Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/463/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.09.2017 року м. Кропивницький
Колегія суддів Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8
переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за апеляційною скаргою адвоката обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 квітня 2017 року, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Олександрія Кіровоградської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, безробітного, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-20.03.2007 року вироком Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 186 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, до 1 року 6 місяців позбавлення волі (непогашена судимість через перерив перебігу строку погашення судимості);

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки; за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки; за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки;на підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Ухвалено стягнути на користь потерпілого ОСОБА_9 38556 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, та 20000 гривень в рахунок компенсації моральної шкоди, завданої злочином.

Ухвалено стягнути на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 1584 гривні 12 копійок.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим за вчинення: таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно; нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій); заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

ОСОБА_7 , 02 серпня 2016 року, о 21 годині 45 хвилин, перебуваючи на вулиці Євгена Тельнова в місті Кропивницькому, біля кафе «Челентано», помітив автомобіль «ВАЗ 2101», д/н НОМЕР_1 . Тоді ж у нього виник умисел на заволодіння майном, яке знаходилось в салоні вказаного автомобіля. Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 підійшов до автомобіля «ВАЗ 2101», д/н НОМЕР_1 , та через відкрите вікно, з переднього сидіння, таємно викрав мобільний телефон «Samsung Galaxy Duos GT-S 7562», який належав ОСОБА_10 , вартістю 933 гривні 33 копійки, в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «МТС», на рахунку якої були кошти в сумі 25 гривень, та сім-картка «Київстар», на рахунку якої були кошти в сумі 20 гривень.

Після цього з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 978 гривень 33 копійки.

Крім того, ОСОБА_7 , 09 серпня 2016 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, перебуваючи біля будинку № 8 по вулиці Бєляєва в місті Кропивницькому, побачив раніше йому незнайомого ОСОБА_9 . Тоді ж у нього виник умисел, направлений на вчинення нападу на ОСОБА_9 з метою заволодіння його майном. Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_9 та наніс останньому один удар кулаком в область обличчя, від чого ОСОБА_9 впав на землю та втратив свідомість на короткий проміжок часу, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді синця на правій щоці, саден на правій кисті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Потім зірвав з шиї та руки ОСОБА_9 золотий ланцюжок, 585 проби, вагою 12,03 грам, вартістю 7 357 гривень 79 копійок, та золотий браслет, 585 проби, вагою 20,01 грам, вартістю 12 238 гривень 52 копійки, відповідно.

Після цього ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 19 596 гривень 31 копійка.

Крім того, ОСОБА_7 , 21 серпня 2016 року, о 21 годині 30 хвилин, перебуваючи на вулиці Академіка Корольова в місті Кропивницькому, біля будинку № 25/6, підійшов до раніше йому незнайомого ОСОБА_11 , який звернувся до нього з приводу оренди квартири. В ході розмови ОСОБА_7 побачив у ОСОБА_11 мобільний телефон «HTC one dual sim UKR HT47ZW903247», і в цей момент у нього виник умисел на заволодіння вказаним мобільним телефоном шляхом обману. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , під приводом здійснення дзвінка, попросив у ОСОБА_11 мобільний телефон «HTC one dual sim UKR HT47ZW903247», вартістю 3 350 гривень, в якому знаходилась сім-картка оператора мобільно зв`язку «МТС» з грошовими коштами на рахунку в сумі 150 гривень та сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» з грошовими коштами на рахунку в сумі 50 гривень.

Після того, як ОСОБА_11 передав телефон ОСОБА_7 останній з місця скоєння злочину зник, а телефоном розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 3 550 гривень.

Крім того, ОСОБА_7 , 21 вересня 2016 року, о 13 годині 55 хвилин, перебуваючи біля каси в магазині «SportDiscounter», розташованого по вулиці Соборній, 27 в місті Кропивницькому, на території «Колгоспного ринку», торгове місце № 1, ряд № НОМЕР_2 , ділянка № НОМЕР_2 , скориставшись тим, що продавець магазину пішов за товаром, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, таємно викрав з верхньої шухляди каси грошові кошти в сумі 2 800 гривень, які належали ОСОБА_12 .

