Справа № 638/740/17
Провадження № 1-кп/638/479/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
прокурора - ОСОБА_2
захисника ОСОБА_3
секретаря - ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в приміщенні Дзержинського районного суду м.Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0004670, внесеному до ЄРДР 08.10.2015 року, відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пам`ять Ілліча Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою технічною освітою, не одруженого, такого, що утриманців не має, не працюючого, раніше неодноразово судимого, а саме: 01.07.2015 року за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 190 КК України до 200 годин громадських робіт; за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.01.2016 року за ч. 2 ст. 389 КК України до 1 року позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 КК України з випробувальним терміном на 1 рік; за вироком Київського районного суду м. Харкова від 09.03.2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням терміном на 3 роки; за вироком Київського районного суду м. Харкова від 22.06.2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підстав ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням строком 3 роки; 10.11.2016 року Апеляційним судом Харківської області вирок Київського районного суду м. Харкова від 22.06.2016 року в частині призначеного покарання скасовано і призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, який зареєстрований та фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в :
Органом досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст. 185 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 28.11.2016 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань (№27) УДПСУ в Харківській області строком не більше 60 (шістдесяти) днів до 24.01.2017 року. Ухвалами слідчого судді строк тримання під вартою продовжено.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого на строк до 60 днів, мотивуючи тим, що ризики, передбачені ст.. 177 КПК України, продовжують існувати. Зазначив, що особа обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, засуджений за вироком Київського районного суду м. Харкова від 22.06.2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з випробуванням строком 3 роки, але 10.11.2016 року Апеляційним судом Харківської області вирок Київського районного суду м. Харкова від 22.06.2016 року в частині призначеного покарання скасовано і призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. Вважає , що на даній стадії судового розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні неможливе запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Захисник та обвинувачений погодилися з клопотанням прокурора та наведеними доводами.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов наступного.

Положеннями ст. 29 Конституції України гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї норми передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Частина 2 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України містить важливу гарантію від свавільного застосування запобіжного заходу, а саме вимогу, щоб жоден запобіжний захід не можна було застосовувати без наявності обґрунтованості підозри.
Відповідно ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу строку суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
Вислухавши учасників судового засідання, суд доходить висновку про відсутність даних, які б свідчили, що ті ризики, які були враховані судом під час обрання запобіжного заходу, відсутні або зменшилися.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово був засуджений, не одружений, не має утриманців, не працевлаштований, тобто не має тісних соціальних зв"язків за місцем проживання, враховуючи ту обставину, що він не є особою з обмеженими можливостями, той факт, що ще не допитані учасники кримінального провадження, які були визначені органом досудового слідства , на яких може мати вплив обвинувачений у разі його знаходження на волі, у суду є сумніви в тому, що обвинувачений буде виконувати покладені на нього судом зобов`язання з`являтися за викликом суду, не буде переховуватися від суду, а також не скоїть нових правопорушень. Крім того, обвинувачений не відбув покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки за попереднім вироком суду.

Приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тяжкість покарання у кримінальному правопорушенні, в якому обвинувачується особа, відсутність відомостей про наявність таких захворювань у обвинуваченого, які унеможливлюють перебування останнього у слідчому ізоляторі, дані про особу останнього, який згідно обвинувального акту не судимий, до моменту затримання не працював, не одружений, не має тісних соціальних зв`язків, неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого до 60 діб.
Вказані обставини вказують на те, що неможливе запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Такими чином, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора, доцільність продовження раніше обраного запобіжного заходу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.. 177, 314, 331 КПК України, суд,

ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 15 листопада 2017 року, тобто до 13 січня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1