Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху

29 травня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_2 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року,

в с т а н о в и в:

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України та, із застосуванням ст. 69 цього Кодексу, призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України суд звільнив ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки, та поклавши на нього обов`язки, передбачені законом.

Цим же вироком суд вирішив питання щодо речових доказів та відшкодування процесуальних витрат.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, прокурор Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить дослівно:

«1. Вирок Подільського районного суду м. Києва від 03.04. 2017 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 289 КК України змінити у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, зазначивши у резолютивній частині вироку відсутність застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна, а також зазначити про залік досудового тримання під вартою з 29.09.2016 згідно з правилами ст. 72 КК України.
2. Вирок Подільського районного суду м. Києва від 03.04.2017 відносно ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 289 КК України скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
3. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 289 КК України покарання у виді 7 років позбавлення волі.

4. В іншому вирок залишити без змін.»

Перевіркою вказаної скарги на предмет її відповідності вимогам ст. 396 КПК України, встановлено, що вона не в повній мірі відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.
Так, у відповідності до вимог, передбачених пунктом 4 ч. 2 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі, поряд з іншими даними, повинні бути зазначені вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Між тим, як вбачається зі змісту апеляційної скарги, прокурором ці вимоги додержані не були.

Зокрема, вимоги апелянта про одночасну зміну та скасування вироку Подільського районного суду м. Києва від 03.04.2017, з ухваленням нового вироку щодо ОСОБА_3 та призначення йому більш суворого покарання, не узгоджуються з положеннями ст. 407 КПК України, якою визначені повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги та яка не передбачає одночасної зміни та скасування судового рішення щодо одного й того ж обвинуваченого.

Більш того, вимоги апеляційної скарги, викладені в пунктах 1 і 2 є взаємовиключаючими, оскільки неможливо одночасно змінювати вирок із зазначенням у його резолютивній частині про незастосування додаткового покарання у виді конфіскації майна та ухвалювати новий вирок, яким, як пропонується в апеляційній скарзі, призначити ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 289 КК України покарання у виді 7 років позбавлення волі, але нічого не говориться про застосування чи незастосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.
Також не зрозуміло, виходячи з чого прокурор вважає, що застосування положень ч. 5 ст. 72 КК України можливе лише у разі зміни вироку, і не можливе у разі ухвалення нового вироку, якщо він дійшов висновку про те, що призначене судом покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Крім того, заявляючи в апеляційній скарзі вимоги про скасування вироку в частині призначеного покарання та ухвалення нового вироку, прокурор, незважаючи на вимоги п. 5 ч. 2 ст. 396 КПК України, не зазначає про наявність у нього клопотань про дослідження доказів, принаймні в частині даних про особу обвинуваченого, які були досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та призвели до призначення обвинуваченому явно несправедливого покарання внаслідок м`якості.

Враховуючи наведе, а також ту обставину, що, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, апеляційна скарга подана прокурором не може бути визнана такою, що за своїм змістом відповідає вимогам закону, а саме вимогам, передбаченим ч. 2 ст. 396 КПК України

Наведені в ухвалі судді-доповідача недоліки апеляційної скарги є перешкодою для відкриття апеляційного провадження, а тому, відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 399 КПК України, вона підлягає залишенню без руху, з наданням прокурору достатнього строку для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 398, 399 КПК України,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_2 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 рокузалишити без руху, встановивши строк для усунення виявлених недоліків сім днів з дня отримання копії цієї ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва
ОСОБА_1

Справа № 11-кп/796/1359/2017