Справа № 202/126/18
Провадження № 1-кс/202/89/2018
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
25 січня 2018 року м. Дніпро
слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3
розглянувши клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000349,-
ВСТАНОВИВ:
У провадженні СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000349від 15.02.2017 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

24 січня 2018 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000349.

Дане клопотання, згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді, було передано слідчому судді 24 січня 2018 року.
Згідно матеріалів клопотання, ОСОБА_5 вселилась мешкати за адресою: АДРЕСА_1 та постійно мешкала з ОСОБА_6 до 05 жовтня 2015 року, коли ОСОБА_6 померла у віці 86 років, при цьому заповіту при житті не залишала, родичів окрім ОСОБА_5 не мала. Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
14 квітня 2016 року державний нотаріус Шостої Дніпропетровської держаної нотаріальної контори видав ОСОБА_5 постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії. В даній постанові нотаріус вказав, що єдиною підставою, по якій ОСОБА_5 не може вступити у спадщину є відсутність встановленого факту проживання єдиною сім`єю з ОСОБА_6 .
У липні 2016 року ОСОБА_5 стало відомо, що право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_7 на підставі заочного рішення судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.05.2016, відповідно до якого право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , визнано за ОСОБА_7 як за спадкоємцем четвертого ступеню за законом.
В матеріалах цивільної справи знаходиться копія договору довічного утримання від 13 вересня 2015 року, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 .
Зі слів ОСОБА_5 підпис у даному договорі не відповідає підпису померлої ОСОБА_6 .
Відповідно до показань ОСОБА_7 , у 2015 році останній познайомився з ОСОБА_9 , який допоміг ОСОБА_7 зробити новий паспорт. Крім того ОСОБА_7 разом ОСОБА_9 неодноразово їздили до різних установ, у тому числі до нотаріусів, де підписували невідомі ОСОБА_7 документи. Також останній ніколи не проживав за адресою: АДРЕСА_1 та з ОСОБА_6 не укладав ніяких договорів.
Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 зареєструвала 17.06.2016 право власності на об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.05.2016 за ОСОБА_7 .
Після чого приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 29.07.2016 зареєструвала право власності на об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі ? частки за ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1217, виданий 29.07.2016 видавник: ОСОБА_11 , приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу.
Потім 03.08.2016 приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 зареєструвала право власності на об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі ? частки за ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1251, виданий 03.08.2016 видавник: ОСОБА_11 .
В обгрунтування клопотання слідчим зазначено, що на теперішній час існують достатні підстави вважати, що переоформлення права власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке являється предметом злочину і, як наслідок, речовим доказом, здійснювалось з порушенням чинного законодавства України, також особою, яка на теперішній час володіє даною квартирою, може бути здійсненне відчуження нерухомого майна, у зв`язку з чим, виникла необхідність накладення арешту на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , як на предмет кримінального правопорушення.

Слідчий у судовому засідання у клопотання підтримала та просила задовольнити.
Особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт у судове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України неприбуття особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, не перешкоджає розгляду клопотання по суті.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя має враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Як на підставу для задоволення клопотання, слідчий посилався на те, що об`єкт житлової нерухомості за адресою: м. Дніпро, вул. Єнісейська, 43 є речовим доказом у кримінальному провадженні та є підстави вважати, що існують ризики відчуження зазначеного майна.
Разом з цим, слідчим не надано жодного доказу на підтвердження того, що вищезазначений об`єкт нерухомого майна є речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчим не надано постанови про визнання речовим доказом, а також не доведено ризику відчуження зазначеного нерухомого майна.
Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого судді є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 84, 85, 110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ :
У задоволенні клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000349 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області, шляхом подачі протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.

Слідчий суддя ОСОБА_1