Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року
м. Київ

Провадження № 51-842ск18

Верховний суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 жовтня 2017 року стосовно ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням прокурор звернувся до касаційного суду з касаційною скаргою, яка не відповідала вимогам ст. 427 КПК, а тому ухвалою

від 19 січня 2017 року її було залишено без руху та надано семиденний строк на усунення недоліків.
У цій ухвалі касаційного суду зазначалося, що усупереч п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга прокурора не містила правового обґрунтування заявлених ним вимог щодо необхідності скасування ухвали суду апеляційної інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого внаслідок м`якості відповідно до статей 412-414 КПК. Касаційна скарга не містила конкретизації того, у чому саме проявилися зазначені порушення.
У межах встановленого строку прокурор повторно звернувся до касаційного суду зі скаргою, аналогічною за змістом його попередній скарзі, таким чином, не усунув недоліки, зазначені в ухвалі від 19 січня 2017 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Не погоджуючись із висновком апеляційного суду про відсутність підстав для скасування вироку суду першої інстанції відповідно до положень статей 413, 414 КПК, на які посилалася в апеляційній скарзі сторона обвинувачення, прокурор у касаційній скарзі формально вказує на істотні порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону (ч. 2 ст. 419 КПК), у той же час не наводить обґрунтування незаконності ухвали апеляційного суду відповідно до ч. 1 ст. 412, ч. 2

ст. 419 цього Кодексу та не зазначає, які конкретно доводи апеляційної скарги прокурора апеляційний суд належним чином не дослідив, не перевірив і не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.
Касаційна скарга прокурора не містить посилань на жодну з безумовних підстав, передбачених ч. 2 ст. 412 цього Кодексу, для скасування ухвали апеляційного суду.
Також прокурор посилається на неправильне застосування апеляційним судом

ст. 75 КК, що, на його думку, вплинуло на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого. При цьому він не зазначає, у чому полягає це порушення відповідно до ст. 413 КПК та

не вказує, яким чином воно вплинуло чи могло вплинути на законність та обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції. У касаційній скарзі прокурора відсутні доводи щодо незаконності ухвали апеляційного суду з підстав явної несправедливості покарання, призначеного засудженому судом першої інстанції, відповідно до ст. 414 КПК, ні щодо виду покарання, а ні щодо його розміру.
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до положень ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування та недотримання вимог ст. 427 цього Кодексу перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Оскільки прокурор не усунув зазначені в ухвалі суду недоліки в установлений строк, його касаційна скарга підлягає поверненню.
Враховуючи наведене та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, суд,

п о с т а н о в и в:
повернути прокуророві ОСОБА_4 його касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 жовтня 2017 року стосовно ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3