УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.01.2018 року м. Житомир

В ході досудового розслідування встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла громадянка, ОСОБА_5 , про що 11 листопада 2013 року складено відповідний актовий запис №2645 та ІНФОРМАЦІЯ_2 16 січня 2013 року видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .
Після її смерті відкрилася спадщина на майно, що належало їй на праві приватної власності, в тому числі і на квартиру АДРЕСА_1 , в якій проживали чоловік покійної ОСОБА_6 , дочка з чоловіком ОСОБА_4 та ОСОБА_7 та їх малолітній син ОСОБА_8 2007 р.н., та яка належала померлій на праві спільної сумісної власності, оскільки куплена під час перебування в шлюбі з громадянином - ОСОБА_6 .
Оскільки за життя померла ОСОБА_5 не склала жодного заповіту, то спадкування відбулося за законом у відповідності до чинного законодавства України. Спадкоємцями померлої є її діти - ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , чоловік - ОСОБА_6 та її мати - ОСОБА_10 .
Вказані вище спадкоємці, в тому числі і заявник ОСОБА_4 у встановлений законом термін звернулись до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявами про прийняття спадщини. Проте, 29 жовтня 2014 року державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 після померлої 05.11.2013 року ОСОБА_5 , у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на відповідну частину квартири на ім`я ОСОБА_5 , порекомендували звернутися до суду.
Відсутність правовстановлюючого документа пояснюється тим, що договір купівлі-продажу вищезгаданої квартири від 11 травня 2007 року був оформлений на чоловіка померлої - ОСОБА_6 .
Для визнання права власності за ОСОБА_4 на 1/4 частку 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом ОСОБА_4 звернулась з відповідною позовною заявою до суду. Суддею Корольовського районного суду ОСОБА_11 за даною позовною заявою було відкрито провадження та призначено справу до розгляду. Під час розгляду справи відповідач ОСОБА_6 та сестра заявника ОСОБА_9 неодноразово в судовому засіданні заявляли, що позов визнають, просили його задовольнити.
Крім того, ОСОБА_6 в своїх пояснення зазначав, що дійсно спірна квартира є спільною сумісною власністю з померлою, надавав письмові пояснення щодо визнання позову та просив справу слухати без його участі. Чергове судове засідання, було призначено на 24 листопада 2015 року, але за декілька днів до вищезгаданої дати ОСОБА_6 здійснив відчуження спірної квартири, уклавши договір дарування на користь ОСОБА_9 .
В п. 4 Договору дарування квартири зазначено, що згідно довідки № 2097 від 13 листопада 2015 року, виданої ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » у вказаній квартирі не зареєстровані, не проживають, не мають права користування вказаним житлом малолітні та неповнолітні діти.
Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 ввели ОСОБА_4 та суд в оману щодо фактичної відсутності спору та визнання ними позову саме з метою запобігання накладенню арешту на спірну частину квартири для подальшого вчинення правочину, направленого на відчуження вказаної квартири та позбавлення права власності на 1/4 від 1/2.
Для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідно отримати тимчасовий доступ до технічних та інвентаризаційних справ на об`єкт нерухомого майна, квартиру АДРЕСА_1 , які знаходяться у КП « ІНФОРМАЦІЯ_5 » Житомирської обласної ради, за адресою: АДРЕСА_2 ; матеріалів цивільної справи №296/6211/15-ц, які знаходяться у ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_3 ; договору дарування квартири АДРЕСА_1 та документів на підставі, яких укладений вказаний договір між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 від 19.11.2015 року, які знаходяться у приватного нотаріуса ОСОБА_12 ; матеріалів спадкової справи ОСОБА_5 , яка була відкрита у 2014 році та знаходяться у ІНФОРМАЦІЯ_7 та до матеріалів реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна, квартиру АДРЕСА_1 , які знаходяться у розпорядженні ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Вищевказані обставини, які мали місце, можливо довести лише за допомогою цих документів, іншим способом не передбачається можливим.
Розгляд клопотання проведено за відсутності особи, у володінні якої перебуває річ, з урахуванням достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза зміни, переховування або знищення документів.
Заслухавши слідчого, який підтримав клопотання, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Враховуючи вищевикладене та те, що дана інформація має суттєве значення для встановлення фактичних даних, якими встановлюються наявність та відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, тобто мають значення доказу по кримінальному провадженню, а отримати дані відомості іншим способом неможливо, керуючись ст.ст. 159-166 КПК України слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.
Надати слідчому слідчого відділу Житомирського ВП ГУ НП у Житомирській області ОСОБА_3 , старшому слідчому слідчого відділу Житомирського ВП ГУ НП у Житомирській області ОСОБА_13 та за письмовим дорученням слідчого працівникам УЗЕ в Житомирській області ДЗЕ НП України тимчасовий доступ до матеріалів цивільної справи №296/6211/15-ц, які знаходяться у ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_3 .

Встановити строк дії ухвали до 01.02.2018 року.
У разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, може бути постановлено ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями КПК України з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: