Справа № 559/1096/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2017 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в особі:
головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно кримінальне провадження відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з освітою вищою, не працюючого, громадянина України, не судимого, інваліда ІІІ групи,
за ст.185 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:
09 січня 2017 року , приблизно о 09 год., ОСОБА_5 , перебуваючи в будинку ОСОБА_6 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , помітив мобільний телефон ОСОБА_6 марки «Huawey Y6» (IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 ), який знаходився на комоді в коридорі вказаного будинку та, керуючись корисливим мотивом, вирішив вчинити крадіжку даного мобільного телефону марки «Huawey Y6».

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , 09 січня 2017 року, приблизно о 09 год., скориставшись тимчасовою відсутністю нагляду за його діями власником зазначеного будинку ОСОБА_6 та іншими сторонніми особами, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон ОСОБА_6 марки «Huawey Y6» (IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 ), який знаходився на комоді в коридорі будинку за вищевказаною адресою, вартістю 3560,60 грн. та сім-картку оператора мобільного зв`язку «Киїстар», що знаходилась у вказаному мобільному телефоні, вартістю 25 гривень.

Заволодівши даним мобільним телефоном та сім-карткою ОСОБА_6 , ОСОБА_5 розпорядився вказаним викраденим майном на власний розсуд. В результаті вчинення даного кримінального правопорушення потерпілому ОСОБА_6 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 3585,60 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду.

Суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого, потерпілого, думку прокурора, захисника обвинуваченого, дійшов висновку, що дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ст. 185 ч.1 КК України, які згідно з положеннями ст. 12 КК України, відносяться до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості. ОСОБА_5 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України, визнав. Встановлено, що укладення угоди між потерпілим та підозрюваним про примирення є добровільним. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

Умови угоди про примирення не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, покарання, про призначення якого дійшли згоди обвинувачений та потерпілий, визначене в межах санкції ст. 185 ч.1 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб не встановлено.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.

Обвинувачений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою, в якій просить застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року (а.с.32).
Так, відповідно до п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи
Враховуючи те, що вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, обвинувачений є інвалідом ІІІ групи загального захворювання (а.с.33), у зв`язку із чим, ОСОБА_5 підпадає під дію п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.
За таких обставин, суд вважає, що заява обвинуваченого підлягає задоволенню, а ОСОБА_5 звільненню від призначеного покарання.
Судові витрати за проведення товарознавчої експертизи стягнути з обвинуваченого.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд -

З А С У Д И В:
Затвердити угоду про примирення, укладену 28 листопада 2017 року між потерпілим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000231 відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України.

ОСОБА_5 визнати винним в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України і призначити покарання у виді штрафу розміром 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

ОСОБА_5 звільнити від призначеного покарання на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.
Судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 3.2-263/17 від 10 березня 2017 року в сумі 175 (сто сімдесят п`ять) грн. 92 коп. стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, потерпілим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Суддя :