АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/1816/17 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 629/4022/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ст. 193 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, на ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 жовтня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0002191 та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,-
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою слідчого судді клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0002191 було задоволено та застосовано до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27.12.2017 року та визначено заставу в розмірі 33680 (тридцять три тисячі шістсот вісімдесят) гривень. Слідчий суддя встановив наявність обгрунтованої підозри повідомленої ОСОБА_7 та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Оцінюючи сукупність обставин, наявність стосовно підозрюваного іншого кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу. Не погоджуючись з прийнятим слідчим суддею рішенням, захисник підозрюваного подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 жовтня 2017 року скасувати та постановити нову, якою обрати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Захисник посилається на те, що слідчим суддею не в повному обсязі були досліджені підстави для застосування до підозрюваного тримання під вартою. Вказує на недоведеність ризиків, вказаних у клопотанні, відсутність доказів, що перебуваючи на волі підозрюваний переховуватиметься чи вчинить інший злочин. Вважає, що прокурором не доведено неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, і посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, захисник вважає за можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Вважає, що слідчим суддею не було враховано, що підозрюваний бажає змінитися та пояснив, що має намір офіційно працевлаштуватися. Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. Згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Відповідно до матеріалів клопотання, 03.10.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002191 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. 28.10.2017 року про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення було повідомлено ОСОБА_7 , а саме в тому, що 12.10.2017 року, в період часу з 20:39 до 20:41 ОСОБА_7 знаходився квартирі за місцем мешкання в м. Лозова Харківської області, незаконно зберігав вказану наркотичну речовину, маючи прямий умисел на її незаконний збут. Цього ж дня, близько 20:39, ОСОБА_8 який здійснював закупку вказаного наркотичного засобу у супроводі працівників поліції, зустрівся з ОСОБА_7 за вище вказаною адресою. ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливого мотиву та з метою наживи, діючи повторно, перебуваючи за вище вказаною адресок отримав від ОСОБА_8 200 гривень за наркотичний засіб - опій ацетильований та передав йому медичний шприц з рідиною темно - коричневого кольору об`ємом 1,9 мл., яка знаходилась в медичному шприці. Таким чином, ОСОБА_7 за 200 гривень продав ОСОБА_8 , тобто незаконно збув особливо - небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, маса якого (в перерахунку на суху речовину) становить 0,0432 грами. Обгрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри підтверджується наданими суду матеріалами, зокрема, протоколами допитів свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які засвідчили проведений огляд покупця та грошової купюри номіналом в 200 гривень, протоколом оперативної закупки, протоколом допиту покупця ОСОБА_8 , протоколом обшуку квартири підозрюваного, в ході якого були виявлені та вилучені медичні шприци. Колегія суддів не вбачає підстав вважати недоведеними встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки надані до суду матеріали свідчать про те, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні іншого аналогічного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України в іншому кримінальному провадженні на даний час направлений до суду, що свідчить про реальне існування ризику вчинення підозрюваним іншого аналогічного кримінального правопорушення у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, за злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, ОСОБА_7 відповідно до довідки з наркологічного відділення КЗОЗ «Лозівське ТМО» КЗОЗ Лозівська ЦРЛ перебуває на обліку в цьому відділенні з 09.2005 року. Даних про те, що підозрюваний має місце роботи, одружений, чи має на утриманні дітей, батьків, що свідчило б про наявність міцних соціальних зв`язків матеріали клопотання не містять, такої інформації не надано і захисником. В цьому контексті необхідно зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним, у сукупності із даними про особу підозрюваного, та наведеними наведеними вище обставинами спростовують доводи захисника про можливість застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу. Разом з цим, слідчим суддею визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в мінімальному розмірі, при внесенні якої підозрюваний має бути звільнений з-під варти.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 жовтня 2017 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді: