Справа № 405/3302/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2017 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених : ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні в м. Кропивницький кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001799 від 14.02.2017 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч. 1 ст.311 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.10.2017 року обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 28 грудня 2017 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

В судовому засіданні постало питання щодо доцільності перебування обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 під вартою.

В судовому засіданні прокурор зазначив про необхідність продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначивши, що ризики застосування запобіжного заходу тримання під вартою не відпали, обвинувачені можуть ухилитися від суду. Окрім того, зазначив, що дані особи не працюють, не одружені, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник заперечили щодо продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , вважають, що є підстави для зміни запобіжного заходу на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_7 залишив вирішення даного питання щодо доцільності його перебування під вартою на розсуд суду.

Заслухавши учасників кримінального провадження, суд прийшов до висновку про доцільність продовження тримання обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 під вартою, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд бере до уваги вимоги Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини.

Зважаючи на практику Європейського суду, суд враховує, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ від 06.04.2000 р. у справі «Лабіта проти Італії»). Крім цього, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Так, судом враховано, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні тяжкого, умисного, корисливого, за попередньою змовою групою осіб, повторного кримінального правопорушення, що посягає на суспільні інтереси - проти здоров`я населення та порушення обігу наркотичних речовин, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, який є тяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років, з конфіскацією майна. Окрім того, обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, який є злочином середньої тяжкості, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 2 до 5 років та кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.311 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 3 років. Наведене свідчить про наявність ризику переховування від суду з метою уникнення відповідальності.

Разом з тим, суд приймає до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не одружені, не працюють, не мають постійного джерела доходу, а отже не мають міцних соціальних зв`язків. Обвинувачений ОСОБА_7 є раніше судимим за ч.1 ст.309, ч.1 ст.311 КК України. Зазначені обставини свідчать про наявність ризику, а саме: можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.

За таких обставин суд прийшов до переконання про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема обвинувачені можуть переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Враховуючи зазначене, суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

З метою виконання обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покладених на них процесуальних обов`язків, суд вважає доцільним продовжити тримання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою строком на 60 днів, тобто до 24 лютого 2018 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. 177, 178, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів до 24 лютого 2018 року 16:25 год.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів до 24 лютого 2018 року 16:25 год.

Копію ухвалу направити до Державної установи «Кропивницька УВП (№14)».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_8