УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 486/391/18
Провадження № 1-кп/486/86/2018
03 квітня 2018 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області
у складі: судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю: прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Южноукраїнську Миколаївської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000209 від 18.03.2018 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК,
В С Т А Н О В И В:
березня 2018 року до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000209 від 18.03.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, який був розподілений автоматизованою системою документообігу судді ОСОБА_1
28 березня 2018 року реєстром передачі справ обвинувальний акт передано судді ОСОБА_1 .
03.04.2018 року у підготовчому судовому засіданні захисником ОСОБА_5 надано ордер про надання правової допомоги ОСОБА_4 від 03.04.2018 року.
03.04.2018 року суддею Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 заявлено самовідвід в зв`язку з тим, що 23 березня 2017 р. вона була свавільно затримана в своєму службовому кабінеті, який розташований на першому поверсі будівлі суду за адресою: вул. Дружби Народів 3 - А, в м. Южноукраїнську Миколаївської області, співробітниками УЗЕ в Миколаївській області.
Свавільні дії працівників УЗЕ в Миколаївській області змусили суддю звернутися за правовою допомогою для реалізації своїх конституційних прав до захисника, який на той період часу знаходився географічно найближче до приміщення суду, а саме до адвоката ОСОБА_5 , з якою суддя уклала договір про надання правової допомоги. Крім того, на даний час триває досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000132 від 18.05.2017.
З суддею ОСОБА_1 23.03.2017 року укладено договір про надання правової допомоги відповідно до ордеру № 61466 від 23.03.2017 року, з захисником ОСОБА_5 , яка також представляє інтереси обвинуваченого у кримінальному провадженні №0000209 від 18.03.2018 року, то даний факт виключає подальший розгляд обвинуваченого акту відносно ОСОБА_4 під головуванням судді ОСОБА_1 .
Суддя зобов`язаний викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь- який суддя стосовно якого є підстави для сумніву у недостатній неупередженості повинен брати самовідвід.
Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі "Білуха проти України", у справі "Веттштайн проти Швейцарії", тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.
Суд, який розглядає справу має бути "безстороннім" і "незалежним" за ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і засад судочинства.
Відповідно до ст.75 КПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), за наявності інших обставини, які викликають сумнів в його неупередженості.
Суддя звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватись навіть гіпотетичної можливості впливу на Європейський суд іноді визнається достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду (рішення у справах Белілос проти Швейцарії, Очолан проти Турції. Європейський суд застерігає, що навіть самі лише сумніви розсудливого спостерігача в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянам права на справедливий суд (рішення у справах Ферантелі та Сантанджело проти Італії, Хаусчілдт проти Данії.
Згідно ст. 6 ч.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи… незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить його кримінальне провадження ….
Текст статей 80,81,82 КПК України свідчить про неоднаковий підхід законодавця щодо зазначення у вказаних нормах порядку подачі заяви про самовідвід судді.
Згідно ч.1 ст.. 80 КПК України суддя за наявності підстав передбачених статтями 75-79 зобов`язані заявляти самовідвід.
Відповідно до ст.. 82 КПК України законодавцем вказано наслідки заявленого самовідводу судді.
Як свідчить текст ч. 1 ст. 81 КПК України законодавець після слова «відводу» не зазначив слово «самовідводу».
На погляд слідчого судді заява про самовідвід повинна вирішуватися виключно одноособово і ніхто не може її переглядати.
Положеннями КПК України механізм правового регулювання самовідводу суддів чітко не встановлено порядок його вирішення, зокрема при розгляді заяви про самовідвід, що викликає труднощі у правовідносинах та призводить до конфліктів між суддями.
Суддя виходить із вимог ст. 369 КПК України, практики національних судів, міжнародної практики з принципу верховенства права, вважає, що будь-яке процесуальне рішення судді або слідчого судді в кримінальному провадженні повинно бути оформлено процесуальним документом, а в даному випадку, саме ухвалою судді.
З урахуванням судової практики процесуальне рішення про самовідвід не повинно переглядатися іншим суддею, так як це призводить до конфліктів між суддями. Суддя місцевого суду не може бути судом у справі свого колеги щодо обґрунтованості ним заявленого собі самовідводу, так як це суперечить міжнародним стандартам та закону України «Про судоустрій і статус суддів». З огляду на це, на глибоке переконання судді, правова оцінка щодо заявленого самовідводу суддею може надаватися виключно Вищою радою правосуддя.
Якщо ж підходити до КПК України, саме з позиції букви закону, то в ньому можна знайти багато суперчностей, а тому, КПК України, зобов`язує розуміти й дух закону. Тлумачити КПК України слід з позиції верховенства права та практики ЄСПЛ.
Правова позиція суду в даному вирішенні заяви про самовідвід судді збігається з практикою рішення ВАСУ від 17.11.2015 рокуК/800/41329/15, ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 09.06.2015 року №821/1552/15-а та практикою місцевих судів, а саме: справа № 486/610/16-к, провадження №1-кс/486/102/2016, справа № 486/610/16-к, провадження №1-кс/486/94/2016, а також справа №486/939/16-к, провадження №1-кс/486/147/2016 (ухвали від 16.09.2016 року та від 10.10.2016 року). Суддя несе власну персональну відповідальність перед Вищою радою правосуддя за своє процесуальне рішення щодо самовідводу і не має необхідності усилювати це рішення, рішенням іншого судді, так як така практика призводить до негативних наслідків та негативно впливає на строки розгляду справи. Різна правова позиція суддів призводить не до єдності судової практики, а до її різноманітності, що є неприпустимим.
На думку судді, механізм само відведення судді має бути максимально роз`яснений, аби виключити будь-які викривлення тлумачення та застосування.
На переконання судді правова позиція щодо вирішення самовідводів у кримінальних справах може бути вирішена після висловлення правової позиції Верховного суду.
Саття 129 Конституції України визначає, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.
Гарантії незалежності суддів, а також відповідальність за втручання у здійснення правосуддя та вплив на суд або суддів у будь-який спосіб закріплюється Законом України "Про судоустрій і статус суддів".
Із системного аналізу наведених норм слідує, що незалежність є основною передумовою їх об`єктивності та неупередженості у зв`язку з чим будь-який вплив на суддю у тому числі з боку інших суддів є неприпустимим.
Суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.
Зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, як домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідним для гарантування рівності сторін перед судом (п. 11 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 КМ РЄ.
Керуючисьст. 9, 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і громадянина і основоположних свобод та практикою ЄСПЛ, ст.ст. 1,8,9,369,371,372 КПК України, суддя,

У Х В А Л И В :
Заявлений самовідвід судді ОСОБА_1 - задовольнити.
Відвести суддю ОСОБА_1 від розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000209 від 18.03.2018 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК.
Передати обвинувальний акту у кримінальному провадженні № 0000209 від 18.03.2018 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК справа № 486/391/19 до секретаріату Южноукраїнського міського суду Миколаївської області для виконання вимог ст. 35 КПК України з дотриманням вимог ст. 9 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1