Справа № 480/1705/17
Провадження № 1-кп-480/71/18
Вирок
Іменем України
05 лютого 2018 року Миколаївський районний суд Миколаївській області
в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ізки, Міжгірського району, Закарпатської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, проходить службу у військовій частині № НОМЕР_1 на посаді головного сержанта 3-ї батареї, раніше не судимого, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Встановив:
ОСОБА_5 29 квітня 2017 року, о 17 год.30 хв., керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 210700-20 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по проїжджій частині вулиці Перемоги в с. Кринички Миколаївського району Миколаївської області, яка має по одній смузі руху у обидва напрямки з боку м. Миколаєва в напрямку с. Михайлівка. У той же час, позаду автомобіля ВАЗ 210700-20 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , у попутному напрямку рухався мотоцикл ЯВА-350 державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який в порушення п.п.2.1 а, 2.3 г, 2.9 а, 12.4, 31.1 ПДР України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, без мотошолома, керував технічно несправним, але працездатним мотоциклом, технічна несправність якого полягала у непрацездатності гальмівного механізму переднього колеса, рухався зі швидкістю 80 км/год у межах населеного пункту де рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год.
Рухаючись у вказаному напрямку, при наближенні до перехрестя проїжджих частин вулиці Перемоги та вулиці Поштової, водій ОСОБА_5 грубо порушив п.п.2.3 б, 9.2 б, 9.4, 10.1, 10.4 ПДР України, проявив неуважність, не слідкував за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміни, перед поворотом праворуч не увімкнув світловий покажчик повороту, завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїжджій частині вулиці Перемоги та перед зміною напрямку руху праворуч на вищевказаному перехресті проїжджих частин не впевнився, що це буде безпечним та не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок руху праворуч, внаслідок чого допустив зіткнення з мотоциклом ЯВА-350 державний реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_6 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла ЯВА-350 державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці.
Згідно висновку судово-медичної експертизи, смерть ОСОБА_6 настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому кісток основа черепа, яка супроводжувалось субарахноїдальним крововиливом, що ускладнилось набряком речовини головного мозку.
При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупу ОСОБА_6 виявлений етиловий спирт в концентрації 0,83 проміле, що відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння.
Згідно з висновку судово-автотехнічної експертизи дії водія ВАЗ 210700-20 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_5 не відповідали вимогам пунктів 9.2 б, 9.4., 10.1., 10.4., ПДР України та його дії знаходяться в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно з висновком додаткової судово-автотехнічної експертизи механізму і обставин дорожньо-транспортної пригоди дії водія ОСОБА_5 не відповідали вимогам пунктів 10.1,10.4 ПДР України та його дії знаходяться в причинному зв`язку з настанням дорожньої- транспортної пригоди.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті, щиро розкаявся, що виразилось у критичному відношенні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність.
З урахуванням того, що проти не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.
За таких умов, докази на підтвердження вини обвинуваченого, за погодженням з учасниками провадження, не досліджувались, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих даних на нього.
Таким чином, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, а саме, у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобам, що спричинили смерть потерпілого, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України доведена і він повинен нести відповідальність за вчинене.
Відповідно до п.1, 2, 3, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання підсудному, який визнається винним у вчиненні злочину, необхідно дотримуватися вимог ст.65 КК України, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При призначенні покарання у кожному конкретному випадку необхідно дотримуватися вимог кримінального закону, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Відповідно до п. п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України, необхідно враховувати не тільки наслідки, які настали, але і характер, і мотиви, допущених особою порушень безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, його ставлення до цих порушень, і поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх і т.д.), а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, і особу винного. У кожному разі призначення покарання за частинами 1 і 2 ст.286 та ст.287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке виразилось у критичному відношенні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність, повністю відшкодував потерпілій матеріальна та моральну шкоду.
Обставин, що обтяжують покарання згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його відношення до скоєного злочину, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, щиро розкаявся, позитивно характеризується за місцем служби, брав участь у проведенні антитерористичної операції на сході України, має статус УБД, має на утриманні двох малолітніх дітей, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та як обставину, що його пом`якшує щире каяття обвинуваченого.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне за вчинений злочин призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки без позбавленням права керувати транспортними засобами, яке вважає таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину.
Разом з цим, оскільки, розуміючи наслідки звільнення від відбування покарання за цією підставою і право заперечувати проти цього, обвинувачений ОСОБА_5 не заперечує проти застосування до нього амністії, він підлягає звільненню від відбування призначеного покарання на підставі ч. 1 ст. 74, ст. 85 КК України та п.в ст.1, ст. 2 Закону України "Про амністію у 2016 році".
Процесуальні витрати на залучення експертів по справі у зв`язку з проведенням судових експертиз на загальну суму 6234,80 грн., підлягають вирішенню в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 124 КПК України.
Долю речових доказів, вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.
На підставі ч. 1 ст. 74, ст. 85 КК України та п. в ст.1, ст. 2 Закону України "Про амністію у 2016 році", ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання звільнити.
Стягнути з ОСОБА_5 судові витрати за проведення судових експертиз в дохід держави в сумі 6234 (шість тисяч двісті тридцять чотири) грн. 80 коп.
Речовий доказ:
автомобіль ВАЗ 210700-20 реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у власника залишити останньому.
Мотоцикл ЯВА 350 реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходиться на спеціальної стоянці за адресою м. Миколаїв, вул. Морехідна, 1а - повернути потерпілій ОСОБА_7 .
На вирок може бути подана апеляція до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1
05.02.2018