Справа № 642/5658/17
Провадження № 1-кп/642/759/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2017 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малі Липняги Полтавської області,, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого АДРЕСА_1 судимого 18 червня 1998 року Торезьким міським судом Донецької області за ч.4 ст. 140 КК України до 7 років позбавлення волі; 03 грудня 2003 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі; 20 вересня 2004 року Ленінським районним судом м . Харкова за ч.1 ст. 262, ч.2 ст. 263 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 30 серпня 2010 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі; 04 серпня 2011 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавленні волі; 14 листопада 2012 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 309 до 1 року 1 місяця позбавлення волі, 04 липня 2014 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
06 жовтня 2017 року о 10 годині 55 хвилин ОСОБА_4 знаходився в приміщенні супермаркету ТОВ «АТБ-Маркет» «Продукти-180», який розташований за адресою м. Харків майдан Привокзальний,2, де у нього виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , діючи таємно, з корисливих мотивів, повторно, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, повторно, взяв зі стелажу у торговій залі вказаного магазину наступний товар: ікру «Парамушир» лососева зерниста, червона у кількості двох банок, вагою 120 гр. вартістю 179 грн. 80 коп. за банку на суму 359 грн. 60 коп., які сховав до лівого та правого карманів фуфайки, що була одягнута на ньому, скляну пляшку коньяку «Хенесі» вартістю 765 грн. 90 коп., яку сховав до рукава фуфайки,яка була одягнута на ньому, а всього на загальну суму 1125 грн. 50 коп. та намагався вийти з магазину, не сплативши за вказаний товар.

Однак ОСОБА_4 не довів свій злочинний намір до кінця, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з причин, що не залежали від його волі, так як він, пройшовши з викраденим майном через касову зону вказаного магазину, не сплативши за нього касиру, був викритий працівником охорони магазину в приміщенні магазину при виході із нього.

Крім того, 16 жовтня 2017 року о 13 годині 31 хвилин ОСОБА_4 знаходився у приміщенні безоплатного залу очікування біля касових зон Південного залізничного вокзалу м. Харкова, який розташований у Холодногірському районі на майдані Привокзальному, 1, де у нього виник злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 діючи таємно, з корисливих мотивів, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, повторно, взяв з сидіння залу очікування барсетку, яка належить потерпілому ОСОБА_5 , яка для останнього матеріальної цінності не представляє та у якій знаходились документи та грошові кошти загальною сумою 500 гривень, яку сховав під фуфайку, що була надягнута на ньому, застібнувши після цього блискавку та намагався вийти з приміщення вказаного вище вокзалу.

Таким чином, своїми навмисними протиправними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого ма йна (крадіжку) , вчинену повторно та ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

17 листопада 2017 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілими ОСОБА_5 і представником потерпілого ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469,471 КПК України по даному кримінальному провадженню укладено угоду про примирення, яку сторони просять суд розглянути за затвердити.

Згідно даної угоди представник потерпілого ОСОБА_6 з однієї сторони, та обвинувачений ОСОБА_4 з другої сторони, дійшли згоди щодо формулювання підозри та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у виді трьох місяців арешту.

Потерпілий ОСОБА_5 з однієї сторони, та обвинувачений ОСОБА_4 з другої сторони, дійшли згоди щодо формулювання підозри та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.2 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у виді п`яти місяців арешту.

Згода ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на призначення вказаного покарання отримана. В угоді сторонами також передбачені та роз`яснені їм наслідки її укладення, затвердження та невиконання.

В судовому засіданні ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винним у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, кваліфікованих за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України за обставин, наведених у вироку. Він повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні вказаної мирової угоди між ним та потерпілими від 17 листопада 2017 року і про розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження укладеної мирової угоди, які передбачені ст. 473 КПК України. Просив таку угоду затвердити і призначити йому узгоджену в ній міру покарання.

Потерпілі до судового засідання не з`явилися, просили справу розглядати за їх відсутності.

Згідно до ст. 468 КПК України у кримінальному проваджені може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним, чи обвинуваченим.

Відповідно до ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 цього Кодексу; характер кожного обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом ( ч.5 ст. 474 КПК України ).

При цьому ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної ним з потерпілими угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання.

Потерпілы також цілком розуміють наслідки затвердження даної мирової угоди, що визначені у п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, а саме, що наслідком укладення та затвердження угоди про примирення для них, як потерпілих, є: обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Суд, шляхом опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення вказаної угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Узгоджені сторонами (обвинуваченим, потерпілим) вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, таке покарання є достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Отже, умови даної угоди про примирення між потерпілими та обвинуваченим повністю відповідають вимогам діючого Кримінально-процесуального кодексу України та Кримінального Кодексу України.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що наявні усі правові підстави для затвердження угоди угоду про примирення між представником потерпілого ОСОБА_6 , потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , тому її належить затвердити, а ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, з призначенням останньому узгодженої сторонами угоди міри покарання.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про примирення від 17 листопада 2017 року, укладену між представником потерпілого ОСОБА_7 , потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України і призначити покарання

За ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України у виді трьох місяців арешту;

За ч.2 ст. 185 КК України у виді п`яти місяців арешту;

Відповідно до ст. 70 КК України остаточно призначити покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді п`яти місяців арешту.

строк выдбуття покарання рахувати з моменту прибуття до арештанського будинку .

Речові докази по справі, які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілих повернути власникам.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1