№ провадження 11-кп/781/178/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.03.2018 року. м.Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальні провадження №0009096, №0011088, №0012012 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.12.2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку міста Кіровограда, росіянку, громадянку України, з повною загальною середньою освітою, одружену, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, 2008 та 2010 року народження, не працюючу, проживаючу по АДРЕСА_1 , раніше судиму:
- 11.07.2016 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень;
- 19.12.2016 року Кіровським районним судом міста Кіровограда за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, з застосуванням ст. 70 КК України, на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік
засуджено за ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. На підставі ст.71 КК України, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.12.2016 року та за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить переглянути вирок районного суду стосовно неї.
В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачена просить застосувати до неї Закон України «Про амністію 2016 року», оскільки вона має на утриманні двох неповнолітніх дітей та застосувати цей закон до неї.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винною та засуджено за те, що вона 07.08.2017 року, близько 19.20 год., перебуваючи в приміщенні магазину «Копілка» ТОВ «ДНК ГРУПП», що розташований по вулиці Жадова, 30-А в м.Кропивницькому, помітила на одній із полиць каву «Jacobs Monarch». В цей момент у неї виник умисел на викрадення вказаного товару. Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , впевнившись, що за нею ніхто не спостерігає, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, таємно викрала 4 упаковки кави розчинної «Jacobs Monarch», вагою 65 грам, загальною вартістю 246 гривень 56 копійок. Після цього з місця скоєння злочину зникла, а викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим завдала ТОВ «ДНК ГРУПП» матеріальної шкоди на вищевказану суму.
Крім того, 03.09.2017 року, близько 19.10 год. перебувала в приміщенні магазину «Єва» № 806 ТОВ «РУШ», що розташований по вулиці В.Пермській, 46а в м. Кропивницькому, де в неї виник умисел на викрадення товару, що там знаходився. Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , впевнившись, що за нею ніхто не спостерігає, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, таємно викрала товару на загальну суму 1313, 35 грн. Після цього з місця скоєння злочину зникла, а викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим завдала ТОВ «РУШ» матеріальної шкоди на вказану суму.
Крім того, 22.09.2017 року, близько 16.10 год. ОСОБА_6 перебувала в приміщенні магазину «Єва» № 806 ТОВ «РУШ», що розташований по вулиці В.Пермській, 46а в м. Кропивницькому, де в неї виник умисел на викрадення товару, що там знаходився. Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , впевнившись, що за нею ніхто не спостерігає, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, таємно викрала товару на загальну суму 1104,56 грн. Після цього з місця скоєння злочину зникла, а викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим завдала ТОВ «РУШ» матеріальної шкоди на вказану суму.
Крім того, 16.10.2017 року, близько 18.17 год., ОСОБА_6 перебувала в приміщенні магазину «Єва» № 805 ТОВ «РУШ», що розташований по вулиці Соборній, 22б в місті Кропивницькому, де в неї виник умисел на викрадення товару, що там знаходився. Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , впевнившись, що за нею ніхто не спостерігає, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, таємно викрала товару на загальну суму 1495, 27 грн. Після цього з місця скоєння злочину зникла, а викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим завдала ТОВ «РУШ» матеріальної шкоди на вказану суму.
Крім того, 24.10.2017 року, близько 18.30 год., ОСОБА_6 перебувала в приміщенні магазину «Watsons», що розташований по вулиці Добровольського, 15 в м.Кропивницькому, де в неї виник умисел на викрадення товару, що там знаходився. Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , впевнившись, що за нею ніхто не спостерігає, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, таємно викрала товару на загальну суму 689, 67 грн. Після цього з місця скоєння злочину зникла, а викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим завдала ТОВ «ДЦ Україна» матеріальної шкоди на вказану суму.
Заслухавши доповідача, в дебатах обвинувачену ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу обвинуваченої, думку прокурора про залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглянувши кримінальне провадження в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за що її засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції у порядку ч.3 ст.349 КПК України, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

При цьому районний суд дотримав вимоги змісту ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинувачену та роз`яснив їй наслідки застосування такої норми закону, зокрема неможливість оскаржити такі обставини в апеляційному порядку, і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

На підставі викладеного, колегія суддів відповідно до ч.1 ст.404 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, стосовно яких, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України докази не досліджувались.

За таких обставин районний суд обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, кваліфікувавши її дії, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, наслідки, які настали, дані, що характеризують особу обвинувачену, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Так, обвинувачена ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини, як особа характеризується позитивно, не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Обставини що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, обставини обтяжують покарання відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що обвинуваченій ОСОБА_6 судом першої інстанції призначено покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України, за своїм видом і розміром, необхідне і достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, є справедливим, а також відповідає меті покарання, визначеній у ст. 50 КК України.

Колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченій ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.185 КК України, а також при призначенні остаточного покарання на підставі ст.71 КК України, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог статей 50, 65 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року.

До того ж, відповідно до ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Отже, призначене судом першої інстанції обвинуваченій ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.185 КК України є достатнім, згідно санкції даної статті, а остаточне покарання більше ніж було призначено за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.12.2016 року, відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої та відповідатиме принципу необхідності і достатності для виправлення останньої, випливатиме з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

Відповідно до вимог ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб.
Підстави застосування амністії та перелік осіб, які повністю або частково звільняються від відбування покарання згідно амністії, визначаються законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та Закону України «Про застосування амністії в Україні».
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин.
Відповідно до вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.12.2017 року, ОСОБА_6 після ухвалення вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.12.2016 року, яким її засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, але до повного відбуття покарання, а саме 07.08.2017 знову вчинила умисний злочин.
Враховуючи зазначене, відповідно до п.«а» ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», амністія не може бути застосована до ОСОБА_6 , оскільки остання після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинила умисний злочин.
Крім того, в ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» зазначено, що дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Згідно ст. 18, цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і підлягає виконанню протягом трьох місяців.

Вказаний Закон опубліковано в газеті Верховної Ради України «Голос України» 06.09.2017 року та вступив в законну силу 07.09.2017 року.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_6 вчинила злочини, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України 22.09.2017, 16.10.2017 та 24.10.2017 року, тобто до набрання чинності вказаним Законом, а тому вона не є особою, на яку поширюється дія Закону України "Про амністію у 2016 році".
З урахуванням викладеного, переглянувши вирок суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченої слід залишити без задоволення, а вирок суду без зміни.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинувачено ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.12.2017 року щодо неї без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4