Дата документу Справа № 322/50/16
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №11-кп/778/596/18 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №322/50/16Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: п.6 ч.2 ст.115 КК України
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2018 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 (з доповненням) на вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.289, ч.2 ст.185 КК України, та визнано невинуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, п.6 ч.2 ст.115 КК України і виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення ним даних злочинів,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за те, що він в період часу з 21 по 26 липня 2015 року, достовірно знаючи про те, що раніше йому знайомий ОСОБА_9 має у власності автомобіль марки «ЗАЗ» моделі 1102 реєстраційний номер НОМЕР_1 та маючи намір на незаконне збагачення, вирішив заволодіти належним ОСОБА_9 майном, у тому числі й зазначеним автомобілем, яким він користувався.

З метою реалізації злочинного наміру, 08 серпня 2015 року приблизно о 17 годині ОСОБА_8 , перебуваючи в м.Запоріжжі, зателефонував своєму знайомому ОСОБА_9 , якого попрохав відвезти 09.08.2015 року до смт.Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, пообіцявши заплатити за це.

У подальшому, 09.08.2015 року приблизно о 19 годині ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , згідно домовленості, яка була між ним та ОСОБА_9 , сів в автомобіль останнього та вони направились до Новомиколаївського району Запорізької області. Цього ж дня приблизно о 21 годині ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 на належному останньому автомобілі приїхали до лісосмуги, розташованої на північній околиці смт.Новомиколаївка, де стали чекати нібито приїзду знайомого ОСОБА_8 . Приблизно о 22 годині ОСОБА_8 вийшов з автомобіля та знаходячись на ґрунтовій дорозі біля лісосмуги, реалізуючи свій умисел, спрямований на заволодіння автомобілем ОСОБА_9 , з корисливих мотивів, повідомив останньому про те, що одне з коліс його автомобіля знаходиться у несправному стані, таким чином виманив потерпілого з салону автомобіля.

Перебуваючи у вищезазначеному місці, за межами салону автомобіля приблизно о 22 годині 05 хвилин ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, напав на потерпілого та, застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я ОСОБА_9 , наніс останньому 4-5 ударів кулаками в область тулуба, штовхнув на землю та наявним у нього невстановленим предметом з колючо-ріжучими властивостями, наніс потерпілому, який лежав на землі, не менше чотирьох ударів у поперекову область, спричинивши потерпілому згідно висновку судової медичної експертизу №284 від 16.10.2015 року чотири рани у поперековій області, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Далі, приблизно о 22 годині 10 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи на вказаному місці, наніс ОСОБА_9 не менше трьох ударів зазначеним вище предметом, що має колючо-ріжучі властивості в область передньої черевної порожнини, один удар в область правого плеча та не менше двох ударів в область шиї, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи одну рану правого плеча, одну рану епігастральної області праворуч, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, дві рани шиї, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я та дві рани передньої черевної стінки, проникаючі до черевної порожнини з пошкодженням по ходу ранового каналу брижі поперечно ободової кишки, які ускладнилися розвитком внутрішньочеревного крововиливу, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Після цього ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння майном ОСОБА_9 , шляхом вільного доступу, проник до салону вказаного автомобіля, де заволодів мобільним телефоном марки «THL W8S», вартістю 2600 грн., грошовими коштами у сумі 1200 грн., завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 3800 грн. Потім приблизно о 22 годині 20 хвилин, реалізовуючи свій злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, перебуваючи у салоні зазначеного автомобіля, що зареєстрований та належить ОСОБА_9 , привів у дію двигун автомобіля та керуючи ним, прослідував з місця скоєння злочину у бік смт.Новомиколаївка, тим самим незаконно заволодів транспортним засобом вартістю 62 500 грн., спричинивши ОСОБА_9 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Крім цього, на початку вересня 2015 року приблизно о 15 годині ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , діючи умисно, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що його дій ніхто не бачить, таємно, під час оренди вказаного житла, викрав плазмовий телевізор марки «Bravis LED -3268» вартістю 4 283 грн. 33 коп., який належав ОСОБА_10 , після чого зник з вказаним майном та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Також 11 вересня 2015 року приблизно о 22 годині ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_4 , діючи умисно, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що його дій ніхто не бачить, таємно, під час оренди вказаного житла викрав майно: мікрохвильову піч фірми «Дельфа d20mw», вартістю 1200 грн., мікрохвильову піч «Самсунг TDS» вартістю 616 грн., пральну машинку «Самсунг WF8590 nmw», вартістю 6314 грн. 66 коп., яке належало ОСОБА_11 , після чого зник з вказаним майном та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 8131 грн. 32 коп.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.3 ст.289 КК, як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого; за ч.2 ст.185 КК, як викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Йому призначено покарання

