Справа № 569/1075/18
УХВАЛА

26 січня 2018 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в особі слідчого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання слідчого Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

в с т а н о в и в:
Слідчий Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із клопотанням, яке погоджене прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці щодо підозрюваного ОСОБА_5 .
З клопотання вбачається, що 31 травня 2017 року, приблизно о 12 год. 30 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи на футбольному полі, що знаходиться на території Рівненської загальноосвітньої школи №24, що вул. Струтинської, 15 у м. Рівне, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного матеріального збагачення, шляхом обману, під приводом тимчасового користування, що було лише способом отримання доступу до чужого майна, погрожуючи при цьому малолітньому потерпілому ОСОБА_7 застосувати до нього насильство, яке не було небезпечним для життя чи здоров`я останнього, відкрито викрав належний потерпілому мобільний телефон марки «Lenovo A1000» вартістю 965 грн. Отримавши доступ до чужого майна та не маючи намір його повертати, останній розпорядився ним та продав вказаний мобільний телефон своєму знайомому ОСОБА_8 , який не знав про те, що він крадений, чим завдав потерпілому майнової шкоди у вказаному розмірі.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.2 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Вина підозрюваного ОСОБА_5 підтверджується сукупністю зібраних по даному кримінальному провадженні доказів, а саме: показаннями потерпілого, свідка, даними протоколу огляду місця події та протоколу пред`явлення особи для впізнання, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

31.10.2017 ОСОБА_5 у порядку, передбаченому ст.42 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

20.11.2017 у зв`язку з тим, що підозрюваний переховувався від органу досудового слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження було невідоме, досудове розслідування вказаного кримінального провадження було зупинено, а ОСОБА_5 оголошено у розшук.

Водночас, на даний час місцезнаходження ОСОБА_5 встановлено та досудове розслідування вказаного кримінального провадження відновлено.

Згідно з ч. 4 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, відноситься до категорії злочинув середньої тяжкості та передбачає в якості максимальної міри покарання позбавлення волі на строк до 6 років.

Згідно зі ст. 177 КПК України, основною метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_5 не має таких стримуючих факторів, як постійне місце роботи та незадовільний майновий стан, відсутність сім`ї та міцних соціальних зв`язків, наявність залежності від наркотичних засобів, є підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжувати свою злочинну діяльність, вчинивши інше кримінальне правопорушення.
Застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, не зможе забезпечити своєчасного проведення основних слідчих дій та контролю за місцем перебування підозрюваного, а тому є підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти ризикам, зазначеним у п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України і не зможуть гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
В судовому засіданні прокурор та слідчий повністю підтримали клопотання просили його задоволити з підстав викладених у ньому так, як у вказаному клопотанні підтверджено наявність ризиків, що дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити речі та документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на інших учасників у цьому провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків,
Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні просили обрати йому міру запобіжного заходу у вигляді особистого зобов"язання, оскільки він має постійне місце проживання, де проживає з дружиною, також проходить стаціонарний курс реабілітації закритого типу в ГО «Здорова країна-Рівне». Крім того, обвинувачений раніше не судимий, ухилятись від слідства та суду не буде та не буде впливати на потерпілого та свідків.
Слідчий суддя, заслухавши учасників судового розгляду, приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Винуватість ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які дають підстави підозрювати його у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, зокрема: показаннями потерпілого, свідка, даними протоколу огляду місця події та протоколу пред`явлення особи для впізнання, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Твердження слідчого та прокурора, що ОСОБА_5 може вчиняти інші кримінальні злочини, ухилитися від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини по справі та впливу на свідків, ніякими обґрунтованими та належними доказами не підтверджено.
31.10.2017 ОСОБА_5 у порядку, передбаченому ст. 42 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Поряд з цим слідчим повністю доведено наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, на які він посилається у клопотанні.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, вказані в ст.178 КПК України.
Згідно ч.1 ст.181 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту повинен перевірити чи достатньо підстав для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, національні суди повинні зясувати, чи є домашній арешт до судового розгляду справи єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи та виконання нею процесуальних обовязків, а також, чи є можливість обмежитися в даному випадку застосуванням іншого запобіжного заходу.
При обранні виду запобіжного заходу суди враховують вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного увязнення.
Натомість, протягом розгляду клопотання про обрання запобіжного заходуОСОБА_5 у вигляді цілодобового домашнього арешту не було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Слідчий суддя приходить до переконання, що є всі підстави для застосування, у відповідності до ч. 4 ст.194 КПК України, більш м`якого запобіжного заходу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
П.29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року справа «Хайреддінов проти України», береться до уваги, що «ризик втечі або уникнення правосуддя» зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, трохи пом`якшує цей страх і зменшує його наміри втекти (7). При обґрунтуванні цієї підстави необхідне дослідження характеристики особистості, утримуваної під вартою. При цьому на користь звільнення свідчать: відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя (21, с.98). Справа ЄСПЧ «Пунцельт проти Чехії».
Таким чином, характеризуючи особу підозрюваного ОСОБА_5 немає підстав в даний час стверджувати, про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України на запобігання, яким спрямоване застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Як встановлено в судовому засіданні, обвинувачений має міцні соціальні зв"язки, раніше не судимий, на даний момент проходить курс лікування стаціонарно, закритого типу в АДРЕСА_1 .
Доказів про те, що обвинувачений тиснув на неповнолітнього потерпілого та свідків, слідчим та прокурором не надано.
Згідно з положенням Конвенції про захист прав людини, а також загальної спрямованості реформи кримінального судочинства на гуманізацію й підвищення гарантій захисту прав особи, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, слідчий суддя приходить до переконання про обрання підозрюваному міри запобіжного заходу у вигляді особистого зобовязання.
Відповідно до ст. 179 КПК України: особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу; підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати; контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду - прокурор.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-179, 193-174, 196, 309 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в :
В задоволенні клопотання відмовити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі процесуальні обовязки:
1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю або за викликом у зв`язку з реалізацією завдань кримінального провадження.

2) не відлучатися з АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, суду.

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

Встановити строк дії ухвали до 27 березня 2018 року.
Термін дії обовязків, покладених судом, визначити до 27 березня 2018 року.
Копію ухвали про обрання запобіжного заходу: особисте зобов"язання передати на виконання Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом пяти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1