Справа № 591/6963/17
Провадження № 1-кп/591/602/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2017 року м.Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Суми матеріали кримінального провадження № 0004474 від 23.11.2017 року за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився Сумська область, Буринський район, с. Чернеча Слобода, громадянину України, не одруженому, працездатному, такому, що не працює та не навчається, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

Який обвинувачується за ч. 1ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

22.11.2017 р. близько 16:40 год., ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , у своєї знайомої ОСОБА_4 побачив рюкзак, який належить останній, у цей момент у нього виник умисел на відкрите викрадення майна потерпілої ОСОБА_4 , а саме грошових коштів, які зберігалися у гаманці в рюкзаку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій щодо посягання на чужу власність та її вилучення, та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальної шкоди власнику майна, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, перебуваючи в кімнаті 5 за адресою м. Суми, вул. Р. Корсакова, 3, взяв рюкзак та вийнявши з нього гаманець, забрав звідти грошові кошти в сумі 750 грн., які забрав собі незважаючи на наполегливі прохання потерпілої повернути. Після цього поклав грошові кошти до кишені куртки, в яку був одягнений та зник з місця вчинення злочину, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_4 , матеріального збитку на суму 750 грн.

Такі дії ОСОБА_5 , органами досудового слідства кваліфіковані за ч. 1 ст. 186 КК України - тобто грабіж.

До суду разом з обвинувальним актом відносно вказаної особи також надійшла угода про примирення від 28.11.2017 року, яка укладена між обвинуваченим та потерпілою Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнає свою винуватість у зазначеному діянні і беззастережно визнав обвинувачення в обсязі підозри у судовому засіданні та враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 до написання угоди відшкодував завданий збиток та усунув заподіяну шкоду, вибачився перед потерпілою, у зв`язку з чим остання морально задоволена каяттям обвинуваченого та не має до нього претензій матеріального та морального характеру. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 186 КК України у вигляді штрафу в розмірі 75 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1275 гривень.

Прокурор вважає, що зміст угоди про примирення відповідає положенням діючого законодавства та підлягає затвердженню, а заявлене клопотання щодо постановлення вироку на підставі угоди задоволенню.

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши подані матеріали, вважає, що клопотання підлягає задоволенню, а угода затвердженню з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
Суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 незаконно відкрито викрав чуже майно потерпілої ОСОБА_4 ,а тому його дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 186 КК України.

При цьому, обвинувачений розуміє права, визначені ст. 474 ч. 4 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч. 2 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, які у судовому засіданні йому додатково роз`яснені, визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, підтвердив обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні та надає згоду на призначення покарання, узгодженого сторонами угоди про примирення.

Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди про примирення. Узгоджені сторонами (обвинуваченим, потерпілим) вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, та заявлені в межах санкції статті ч. 1 ст. 186 КК України, тобто, умови даної угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим відповідають вимогам діючого кримінально-процесуального, матеріального законодавства та особі обвинуваченого.

Суд вважає за можливе затвердити угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілим.

Питання речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 475 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду від 28 листопада 2017 року про примирення між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 75 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1275 гривень.

Речовий доказ: мобільний телефон Prestigio ІМЕІ 1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який зберігається у потерпілої ОСОБА_4 залишити останній на праві власності.

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_6 -Когер