АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/718/18 Справа № 180/2037/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , за апеляційною скаргою прокурора Марганецького відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 17 січня 2018 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Запорізька Балка Томаківського району Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 11 жовтня 2016 року Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до громадських робіт строком 240 годин,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч.3 ст.186, ч.3 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 17 січня 2018 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч.2 ст.15 ч.3 ст.186 КК України та призначено йому покарання: за ч. 2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі; за ч.2 ст.15 ч.3 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, із застосуванням ч.1 ст.72 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2016 року у виді 5 днів позбавлення волі і остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 років 5 днів позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертизи в сумі 790 грн.96 коп.

Вирішено долю речових доказів.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч.3 ст.186, ч.3 ст.186 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_7 приблизно о 16 годині 30 хвилин 12 жовтня 2017 року, перебуваючи в кухні будинку АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що ОСОБА_9 вийшла з приміщення, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів викрав мобільний телефон марки «Nokia» 225 Dual Sim вартістю 577 гривень 73 коп., який належить ОСОБА_9 , спричинивши останній матеріальну шкоду на вищевказану суму.

13 жовтня 2017 року ОСОБА_7 , знаходячись біля квартири АДРЕСА_4 , приблизно о 16 годині 10 хвилин помітивши, що потерпіла ОСОБА_10 , відчинила вхідні двері, без її дозволу, увійшов всередину, де із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, яке виразилось у нанесенні останній декількох ударів, а саме, схвативши рукою потерпілу за волосся, повалив останню на підлогу та вдарив її не менше трьох разів головою об підлогу, чим, подолавши волю потерпілої до опору, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, відкрито, умисно, повторно, з корисливих мотивів викрав грошові кошти в сумі 300 гривень, які дістав з гаманця, наданого потерпілою, та мобільний телефон марки «Nomi» моделі і 184 вартістю 331 гривня 55 коп., чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 631 гривня 55 коп.

13 жовтня 2017 року ОСОБА_7 , знаходився біля будинку АДРЕСА_5 , приблизно о 17 годині 10 хвилин через хвіртку увійшов на територію домоволодіння, де, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, через відчинені вхідні двері проник всередину житлового будинку, та, помітивши власницю будинку ОСОБА_11 , яка увійшла за ним до приміщення, наніс останній один удар кулаком руки в область обличчя, здолавши тим самим волю потерпілої до опору, поваливши її на підлогу, став здавлювати руками та ногами тулуб останньої, вимагаючи при цьому грошові кошти. Отримавши від потерпілої гаманець, відкрито викрав з нього грошові кошти в сумі 46 гривень, після чого з полиці шафи викрав грошові кошти в сумі 10 гривень, спричинивши потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 56 гривень.

13 жовтня 2017 року ОСОБА_7 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, приблизно о 20 годині 20 хвилин зайшов на територію домоволодіння АДРЕСА_6 , що належить ОСОБА_12 , підійшов до вікна однієї із кімнат, та через ліву стулку вікна вказаної кімнати проник до житлового будинку. Застосовуючи до потерпілої ОСОБА_12 насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, яке виразилось у нанесенні останній не менше двох ударів долонею руки по голові та поштовху в область грудей, відкрито, умисно, повторно, з корисливих мотивів викрав грошові кошти в сумі 291 гривні та 2 долари США, що станом на 13.10.2017 року, за курсом НБУ, складають 26,60 грн. за 1 долар США, які знаходилися на столі під скатертиною, чим спричинив ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 344 гривні 20 коп.

Таким чином, ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак з причин, що не залежали від його волі, не зміг закінчити злочин та розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, оскільки намагаючись покинути територію вищевказаного домоволодіння, був затриманий громадянами ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
В апеляційній скарзі прокурор, не заперечуючи доведеність вини обвинуваченого у скоєнні ним злочинів, не оскаржуючи фактичних обставин вчинення злочину, місця, часу, способу їх вчинення та інших обставин, які ніким не оскаржувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано у порядку ч.3 ст.349 КПК України недоцільним, вважає, що вирок суду є незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого. Просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, за ч. 3 ст. 186 КК України призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років, за ч. 2 ст. 15, ч. З ст. 186 КК України призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, із застосуванням ч. 1 ст. 72 КК України до призначеного покарання за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2016 року у виді 5 днів позбавлення волі, та остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років 5 днів позбавлення волі. В інший частині вирок суду залишити без змін.
На його думку, при ухваленні вироку судом не дотримано принципів справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Вважає, що призначаючи міру покарання ОСОБА_7 суд не приділив достатньої уваги тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а також стійкість умислу засудженого, який вчинив ряд корисливих та зухвалих злочинів, а також те, що злочини вчинено при обтяжуючих обставинах: відносно осіб похилого віку, в стані алкогольного сп`яніння, з корисливих мотивів.

Зазначив, що ОСОБА_7 є працездатною особою, суспільно-корисною працею не займається, заходи щодо працевлаштування не вживав, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння тяжких корисливих злочинів, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, ухилявся від відбуття призначеного покарання.

На його думку, призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок мґякості.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч.3 ст.186, ч.3 ст.186 КК України, за які його засуджено, при обставинах викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних у справі і досліджених в судовому засіданні доказах, що в апеляційній скарзі прокурора не оскаржується.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в зазначеному кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, скоїв корисні злочини, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, часткове відшкодування шкоди. Обставини, які обтяжують покарання є скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння, та стосовно осіб похилого віку.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що виправлення засудженого неможливе без відбування покарання та правильно призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч.3 ст.186, ч.3 ст.186 КК України, яке на підставі ст.ст. 50, 65 КК України є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Таким чином, доводи прокурора про те, що призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок мґякості, що судом першої інстанції не дотримано принципів справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спростовуються матеріалами кримінального провадження та висновками суду, викладеними у вироку.

Порушень кримінального процесуального закону, які б призводили до скасування вироку під час розгляду судом першої інстанції апеляційним переглядом не встановлено.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з вироком суду першої інстанції, вважає його законним і обґрунтованим, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст.404,407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Марганецького відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 17 січня 2018 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч.3 ст.186, ч.3 ст.186 КК України, -

залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді: