Справа №№ 147/1358/16-к
В И Р О К
Іменем України

23 листопада 2017 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тульчина матеріали кримінального провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта середня, працюючого, одруженого, на утриманні 1 неповнолітня дитина, учасник бойових дій, раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 185 ч.1, 382 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:
6 червня 2016 року близько 15:00 год. ОСОБА_4 , прийшов в гості до будинку до свого знайомого ОСОБА_5 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Пройшовши через незачинені вхідні двері до будинку, ОСОБА_4 почав гукати господаря та шукати його в кімнатах будинку. Виявивши в одній із житлових кімнат, що ОСОБА_5 спить, та побачивши, що на столику знаходиться мобільний телефон «Флай Е-130», в нього раптово виник умисел на скоєння крадіжки цього телефону. Так, ОСОБА_4 з метою скоєння крадіжки чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно скориставшись тим, що господар будинку спить, підійшов до столика та скоїв крадіжку мобільного телефону марки «Флай- Е-130» вартістю 813,75 грн. з поміщеними до нього сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 15 грн. та флеш-картою «micro SD» вартістю 50 грн. Скоєною крадіжкою, ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 878 грн. 75 коп.

Крім того, ОСОБА_4 , будучи обізнаним з тим, що відповідно до рішення Тростянецького районного суду від 27 червня 2013 року, що набрало законної сили 30 липня 2013 року, він зобов`язаний сплатити на користь ОСОБА_6 заборгованість за договорами позики від 20 серпня 2012 року, 10 лютого 2013 року та 20 березня 2013 року, в загальній сумі 20 511,37 грн., а також витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката в сумі 2 400 грн. та судовий збір в розмірі 229 грн. Однак, ОСОБА_4 , незважаючи на рішення суду та законні вимоги державного виконавця відділу ДВС по Тростянецькому району Тростянецького МРУЮ ОСОБА_7 , добровільно рішення суду по зведеному виконавчому провадженні № 49988732 від 29.01.2016 не виконує. В зв`язку з добровільним невиконанням рішення суду ОСОБА_4 , державним виконавцем ОСОБА_7 12.02.2014 було описано й арештовано майно боржника ОСОБА_4 , яке передано останньому на зберігання.

Так, 29.03.2016 о 8:00 год., ОСОБА_4 знаходячись по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , відмовився впустити державного виконавця відділу ДВС по Тростянецькому району Тростянецького МРУЮ ОСОБА_7 до будинку для вилучення та передачі арештованого майна з метою подальшої його реалізації. 12.04.2016 головний державний виконавець відділу ДВС по Тростянецькому району Тростянецького МРУЮ ОСОБА_7 звернувся до Тростянецького районного суду з поданням про дозвіл на примусове; проникнення до житла ОСОБА_4 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 для проведення вилучення описаного та арештованого майна боржника з метою його подальшої реалізації. Згідно рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 14.04.2016 головному державному виконавцю відділу ДВС по Тростянецькому району Тростянецького МРУЮ ОСОБА_7 дозволено примусове проникнення до житла ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , для проведення вилучення описаного та арештованого майні боржника.

ОСОБА_4 , отримавши 5.07.2016 повідомлення державного виконавця ОСОБА_7 про зобов`язання знаходитись по місцю проживання 12.07.2016 о 16:00 год. для виконання рішення Тростянецького районного суду у Вінницькій області від 14 квітня 2016 року у справі № 147/626/13-ц про примусове проникнення до його житла та проведення вилучення описаного та арештованого майна, умисно, з метою перешкоджання виконанню вказаного рішення суду випустив на подвір`я свого домогосподарства собаку породи німецька вівчарка, унеможливлюючи тим самим виконання рішення суду державним виконавцем ОСОБА_7 та доступ до свого домогосподарства іншим учасникам виконавчого провадження.

