Справа № 159/4880/17
Провадження № 1-кп/159/87/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника

малолітнього потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі судових засідань Ковельського міськрайонного суду Волинської області у відкритому судовомузасіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002047 від 06.09.2017 року, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Журавлине Старовижівського району Волинської області, українця, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , з вищою освітою, одруженого, не працюючого, інваліда ІІІ-ї групи, раніше не судимого, -

у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_5 06 вересня 2017 року, близько 08 години 40 хвилин, керуючи технічно-справним автомобілем марки "Фольксваген", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Ковельській в с. Зелена Ковельського району Волинської області в напрямку м. Ковеля Волинської області. Наближаючись до будинку № 26, проявивши безпечність та неуважність, перевищив максимальну дозволену швидкість руху в населеному пункті, в результаті чого, не врахувавши дорожню обстановку, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка переїжджала проїзну частину дороги справа на ліво відносно його руху.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир велосипеда, яким керувала ОСОБА_4 , громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно висновку судово-медичного експерта № 324 від 14 листопада 2017 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми: відкритої черепно-мозкової травми з імпресійним переломом лобної кістки зліва та забоєм головного мозку, епідуральною гематомою лобної ділянки, закритої правої долі печінки і поперекоободової кишки, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, знаходиться грубе порушення водієм ОСОБА_5 вимог п. 2.3.б), п. 12.3., п. 12.4. та п. 12.9б) Правил дорожнього руху України.
Так, у відповідності до вимог п. 2.3 б) Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

У відповідності до вимог п. 12.3. Правил дорожнього руху України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

У відповідності до вимог п. 12.4. Правил дорожнього руху України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

У відповідності до вимог п. 12.9 б) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 Знак 3.29 "Обмеження максимальної швидкості", 3.31 Знак 3.31 "Зона обмеження максимальної швидкості" або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому діяння визнав повністю. Суду показав, що 06 вересня 2017 року, близько 08 години 40 хвилин, він керував автомобілем марки "Фольксваген" та дуже поспішав, в зв`язку з чим рухався зі швидкістю близько 70 км/год. Проявивши безпечність та неуважність допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_4 , яка переїжджала проїзну частину дороги справа на ліво відносно його руху. Після пригоди викликав карету швидкої допомоги та працівників поліції. У вчиненому щиро розкаюється, просив суворо не карати.

Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що 06.09.2017 року вранці вона виїхала на велосипеді зі своїм сином на проїжджу частину дороги та почула, що на великій швидкості наближається машина. Вона мала намір переїхати через проїжджу частину дороги на інший бік дороги. Переїжджаючи дорогу, не зрозуміла, що трапилось, оскільки втратила свідомість. Прийшла до свідомості лише в лікарні. Що саме трапилось і як трапилось не пам`ятає.

Зазначені в обвинуваченні обставини ніким не оспорюються, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого, який підтверджує їх існування. В зв`язку з цим суд, за погодженням з учасниками судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

З`ясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 286 КК України.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину) та особу винного у їх сукупності, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин справи.

Так суд враховує, що ОСОБА_5 вчинено тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України (ст. 12 КК України).

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття обвинуваченого у вчиненому, добровільне відшкодування завданого збитку.

Суд враховує також те, що обвинувачений ОСОБА_5 має молодий вік, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на диспансерному обліку в психіатра та нарколога не перебуває, виключно позитивно характеризується по місцю проживання та є інвалідом ІІІ-ї групи.

Крім цього, суд враховує відсутність будь-яких претензій законного представника малолітнього потерпілого до обвинуваченого та її позицію щодо несуворої міри покарання.

Вирішуючи питання щодо виду та строку покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд прийшов до висновку, що для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів, необхідним і достатнім покаранням є покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинення даного кримінального правопорушення (злочину), без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Разом з тим, зважаючи на наведені вище обставини щодо особи обвинуваченого та позицію потерпілого, суд вбачає можливим виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства і щодо нього є підстави для застосування ст. 75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Запобіжні заходи щодо ОСОБА_5 під час досудового розслідування не застосовувались. Підстав для застосування таких заходів щодо обвинуваченого до набрання вироком законної сили судом не вбачається, виходячи із даних про особу останнього та його належної поведінки.

Цивільний позов прокурора Ковельської міжрайонної прокуратури в інтересах держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Ковельської міської ради, Головного управління державної казначейської служби України у Волинській області до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування витрат закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Розмір витрат на лікування малолітнього потерпілого від злочину ОСОБА_6 повністю підтверджений відповідною довідкою Ковельського МТМО, відповідно до якої вартість лікування потерпілого становить 244,42 грн., та довідкою Волинського обласного дитячого територіального медичного об`єднання, відповідно до якої вартість лікування потерпілого ОСОБА_6 становить 9022,86 грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 зазначений позов визнав повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 1206 ЦК України, ст. 128 КПК України та зважаючи на доведеність вини обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення (злочину), повне визнання ним даного позову, суд стягує з обвинуваченого зазначені витрати в повному обсязі.

В той же час, відповідно до довідки Ковельського МТМО № 54/2017 від 22.11.2017 року, розмір витрат на лікування ОСОБА_4 становить 2932,50 грн.

ОСОБА_4 не визнана потерпілою по даному кримінальному провадженню, є лише законним представником малолітнього потерпілого, а тому суд, в силу вимог ч. 1 ст. 1206 ЦК України, відмовляє в цій частині в задоволенні позову прокурора.

Процесуальні витрати по справі, пов`язані із залученням експертів на проведення судових інженерно-транспортних експертиз в сумі 1779,66 грн., у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави в повному обсязі.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Ковельської міської ради, Головного управління державної казначейської служби України у Волинській області до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування витрат закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Ковельської міської ради 244 (двісті сорок чотири) гривні 42 копійки витрат, понесених лікувальним закладом на лікування потерпілого від злочину.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь держави в особі Головного управління державної казначейської служби України у Волинській області 9022 (дев`ять тисяч двадцять дві) гривні 86 копійок витрат, понесених лікувальним закладом на лікування потерпілого від злочину.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави процесуальні витрати по справі в сумі 1779 (одна тисяча сімсот сімдесят дев`ять) гривень 66 копійок за проведення судових інженерно-транспортних експертиз.

Скасувати арешт, накладений на автомобіль марки "Фольксваген", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який вилучений під час огляду місця події та знаходиться у спільній власності громадянина України ОСОБА_5 та громадянина Республіки Польща ОСОБА_7 , що зберігається на спеціальному майданчику Ковельського ВП ГУНП у Волинській області.

Речовий доказ:

- автомобіль марки "Фольксваген", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на спеціальному майданчику Ковельського ВП ГУНП у Волинській області, - повернути ОСОБА_5 ;
- велосипед марки "Супутник", який зберігається на спеціальному майданчику Ковельського ВП ГУНП у Волинській області, - повернути ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий ОСОБА_1