АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1381/17 Справа № 192/628/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

За участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2017 року про відмову в задоволення заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення.

Мотивуючи своє рішення, судом зазначено, що відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений фактично відбув необхідну частину покарання, передбаченого вироком суду, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_7 станом на день розгляду заяви відбув 2/3 строку покарання.

Під час відбування покарання працевлаштований в Солонянській виправній колонії №21 з травня 2015 року по теперішній час, на даний час робочим до цеху ССЦ-3, до праці ставився з початку формально на даний час задовільно. Згідно довідки про заохочення та стягнення (а.с. 9), на даний період часу має чотири заохочення, застосовані 03 листопада 2015 року, 26 липня 2016 року, 18 листопада 2016 року та 18 квітня 2017 року, та за весь період відбування покарання має два стягнення за порушення режиму утримання, останнє з яких 30 січня 2015 року у виді догани (а.с. 9). Згідно наявних в особовій справі характеристик (а.о.с. 61, 73, 105) засуджений за весь період відбування покарання характеризувався, як посередньо, на даний час задовільно, приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, в реалізації програм диференційованого виховного впливу, але не приймає участь в роботі самодіяльних організацій.

28 квітня 2017 року комісією установи відмолено у застосуванні умовно-дострокового звільненні засудженому ОСОБА_7 , як особі, що не довела свого виправлення.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2017 року та застосувати відносно нього положення ст. 81 КК України та застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення.

Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт вказує, що не згоден з рішенням суду першої інстанції і вважає, що відповідно до положень ст. 81 КК України засуджений має право на умовно-дострокове звільнення по відбуттю 2/3 призначеного покарання.

Крім того. апелянт вказує, що за час відбування покарання в Солонянській виправній колонії № 21 він мав працює, також має чотири заохочення та два стягнення, також вказує на те, що суд не врахував те, що він підтримує соціально-корисні зв`язки, його характеристику з місця проживання та довідку про склад родини.

Заслухавши думку засудженого та його захисника, які підтримав свою апеляційну скаргу засудженого, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи ОСОБА_7 у задоволенні його клопотання про умовно - дострокове звільнення, суд першої інстанції послався на ст. 81 КК України, відповідно до вимог якої до осіб, що відбувають покарання, може бути застосовано умовно - дострокове звільнення, і якщо засуджений сумлінною поведінкою і становленням до праці довів своє виправлення.

Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.02.2002 року «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміни невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно - дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

При цьому, прийняття рішення про умовно - дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено законом.

Крім того, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних, що характеризують особу.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів встановила, що однією із підстав відмови у застосуванні умовно - дострокового звільнення засудженому ОСОБА_7 стало підставою те, що 28.04.2017 року комісією виправної колонії, де він відбуває покарання, останньому, було відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільненні, як такому що не довів свого виправлення.

Про це свідчить і характеристика, яка мається у матеріалах провадження.

Колегія суддів вважає, що сам по собі факт наявності у ОСОБА_7 чотирьох заохочень не може слугувати переконливою підставою для висновку про те, що засуджений виправився, оскільки за весь період відбування покарання останній має два стягнення за порушення режиму утримання, останнє з яких 30 січня 2015 року у виді догани (а.с. 9). Згідно наявних в особовій справі характеристик (а.о.с. 61, 73, 105) засуджений за весь період відбування покарання характеризувався, як посередньо, на даний час задовільно, приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, в реалізації програм диференційованого виховного впливу, але не приймає участь в роботі самодіяльних організацій.

Таким чином, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, обґрунтовано дійшов до висновку, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою у містах позбавлення волі не надав суду можливості дійти до твердої переконливості в тому, що цілі покарання до нього досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визнано вироком.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів апеляційного суду, вважаючи таке рішення законним та обґрунтованим.

Не вбачаючи підстав для зміни або скасування ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає за можливе і необхідне у задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 відмовити, а ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2017 року про відмову в задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді

_____________ ______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4