Також, ОСОБА_4 , отримавши 8.08.2016 повідомлення державного виконавця ОСОБА_7 про зобов`язання знаходитись по місцю проживання 11.08.2016 о 10:00 год. для виконання рішення Тростянецького районного суду у Вінницькій області від 14 квітня 2016 року у справі № 147/626/13-ц про примусове проникнення до його житла головного державного виконавця ОСОБА_7 для проведення вилучення описаного та арештованого майна, умисно, з метою перешкоджання виконанню вказаного рішення суду випустив на подвір`я домогосподарства собаку породи німецька вівчарка, унеможливлюючи тим самим виконання рішення суду державним виконавцем ОСОБА_7 та доступ до свого домогосподарства іншим учасникам виконавчого провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів передбачених ст. ст. 185 ч.1, 382 ч.1 КК України визнав повністю і суду показав, що зазначенні в обвинувальному акті обставини повністю відповідають тим діям, які він вчиняв. Зокрема, ним дійсно було викрадено телефон, з будинку потерпілого ОСОБА_5 . Крім того, він знав, що має сплатити кошти за рішенням суду, однак він не бажав їх сплачувати тому і не допускав державного виконавця до домогосподарства спускаючи на подвір`я собаку. У вчиненому щиро кається просить суд застосувати до нього амністію, так як має на утриманні неповнолітню дитину.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_4 , також підтверджується висновком експерта № 1176 від 13.09.2016, відповідно до якого встановлена вартість викраденого майна.

У відповідності до вимог ст. 349 КПК України, приймаючи до уваги позицію учасників судового розгляду, суд визначив обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням висновку експертизи та оголошенням характеризуючих особу обвинуваченого матеріалів справи.

Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в таємному викраденні чужого майна, в судовому засіданні доведена в повному обсязі, в зв`язку з чим його дії вірно кваліфіковано за ст. 185 ч.1 КК України.

Також в судовому засіданні в повному обсязі доведена вина обвинуваченого ОСОБА_4 і в умисному перешкоджанню виконання рішення суду, що набрала законної сили, в зв`язку з чим його дії необхідно кваліфікувати за ст. 382 ч.1 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує суспільну небезпеку скоєних ним злочинів, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні одну неповнолітню дитину, являється учасником бойових дій.

До обставин, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого суд відносить щире каяття в скоєному злочині.

Обтяжуючих вину обставин в судовому засіданні не встановлено.

За таких обставин, з метою попередження нових злочинів, виправлення обвинуваченого, з врахуванням вимог ст. 50 КК України, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_4 в межах санкцій визначених ст. ст. 185 ч. 1, 382 ч.1 КК України у виді позбавлення волі.

Таким чином, призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд також враховує ті обставини, що останній вчинив злочини передбаченні ст. ст. 185 ч.1 та 382 ч.1 КК України, а тому покарання йому необхідно призначити за кожен злочин окремо, і остаточне покарання призначити за сукупністю злочинів, на підставі ст. 70 ч.1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покаранням більш суворим.

Приймаючи до уваги заявлене обвинуваченим клопотання про звільнення від відбування покарання та застосування амністії, з врахуванням вимог ст. 1 п. «в», Закону України «Про амністію у 2016 році», обвинувачений ОСОБА_4 підлягає звільненню від покарання, так як на час вчинення кримінального правопорушення має неповнолітню дитину, відносно якої не позбавлений батьківських прав, що підтверджується витягом з Державного реєстру та довідкою служби у справах дітей Тростянецької РДА.

Стосовно запобіжного заходу, суд вважає, що до вступу вироку в законну силу підстав для його обрання не має.

Питання щодо речових доказів судом вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

З обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню в дохід держави понесенні судові витрати на проведення експертизи в сумі 351,84 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 185, 382 КК України, ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році», ст. ст. 369-374, 377 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 185 ч.1, 382 ч.1 КК України і призначити йому покарання:

по ст. 185 ч.1 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік;

по ст. 382 ч.1 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання ОСОБА_4 , за сукупністю злочинів, у виді позбавлення волі строком на два роки.

Звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання у виді позбавлення волі на підставі ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році».

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу відносно ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази: мобільний телефон марки «Флай Е-130» повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави понесенні судові витрати на проведення експертизи в сумі 351,84 грн.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити сторонам.

Суддя: