Справа № 367/7887/17
Провадження № 1-кп/367/558/2017
У Х В А Л А
28 листопада 2017 року Ірпінський міський суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному 02.08.2017 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002103, по обвинуваченню ОСОБА_5 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:
До Ірпінського міського суду з Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 02.08.2017 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002103, по обвинуваченню ОСОБА_5 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважала, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону і його можливо призначити до слухання.

Захисник та обвинувачений просили повернути прокурору обвинувальний акт, оскільки він, в тому числі, містить незрозуміле та неконкретизоване формулювання обвинувачення.

Представники потерпілих в судове засідання не з?явились, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Також у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.12 № 223-1430/0/4-12 зазначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, до нього не долучено передбачені законом додатки.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, в тому числі, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною першою статті 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).

В рішенні від 25.07.2000 р., у справі «Маттоціа проти Італії» зазначено: «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01.03.2001р. по справі «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, вказані обставини повинні бути зазначені в обвинувальному акті, оскільки згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування таких обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого, а суд розглядає справу лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта (ч. 1 ст. 337 КПК України).

Однак, обвинувальний акт не містить зрозумілого формулювання обвинувачення і містить суперечності.

Так, в обвинувальному акті ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він 20.08.2017 р., приблизно о 19:00 год, правомірно перебуваючи в приміщенні магазину «АТБ маркет», взяв з полиці плитки шоколаду, які в подальшому переклав в рюкзак ОСОБА_6 , але при цьому не зазначено з якою метою він це зробив.

До того ж, зазначено, що він переклав у рюкзак викрадені плитки шоколаду, в той час, коли в обвинувальному акті не зазначено коли ж він закінчив їх крадіжку. Більш того, ОСОБА_5 у зв?язку із такими діями обвинувачується у замаху на крадіжку.

Не зазначено також, що зробив із вказаними плитками шоколаду ОСОБА_6 , яка домовленість відбулась між ним та ОСОБА_5 . Якщо між ними була домовленість про їх викрадення, то чи було порушено щодо ОСОБА_6 кримінальне провадження.

Залишається також не зрозумілим, чому при зазначенні розміру завданої магазину ТОВ «АТБ-маркет» шкоди вказано суму 1 072,75 грн., в той час, як згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що викрав в цьому магазині майна на суму 690,80 грн.

Такі суперечності підлягають усуненню, оскільки зазначене позбавляє обвинуваченого знати у чому він обвинувачується, а суд позбавить можливості роз?яснити суть обвинувачення та об`єктивно вирішити справу.

Отже, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, він підлягає поверненню прокурору.

Крім того, у судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, оскільки ризики, які було враховано при обранні такого запобіжного заходу, не відпали.

Захисник та обвинувачений заперечували проти клопотання прокурора, захисник просив змінити запобіжний захід на більш м?який.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В судовому засіданні встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Суд, заслухавши доводи та заперечення сторін, дійшов висновку, що залишаються ризики, які спонукають суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою, а саме: перебуваючи на волі, він зможе вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він раніше вже засуджувався за умисний злочин і обвинувачується в тому, що під час іспитового строку, встановленого вироком суду, знову вчинив кілька умисних злочинів.

Тому суд вважає за доцільне продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою на 60 днів.

Жоден із більш м`яких видів запобіжних заходів не забезпечить запобіганню зазначеного ризику.

З цих же підстав суд відмовляє у задоволенні клопотання захисника про зміну виду запобіжного заходу

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177, 291, 314, 315 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
Повернути прокурору для усунення недоліків обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 02.08.2017 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002103, по обвинуваченню ОСОБА_5 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.

Зазначені в ухвалі недоліки обвинувального акту прокурору усунути протягом 10 днів.

Задовольнити клопотання прокурора.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів.

Відмовити у задоволенні клопотання захисника про зміну виду запобіжного заходу.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою діє з 28.11.2017 р. по 26.01.2018 р. включно.

Повний текст ухвали буде складено у строк до п`яти днів і проголошено 04.12.2017 р. о 08 год 30 хв.

На ухвалу в частині повернення обвинувального акту може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд на протязі семи днів з дня проголошення ухвали.
Суддя: ОСОБА_1