АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1915/17 Справа № 204/3035/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
Судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

За участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2017 року про відмову в задоволення заяви засудженого про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням на підставі ст. 82 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким на підставі ст. 82 КК України.

Мотивуючи своє рішення, місцевий суд послався на те, що відповідно до наданої характеристики ОСОБА_7 відбуває покарання у Дніпропетровському УВП № 4, з 13 грудня 2016 року і по теперішній час знаходячись у місці відбуття покарання характеризується позитивно, працює у складі господарчої обслуги, до праці ставиться сумлінно, має лише одне заохочення у виді подяки. Однак суд першої інстанції враховуючи ствердження засудженого ОСОБА_7 в судовому засіданні про те, що він не вважає себе злочинцем, прийшов до переконання, що дані вищевказаної характеристики засудженого в частині усвідомлення ним своєї вини у скоєному злочині та глибокого каяття не відповідають дійсності, а тому відмовив в задоволенні заяви засудженого.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2017 року та застосувати відносно нього положення ст. 82 КК України.

Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт вказує, що не згоден з рішенням суду першої інстанції і вважає, що відповідно до положень ст. 82 КК України він має право на заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням.

Вказує на те, що суд першої інстанції не врахував того, що він свою просину визнав в повному обсязі та розкаюється у вчиненому злочині, частково відшкодував моральну шкоду у розмірі 20 000 гривень. Ввжає, що він ставн на шлях виправлення.

Заслухавши думку засудженого, який підтримав свою апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до статті 409 КПК України підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Судовий розгляд визнається неповним у разі, якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення або необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді в суді апеляційної інстанції.

Згідно зі статтею 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Рішення підлягає скасуванню із вказаних підстав лише у разі, коли така невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність або визначення міри покарання.

Проте вказані вимоги закону суд першої інстанції виконав в повному обсязі.

Згідно з вимогами ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Ст. 6 КВК України визначено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а й кару. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що головною передумовою для застосування ст. 82 КК України є не формальний сплив певного строку покарання, а досягнення цілей покарання, те, що засуджений став на шлях виправлення, і довів це своєю поведінкою і ставленням до праці.

З матеріалів провадження вбачається, що вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14.07.2016 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Як видно з характеристики адміністрації Дніпровського УВП № 4 від 19 вересня 2017 року, в якій ОСОБА_7 відбуває покарання з 13 грудня 2016 року, характеризується позитивно, мав лише одне заохочення у виді подяки, застосоване до нього 17 березня 2017 року та працює робітником корпусного відділення установи, до праці ставиться сумлінно.

Також згідно з даними характеристики ОСОБА_7 бере участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Правова освіта», до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи (а.с.8 ).

Проте колегія суддів апеляційного суду вирішуючи питання про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням на підставі ст. 82 КК України врахуває те, що ОСОБА_7 засуджений за злочин який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, який він скоїв у стані алкогольного сп`яніння, а також те, що засуджений винним себе не визнавав та не відшкодував в повному обсязі шкоду завдану злочином, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляціної скарги.

Отже, наведеними даними спростовуються доводи засудженого про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність засудженим ОСОБА_7 того, що він став на шлях виправлення.

Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги засудженого відсутні, оскільки рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2017 року про відмову в задоволення заяви засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням на підставі ст. 82 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді

_____________ ______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4