Після цього з місця скоєння злочину зник, а викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Крім того, ОСОБА_7 , наприкінці вересня 2016 року, точної дати не встановлено, приблизно об 11 годині 00 хвилин, перебуваючи в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке розташоване на АДРЕСА_2 , побачив раніше йому не знайомого ОСОБА_13 . В цей момент у нього виник умисел на заволодіння грошовими коштами останнього. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , шляхом обману, під приводом продажу двох мішків цукру отримав від ОСОБА_13 400 гривень.

Після чого з місця злочину зник, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_13 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_7 , 24 жовтня 2016 року, об 11 годині 30 хвилин, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , побачив раніше йому не знайому ОСОБА_14 . В цей момент у нього виник умисел на заволодіння грошовими коштами останньої. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , шляхом обману, під приводом продажу одного мішка цукру отримав від ОСОБА_14 250 гривень.

Після чого з місця злочину зник, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_14 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім того, ОСОБА_7 , 01 листопада 2016 року, о 15 годині 00 хвилин, перебуваючи біля будинку № 31 на вулиці Київській в місті Кропивницькому, побачив раніше йому не знайому ОСОБА_15 . В цей момент у нього виник умисел на заволодіння грошовими коштами останньої. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , шляхом обману, під приводом продажу одного мішка цукру отримав від ОСОБА_15 300 гривень.

Після чого з місця злочину зник, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_15 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім того, ОСОБА_7 , 12 листопада 2016 року, о 14 годині 00 хвилин, перебуваючи в кафе «Шашличок», яке розташоване на вулиці Попова, 20 в місті Кропивницькому, побачив на прилавку мобільний телефон «Samsung Galaxy J5». В цей момент у нього виник умисел на викрадення вказаного мобільного телефону. Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 , впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, таємно викрав, мобільний телефон «Samsung Galaxy J5», вартістю 4159 гривень, який належав ОСОБА_16 .

Після цього з місця скоєння злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_16 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Крім того, ОСОБА_7 , 19 листопада 2016 року, о 12 годині 40 хвилин, перебуваючи біля кафе «Дует» на вулиці Є.Тального, 2 в місті Кропивницькому, побачив раніше йому не знайому ОСОБА_17 . В цей момент у нього виник умисел на заволодіння грошовими коштами останньої. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , шляхом обману, під приводом продажу одного мішка цукру отримав від ОСОБА_17 200 гривень.

Після чого з місця злочину зник, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_17 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Вирок суду першої інстанції оскаржений в апеляційному порядку адвокатом обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 , який в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Вимоги умотивовує наступними доводами.

Вважає, вирок суду першої інстанції необ`єктивним, занадто суворим, оскільки висновки суду є упередженими, а призначене покарання не відповідає особі обвинуваченого, обставинам та характеру вчиненого правопорушення.

Вказав на те, що суд першої інстанції в порушення вимог закону не проаналізував та не надав належної оцінки всім необхідним обставинам справи, не в повній мірі врахував всі надані стороною захисту докази та не відобразив їх суть у своєму вироку.

Зазначив, що суд у своєму вироку вказав лише на щире каяття ОСОБА_7 та не врахував такої пом`якшуючої обставини як активне сприяння розкриттю злочину, адже ОСОБА_7 свою вину визнав повністю, надав суду покази з приводу обвинувачення не намагався затягувати процес чи вводити слідство чи суд в оману. Крім того, суд першої інстанції у своєму вироку зазначив, що ОСОБА_7 хворіє на тяжкі захворювання, але суд не зазначив про те, що наявні у ОСОБА_7 захворювання є не виліковними та смертельно небезпечними, адже таке захворювання як ВІЧ в найтяжчій стадії, при неналежному лікуванні, призведе до неминучого летального результату, а установи з виконання покарань не можуть надати належного та своєчасного лікування.

Додав, що відповідно до показань ОСОБА_7 , він вчиняв інкриміновані йому злочини з тим, що йому необхідні були грошові кошти для лікування та здачі аналізів, а не з метою збагачення. Це не виправдовує вчинення ним кримінальних правопорушень, але в свою чергу суд повинен був врахувати вказану обставину при призначенні покарання, як пом`якшуючу обставину, що зроблено не було та в сукупності з іншим призвело до ухвалення незаконного вироку.

Крім того вказує, що судом першої інстанції не повною мірою взято до уваги обставини, які пом`якшують йому покарання, а саме: наявність на утриманні малолітньої дитини та дружини, яка також страждає на тяжкі захворювання та потребує допомоги чоловіка.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, у дебатах думку адвоката обвинуваченого ОСОБА_8 , та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали у повному обсязі вимоги поданої адвокатом в інтересах обвинуваченого апеляційної скарги, просив вирок суду першої інстанції змінити, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, думку прокурора, яка заперечила задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Ніким із учасників судового провадження, зокрема, й стороною захисту, не оспорюється фактичних обставин кримінального провадження, доведеності винуватості обвинуваченого та кваліфікації його дій.

За таких обставин, колегія суддів не надає оцінки доказам по кримінальному провадженні у їх сукупності, та не входить до оцінки тих обставин, які ніким із учасників провадження не оскаржено.

Відтак, колегія суддів вважає винуватість ОСОБА_7 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно; нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій); заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно доведеною, а кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 190 КК України правильною.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції згідно із вимогами ст. 65 КК України врахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем свого проживання, безробітний, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, хворіє на тяжкі захворювання, обставини, які пом`якшують обвинуваченому покарання, - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

На підставі врахованих обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 за умови його ізоляції від суспільства.

Остаточно визначене у даному випадку покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження нових злочинів, є таким, що відповідає меті покарання.

Відносно доводів апеляційної скарги обвинуваченого про те, що судом першої інстанції не повною мірою взято до уваги обставини, які пом`якшують йому покарання, як активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні малолітньої дитини та дружини, яка також страждає на тяжкі захворювання та потребує допомоги чоловіка; не достатньо враховано те, що він хворіє на тяжкі невиліковні, смертельно небезпечні захворювання та те, що мотивами вчинення злочинів були необхідність у грошових коштах для лікування та здачі аналізів, колегія суддів зауважує на таке.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно із положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, - призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів; Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, зі змісту вироку, судом першої інстанції, при призначенні ОСОБА_7 покарання, враховано особу обвинуваченого та всі обставини, які пом`якшують йому покарання; враховано й відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому (т.6 а.п.41, вирок).

Суд першої інстанції, врахувавши наведені обставини, і беручи до уваги відсутність обставин, які обтяжують покарання, призначив обвинуваченому ОСОБА_7 обґрунтоване покарання у межах санкції частини статті обвинувачення.

Зокрема, враховано таку обставину, яка пом`якшує покарання як щире каяття.

Що стосується неврахування судом першої інстанції такої обставини, що пом`якшує покарання як активне сприяння розкриттю злочину, на що посилається в апеляційній скарзі захисник обвинуваченого, то з цього приводу слід зазначити наступне.

Сприяння розкриттю злочину здійснюється добровільно у будь-якій формі: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів, надання доказів, іншої інформації про свою злочинну діяльність та/або таку діяльність інших осіб. Таке сприяння має бути активним, тобто певною мірою ініціативним та енергійним. Із зазначеного слідує, що посилання захисника на те, що ОСОБА_7 свою вину визнав повністю, надав суду показання з приводу обвинувачення, не намагався затягувати процес чи вводити слідство в оману не свідчать достатньо обґрунтовано про активне сприяння розкриттю злочину з боку обвинуваченого ОСОБА_7 .

