В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.02.2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
перекладача ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді у кримінальному провадженні № 1-кп/308/797/17 (справа № 308/7243/17), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001547 від 10.06.2017 року, про обвинувачення, -

ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Республіки Вірменія, громадянина Вірменії, раніше не судимого, без постійного місця проживання на території України, з базовою середньою освітою,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України,-
В С Т А Н О В И В:
10 червня 2017 року близько 00 год. 20 хв. ОСОБА_10 ( ОСОБА_9 ), знаходячись в приміщенні будівлі непрацюючого магазину «Гусар», що розташований за адресою: м. Ужгород,
вул. Добрянського, 6, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_4 , 1996 р.н., усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, наніс удар кухонним ножем, який тримав у правій руці в область живота останньому, тим самим спричинив ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 511 від 19.07.2017 тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого ножового поранення лівої половини черевної порожнини з пошкодженням шлунку; евентрацією кишківника;
гемоперитонеум; пошкодження м`язів лівої половини черевної стінки. Виникли вказані тілесні ушкодження внаслідок дії колючо-ріжучого предмету типу ножа, які діяли з прикладанням сили по ударному механізму дії і по своєму характеру вищевказані тілесні ушкодження були небезпечними для життя в момент їх спричинення й за цією ознакою, згідно п. 2.1.3(к) Правил судово-
медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і вкладаються в час і місце пригоди, яка мала місце 10.06.2017 року.
Вищеописані тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення лівої половини черевної порожнини з пошкодженням шлунку, евентрацією кишківника, гемоперитонеум, за своїм механізмом виникли в результаті дії колючо-ріжучого предмету типу ножа, який діяв з прикладанням сили по ударному механізму дії і не могли виникнути в результаті падіння з висоти власного росту, удару об якийсь предмет, при цьому потерпілому ОСОБА_4 було нанесено не менше ніж один удар колюче-ріжучим предметом типу ножа в область лівої передньої черевної стінки.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_10 ( ОСОБА_9 ), вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В ході судового розгляду зазначеного кримінального провадження сторони надали суду на затвердження угоду пр. визнання винуватості від 16.02.2018 року, тому суд у відповідності до ч. 3 ст. 474 КПК України судом було невідкладно зупинено проведення процесуальних дій і суд перейшов до розгляду угоди.
Угода про визнання винуватості від 16.02.2018 року, яка була укладена між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури юристом 1 класу ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0001547 від 10.06.2017, з одного боку та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_10 ( ОСОБА_9 ), з
іншого боку, за участі захисника обвинуваченого ОСОБА_6 та за наявності письмової згоди потерпілого ОСОБА_4 , наданої прокурору на укладення угоди, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України. За умовами п. 2 Угоди обвинувачений ОСОБА_10 ( ОСОБА_9 ), повністю визнав свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за обставин, зазначених в обвинувальному акті. Сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_11 ( ОСОБА_9 ), за ч. 1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років та звільнення від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України, якщо він протягом трьох років не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Частиною 4 цієї ж статті передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості судом під час судового засідання, у відповідності до ч. 4 ст. 474 КПК України, було з`ясовано в обвинуваченого, що він цілком розуміє: що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу; характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надав письмову згоду від 31.01.2018 року прокурору Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 на укладення угоди про визнання винуватості у цьому кримінальному провадженні. Безпосередньо у судовому засіданні підтвердив надання такої згоди, після роз`яснення наслідків укладення та затвердження судом угоди про визнання винуватості, пояснив, що вони йому зрозумілі та наполягав на затвердженні угоди судом.
Обвинувачений ОСОБА_10 після повторного роз`яснення йому положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України за обставин викладених вище, пояснив, що цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, ст. 473, 394 і 424 КПК України, а також наслідки невиконання ним угоди, передбачені ст. 476 КПК України і наслідки умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 389-1 КК України, які були роз`яснені йому судом.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства та потерпілого, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття у вчиненні злочину.
Обтяжуючі покарання обставини щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно статті 67 КК України, судом не встановлено.
Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки вона відповідає вимогам закону, наслідки її укладення, оскарження та невиконання йому відомі та зрозумілі.
Захисник обвинуваченого також наполягав на її затвердженні.
Обвинувачений ОСОБА_10 погодився на призначення узгодженої міри покарання та наполягав на затвердженні угоди судом.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості від 16.02.2018 року і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 377 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_10 тримається під вартою, слід звільнити його з-під варти в залі судового засідання у зв`язку із звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Витрати на залучення експертів у даному кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 475, 394 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Угоду про визнання винуватості від 16.02.2018 року, яка була укладена між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури юристом 1 класу ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0001547 від 10.06.2017, з одного боку та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_10 ( ОСОБА_9 ), з
іншого боку, за участі захисника обвинуваченого ОСОБА_6 та за наявності письмової згоди потерпілого ОСОБА_4 , наданої прокурору на укладення угоди, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України - затвердити.
Визнати ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України та призначити узгоджене покарання: за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 КПК України, звільнити засудженого ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі судового засідання.
Роз`яснити потерпілому, що у відповідності до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Речові докази:
-два марлеві бинти на які відібрано сліди бурого кольору зовні схожі на кров, лівий тапочок темно синього кольору, ніж довжиною леза 15 см., руків`я 11,5 см. на кінці леза якого виявлено сліди бурої речовини зовні схожі на кров, дерев`яний брусок довжиною 77 см., на кінці якого явлено сліди бурого кольору зовні схожі на кров, два марлеві бинти за допомогою яких відбирались одорологічні сліди, які були визнані речовими доказами за постановою від 12.06.2017 року та передані на зберігання у кімнату зберігання речових доказів Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області знищити.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1