УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0004101 за ч. 4 ст. 1102, ч. 2 ст. 364 КК України про накладення арешту на майно,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м.Києва звернувся старший слідчий в ОВС 1 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_3 з погодженим прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 клопотанням у кримінальному провадженні № 0004101 за ч. 4 ст. 1102, ч. 2 ст. 364 КК України про накладення арешту на майно ТОВ «Інтерфіш-плюс»: риболовецьке судно «Войковец», регістровий номер SRU700072, ІМО 8837980; риболовецьке судно «СЧС-1028», регістровий номер SRU700056, ІМО 8726844; риболовецьке судно «СЧС-1047», регістровий номер SRU700071, ІМО 8847088.
На обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 є фактичним власником рибопромислового флоту та переробних потужностей ТОВ «Інтерфіш-плюс» та ТОВ «Технопарк-Донбас», директором яких є ОСОБА_6 .

Встановлено, що у вересні 2014 ОСОБА_5 з метою проведення комерційної діяльності залучив ОСОБА_6 , яка зареєструвала в податкових органах окупаційної влади «Донецька Народна Республіка» (далі «ДНР») та очолила ТОВ «Інтерфіш-плюс».

У подальшому, з метою забезпечення безперешкодної діяльності ТОВ «Інтерфіш-плюс» на території «ДНР» ОСОБА_6 за погодженням з ОСОБА_5 сплачує у вигляді податків і зборів до бюджету «ДНР» частину коштів, отриманих від реалізації продукції ТОВ «Інтерфіш-плюс».

Крім того, встановлено, що ОСОБА_6 , виконуючи вказівки ОСОБА_5 , реалізує незаконно виловлену рибну продукцію через підприємства, які підконтрольні ОСОБА_7 , та частину виловленої риби контрабандним шляхом реалізовує на території так «ДНР».

У свою чергу ОСОБА_5 передає частину коштів, одержаних від такої протиправної діяльності, посадовим особам Держрибагенства України у якості неправомірної вигоди за сприяння у проведенні діяльності.

У зв`язку з викладеним слідчий просив накласти арешт на плавзасоби ТОВ «Інтерфіш-плюс»: риболовецьке судно «Войковец», регістровий номер SRU700072, ІМО 8837980; риболовецьке судно «СЧС-1028», регістровий номер SRU700056, ІМО 8726844; риболовецьке судно «СЧС-1047», регістровий номер SRU700071, ІМО 8847088, оскільки останні використовуються як засоби вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, тобто є речовими доказами, що потребують їх збереження.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Слідчий суддя, заслухавши доводи слідчого, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Зазначене положення Конституції покладене в основу однієї з засад кримінального провадження, сутність якої відображена у ст. 16 КПК України та передбачає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження можливе лише на підставі вмотивованого судового рішення, без наявності якого допускається лише тимчасове вилучення майна.

Наведена засада гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими якого є можливість безперешкодного володіння, користування та розпорядження об`єктом права власності, допускається виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК.

Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими слідчим матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 1102, ч. 2 ст. 364 КК України, що свідчить про обґрунтованість висунутої підозри.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом вчинення злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч.2 ст. 170 КПК арешт майна допускається, серед іншого, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, якщо воно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК критеріям.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, за фактом вчинення яких здійснюється розслідування, обґрунтованість слідчим застосування ініційованого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного у клопотанні майна, оскільки вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, слідчим доведено існування реальних ризиків приховування та використання вказаного майна.

Керуючись вимогами ст. 41 Конституції України, ст. 2, 9, 16, 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:
Клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 0004101 арешт на майно ТОВ «Інтерфіш-плюс», а саме: риболовецьке судно «Войковец», регістровий номер SRU700072, ІМО 8837980; риболовецьке судно «СЧС-1028», регістровий номер SRU700056, ІМО 8726844; риболовецьке судно «СЧС-1047», регістровий номер SRU700071, ІМО 8847088.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Слідчий суддя ОСОБА_1