ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2017 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР № 0003058 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Іванівка Одеської області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не працює, раніше судимого:
-15.08.1985 року Білгород-Дністровським міським судом Одеської області за ст. 140 ч.3 КК України до 2 років та 6 місяців позбавлення волі,
-26.08.1988 року Чухланським районним судом Костромської області РФ за ст. 89 ч.3 КК РФ до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна,
-20.02.2002 року Іванівським районним судом Одеської області за ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 42 КК України до 3 років та 6 місяців позбавлення волі,
-11.11.2004 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ст. 185 ч.3 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 4 років та 6 місяців позбавлення волі,
-09.04.2010 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ст. 395, 185 ч.2, 70 ч.1 КК України до 1 року та 6 місяців позбавлення волі,
-02.07.2013 року Ялтинським міськрайонним судом АРК Крим за ст. 186 ч.2 КК України до 4 років та 3 місяців позбавлення волі,
-31.10.2017 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст.125, ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі зі штрафом у сумі 850 грн., який виконується самостійно,
до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 162 ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2017 року приблизно о 16.00 годині, точний час встановити не надалось можливим, обвинувачений ОСОБА_4 , маючи намір на незаконне проникнення на територію домоволодіння, перестрибнувши огорожу, а саме сітку «рабіцу», проник на територію домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить потерпілому ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 23 серпня 2006 року, що підтверджується інформаційною довідкою 101620124.
Обвинувачений ОСОБА_4 винним визнав себе у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_4 відносно фактичних обставин злочину, оскільки вони ніким не оспорюють ся, допитом потерпілого ОСОБА_5 та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, допитом потерпілого ОСОБА_5 та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини злочину.

Не оспорюючи фактичні обставини злочину в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що відповідно до ст. 63 Конституції України відмовляється від надання пояснень. Погодився з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 28.08.2017 року о 16.00 годині він не знаходився вдома. В цей момент йому зателефонував знайомий, який повідомив, що обвинувачений знаходиться на території двору. Він викликав співробітників поліції. Просив призначити суворе покарання обвинуваченому ОСОБА_4 . Претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не має.
Оцінюючи докази у сукупності суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_4 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ст. 162 ч.1 КК України - незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, не працює, раніше судимого, маючи не зняту та непогашену судимість у встановлені законом строки, вчинив злочин, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості, потерпілий цивільний позов не заявляв, та враховується думка потерпілого щодо призначення обвинуваченому суворого покарання.

Враховуючи вищевикладене та призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд приходить до висновку до призначення покарання у виді штрафу.
Речові докази, цивільний позові, судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 162 ч.1 КК України і на підставі санкції даної статті призначити йому покарання у виді штрафу у сумі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.
Вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.10.2017 року № 495/7672/17, відповідно до якого ОСОБА_4 призначено покарання за ст. 125 ч.1 КК України у виді штрафу в сумі 850 грн., яке виконується самостійно, за ст. 185 ч.3, ст. 125 ч.2 КК України із застосуванням ст. 70 ч.1 КК України призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі - виконувати самостійно.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування не обирався.

Речові докази, цивільний позов, судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

СУДДЯ