07.2016 року,

В С Т А Н О В И В:

До Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Желєзнодорожнього районного суду м. Рязані від 14.07.2016 року відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідність із законодавством України.

Із посиланням на положення ст. 9 Конституції України, ст.ст. 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року заявник просить суд визначити норми КК України, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винним вироком від 14.07.2016 р., визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 на підставі вироку Желєзнодорожнього районного суду м. Рязані від 14.07.2016 р.

Прокурор вважав за можливим задовольнити клопотання Міністерства юстиції України в повному обсязі.

Заявник до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього документи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Вироком Желєзнодорожнього районного суду м. Рязані від 14.07.2016 р. встановлено, що ОСОБА_5 вчинив замах на незаконний збут наркотичних засобів в великому розмірі, організованою групою, з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (в тому числі мережу «Інтернет»), тобто вчинив умисні дії, безпосередньо спрямовані на незаконний збут наркотичних засобів в великому розмірі, організованою групою, з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (в тому числі мережу «Інтернет»), коли при цьому злочин не було доведено до кінця по не залежним від нього обставинам; ОСОБА_4 вчинив замах на незаконний збут наркотичних засобів в особливо великому розмірі, організованою групою, з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (в тому числі мережу «Інтернет»), тобто вчинив умисні дії, безпосередньо спрямовані на незаконний збут наркотичних засобів в особливо великому розмірі, організованою групою, з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (в тому числі мережу «Інтернет»), коли при цьому злочин не було доведено до кінця по не залежним від нього обставинам.

ОСОБА_4 визнаний винним в здійсненні злочинів та йому призначено покарання: за ч.3 ст.30, п.п. «а,г» ч.4 ст. 228.1 КК РФ із застосуванням ст. 64 КК РФ в вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) років; за ч. 3 ст. 30 ч. 5 ст. 228.1 КК РФ із застосуванням ст. 64 КК РФ 6 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч. 3 ст. 69 КК РФ за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань остаточно визначено ОСОБА_4 7 (сім) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 14.07. 2016 року. Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування ним покарання час затримання в порядку ст.ст.91-92 КПК РФ та тримання під вартою в період з 10.10.2015р. по 13.07.2016 р. включно.

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що вступив в законну силу, вирок Желєзнодорожнього районного суду м. Рязані від 14.07.2016 набрав законної сили 26.07.2016 року.

Станом на 31.07.2017 р. відбута частина покарання становить 1 рік 09 місяців 21 день, невідбутий строк складає 5 років 02 місяці 09 днів.

Згідно доданої до клопотання заяви ОСОБА_4 просить перевести його для подальшого відбування покарання на території України.

Останнім відомим місцем реєстрації ОСОБА_4 на території України є адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.3 ст.30 КК РФ замахом на злочин визнається умисна дія (бездіяльність) особи, безпосередньо направлені на здійснення злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця через незалежні від цієї особи обставини. Ч. 3 ст. 30 КК РФ відповідає ч.2 ст. 15 КК України, згідно якої замах на злочин є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин,які не залежали від її волі.

П.п. «а,г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ передбачена відповідальність за незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (в тому числі мережу «Інтернет»), в великому розмірі, організованою групою. Передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до двадцяти років. Відповідно до ч. 3 ст. 307 КК України незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою, в великих розмірах карається позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Ч. 5 ст.228.1 КК РФ передбачає відповідальність за незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою, з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (в тому числі мережу «Інтернет»), в особливо великому розмірі. Покарання призначається у вигляді позбавлення волі на строк від п`ятнадцяти до двадцяти років з позбавленням права займати відповідні посади або займатись відповідною діяльністю на строк до двадцяти років чи без такого та зі штрафом в розмірі від одного міліонна рублів або в розмірі заробітної плати чи іншого прибутку засудженого за період до п`яти років або без такого або довічним позбавленням волі. Відповідно до ч. 3 ст. 307 КК України незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою, в особливо великих розмірах карається позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Згідно положень ст. 64 КК РФ при наявності виключних обставин може бути призначено покарання нижче нижчого рівня, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, чи суд може призначити більш м`який вид покарання, ніж передбачено цією статтею, чи не застосувати додаткове покарання, яке передбачене в якості обов`язкового. Зазначеній нормі відповідає ст. 69 КК України, відповідно до якої за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, вмотивуваши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу. На підставах ч. 1 ст. 69 КК України суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове.

Ч.3 ст.69 КК РФ визначено, якщо хоча б один із злочинів, здійснених за сукупністю, є тяжким або особливо тяжким злочином, то остаточне покарання призначається шляхом часткового або повного складання покарань. При цьому остаточне покарання у вигляді позбавлення волі не може перевищувати більш ніж на половину максимальний строк покарання у вигляді позбавлення волі, передбачений за найбільш тяжкий із вчинених злочинів. Правила складання покарань за сукупністю злочинів визначені ч. 2 ст. 70 КК України, якщо хоча б один із злочинів є умисним тяжким або особливо тяжким, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Крім того, при призначенні покарання за незакінчений злочин за законодавством України має враховуватись ст. 68 КК України, відповідно до якої за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Згідно положень ч.4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідний злочин.

За ч.2 ст.15 ч.3 ст.307 КК України строк покарання не може перевищувати 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

За ч.2 ст.15 ч.3 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України може бути призначене покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі без конфіскації майна.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 9, 11 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб ст.ст. 372, 602, 609, 610 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Привести у відповідність із законодавством України вирок Желєзнодорожнього районного суду м. Рязані від 14.07.2016 року, яким ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч.3 ст.30, п.п. «а,г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ із застосуванням ст. 64 КК РФ, ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1, із застосуванням ст. 64 КК РФ, ч. 3 ст. 69 КК РФ до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за ч.2 ст.15, ч.3 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, до 7 (семи) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання рахувати з 14 липня 2016 року.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк призначеного покарання строк тримання під вартою в період з 10.10.2015р. по 13.07.2016 р., включно.

Ухвала може бути оскаржена в Апеляційний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України та центрального органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.

Суддя ОСОБА_1