154/29/18
1-кп/154/52/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2018 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження № 0000816 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Хвильово-Сорочин Золотоніського району Черкаської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 10.10.2006 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ч.4 ст.152, ч.2 ст.186 КК України до 11 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи особою, щодо якого постановою Сокальського районного суду Львівської області від 02 лютого 2017 року встановлено адміністративний нагляд строком на 1 (один) рік із забороною виходити із будинку по місцю проживання з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. окрім часу слідування на роботу чи з роботи; забороною перебувати у визначених місцях району (міста); забороною виїзду в особистих справах за межі району (міста). Також ОСОБА_4 зобов"язано з`являтися на реєстрацію до поліції 4 рази на місяць. При звільненні 03.02.2017 року постанова суду про встановлення адміністративного нагляду була оголошена ОСОБА_4 начальником Сокальської виправної колонії № 47, ДДУ ПВП України у Львівській області, що підтверджено його особистим підписом у довідці про оголошення особі, яка звільняється з місць позбавлення волі.

07.02.2017 року обвинуваченого ОСОБА_4 було поставлено на профілактичний облік у Володимир-Волинському ВП ГУ НП у Волинській області, як особу, яка згідно рішення суду перебуває під адміністративним наглядом поліції та повторно оголошено постанову суду про встановлення адміністративного нагляду під особистий підпис.

Однак з метою ухилення від адміністративного нагляду, порушуючи заборону виїзду в особистих справах за межі району (міста), 01.10.2017 року він самовільно залишив місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , поїхав у м. Рівне працювати підсобним працівником на будівництва, та з 06.10.2017 року припинив з`являтися на реєстрації до Володимир-Волинського ВП кожної п`ятниці в період з 09 год. по 10 год., а також був відсутнім під час перевірок за місцем проживання з 04.10.2017 року по 19.12.2017 року.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 395 КК України, як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
Під час досудового провадження між прокурором Володимир-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та підозрюваним ОСОБА_4 за участю адвоката ОСОБА_5 , 28 грудня 2017 року укладена угода про визнання ОСОБА_4 винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України.
Згідно з умовами вказаної угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 , беззастережно визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину. ОСОБА_4 також погодився із прокурором на призначення йому покарання за цей злочин у виді 2 (двох) місяців арешту.
Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.
Захисник ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили ОСОБА_4 погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки ухвалення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості.
При цьому суд виходить з того, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , згідно ст. 12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості, його скоєнням завдана шкода лише державним інтересам.
Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, враховуючи тяжкість злочину, відсутність потерпілого, та у випадку завдання злочином шкоди лише державним та суспільним інтересам, може бути укладено угоду про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим.
Угода за змістом укладена відповідно до ст. 472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.
Суд відповідно до ст. 474 КПК України роз`яснив обвинуваченому процесуальні права, характер обвинувачення, вид і міру покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст. ст. 473, 476 КПК України, а також вичерпні підстави оскарження вироку суду.
Суд також переконаний в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.
Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри і обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.
Суд також вважає, що відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості та знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Речові докази відсутні.
Судових витрат по справі не має.
Запобіжний захід ОСОБА_4 , на досудовому слідстві не обирався.
Керуючись ст. ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 28 грудня 2017 року, укладену між прокурором Володимир-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинувачуваним ОСОБА_4 про визнання винуватості у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 395 КК України.
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 395 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 2 (двох) місяців арешту.
Строк покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
Вирок на підставі угоди може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України з врахуванням обмеження права оскарження даного вироку відповідно до ч.1 ст. 473 КПК України, до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги до Володимир-Волинського міського суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий (підпис)
Згідно з оригіналом.
Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1 .