Посилання захисника обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що судом не взято до уваги як обставини, які пом`якшують йому покарання вчинення обвинуваченим злочинів у зв`язку з тим, що йому необхідні були грошові кошти для лікування та здачі аналізів, а не з метою збагачення; неврахування судом того факту, що на утриманні ОСОБА_7 є малолітня дитина та дружина, яка також страждає на тяжкі захворювання та потребує допомоги чоловіка; не зазначення судом того, що захворювання у ОСОБА_7 є не виліковними та смертельно небезпечними, а саме ВІЛ є необґрунтованими.

Перелік обставин, які пом`якшують покарання, і підлягають обов`язковому врахуванню судом при призначенні покарання, визначений ст. 66 КК України, він не є вичерпним, і згідно положень цієї норми закону суд може визнати такими, що пом`якшують покарання, і інші обставини.

Наявність утриманців може бути визнана судом як обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, проте це є правом суду, а не обов`язком.

Щодо наявності на утриманні дружини, яка також страждає на тяжкі захворювання та потребує допомоги чоловіка вказане є нічим не підтвердженим, матеріали кримінального провадження не містять документального підтвердження на те, що обвинувачений ОСОБА_7 утримує свою дружину. Однак поряд з цим, наявність на утриманні малолітньої дитини суд першої інстанції належно врахував при призначенні покарання (т.6 а.п.41, вирок).

Що стосується доводів захисника про те, що суд недостатньо врахував наявність невиліковних та смертельно небезпечних хвороб ОСОБА_7 слід вказати наступне.

Хоча й суд першої інстанції не зазначив конкретного переліку тяжких захворювань ОСОБА_7 , однак це не ставить під сумнів належного врахування такої обставини як наявність тяжких захворювань обвинуваченого при призначенні покарання, що й було зроблено судом при постановленні вироку, і не свідчить про порушення судом норм кримінального та кримінального процесуального законодавства.

З приводу доводів апеляційної скарги на те, що судом першої інстанції не враховано як пом`якшуючу обставину вчинення обвинуваченим злочинів у зв`язку з тим, що йому необхідні були грошові кошти для лікування та здачі аналізів, а не з метою збагачення, означене дійсності не відповідає, так як визнання подібних обставин як пом`якшуючих покарання теж є правом, а не обов`язком суду, і в будь-якому випадку, цей факт не виправдовує вчиненням ним неодноразово кримінальних правопорушень проти власності.

Що стосується посилань адвоката обвинуваченого на можливе застосування, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, положень ст. 75 КК України, вони є необґрунтованими.

За диспозицією ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, насамперед, звільнення від відбування покарання з випробуванням є правом, а не обов`язком суду.

Однак, поряд із врахованими судом першої інстанції обставинами при призначенні покарання, судом не було надано належної оцінки іншим обставинам, які характеризують особу обвинуваченого.

Зокрема, необхідно взяти до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, будучи раніше неодноразово судимим, маючи непогашену та не зняту в установленому законом порядку судимість, що свідчить про те, що обвинувачений не бажає і не став на шлях виправлення (т.4 а.п.164, 166, 167).

Вчинене наразі кримінальне правопорушення налічує дев`ять епізодів злочинів проти власності, що характеризує його схильність до скоєння аналогічних корисливих суспільно-небезпечних діянь і спростовує мотив обвинуваченого на вчинення злочинів у зв`язку з відсутністю коштів.

Як особа обвинувачений характеризується посередньо, у минулому неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, за що був засуджений.

До того ж ОСОБА_7 знаходиться на диспансерному обліку з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів (синдром залежності з 2013 року), перебував у 2001 році на стаціонарному лікуванні з приводу дисоціалізованого розладу особистості (т. 4 а.п.168, 169).

У конкретному випадку, з урахуванням наведеного вище, даних про особу винного ОСОБА_7 , відсутні підстави до застосування положень ст. 75 КК України щодо обвинуваченого.

Тож, колегія суддів не убачає підстав до застосування щодо обвинуваченого положень ст. 75 КК України та можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги обвинуваченого свого підтвердження не знайшли, а тому підстави до зміни вироку за тих обставин, що наводяться в апеляційній скарзі, відсутні.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного вироку суду першої інстанції без змін як законного та обґрунтованого.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 квітня 2017 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4