- за ч.3 ст.289 КК у виді 9 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.185 КК у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Вирішено питання про запобіжний захід, зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання, процесуальні витрати, цивільний позов та речові докази.

Крім того, як зазначено у вироку суду, органами досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 10.04.2015 року близько 20 години з метою крадіжки чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу з частково огороженої території домоволодіння АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_12 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, за допомогою лопати викопав з землі та таємно викрав: дві труби з нержавіючої сталі, вагою по 18,5 кг кожна за ціною 21 грн. за 1 кг лому нержавіючого металу, вартістю 388 грн. 50 коп., два металевих кутника вагою 4,5 кг кожен за ціною 2 грн. 30 коп. за 1 кг лому чорного металу, вартістю 10 грн. 35 коп., які слугували в якості стовбців огорожі території вказаного домоволодіння, та завдав потерпілому ОСОБА_12 матеріальний збиток на загальну суму 797 грн. 70 коп.

16 серпня 2015 року близько 22 години 30 хвилин ОСОБА_8 , знаючи, що у його двоюрідного брата ОСОБА_13 в користуванні знаходиться ноутбук «TOSHIBA 15, 4» PENTIUM M 1,7 GHZ RAM 102» у корпусі сріблястого кольору, і який ОСОБА_8 заздалегідь розглядав як об`єкт свого злочинного посягання, в ході розмови з ОСОБА_13 , під приводом здійснити заставу, попрохав взяти у ОСОБА_13 вищевказаний ноутбук. На дану пропозицію ОСОБА_13 погодився та надав обвинуваченому свій ноутбук «TOSHIBA 15, 4» PENTIUM M 1,7 GHZ RAM 102» із зарядним пристроєм, яким останній заволодів та в подальшому продав його, спричинивши потерпілому ОСОБА_13 матеріальний збиток на суму 2453 грн.

02.09.2015 року близько 02 години ОСОБА_8 з метою крадіжки чужого майна, з корисливих мотивів, через незачинене вікно балкону, проник у квартиру АДРЕСА_6 , звідки, діючи повторно, таємно, викрав належний ОСОБА_14 телевізор «PHILIPS 32 HFL 5507/12», вартістю 5399 грн. 60 коп., чим завдав останньому матеріальний збиток на вказану суму.

Також органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачувався у тому, що він 20.09.2015 року в ході однієї з телефонних розмов зі своїм знайомим ОСОБА_15 , повідомив останньому, що збирається йти на крадіжку цінного майна з помешкання одного місцевого жителя, ім`я якого не називав та запропонував піти разом з ним, однак отримав від ОСОБА_15 відмову. ОСОБА_8 , достовірно знаючи про те, що раніше йому знайомий ОСОБА_16 має у власності цінне майно, ювелірні вироби, отримує пенсійне забезпечення (пенсію) у значних розмірах, маючи намір на незаконне збагачення, вирішив ним заволодіти. З цією метою, 25.09.2015 року у період часу з 01 години до 03 години ОСОБА_8 прийшов до місця мешкання ОСОБА_16 за адресою: АДРЕСА_7 та користуючись тим, що вхідні двері до квартири були не зачиненими, зайшов до вказаної квартири, таким чином проник у житло ОСОБА_16 .

Знаходячись всередині ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, невстановленим під час досудового розслідування тупим предметом, застосовуючи насильство, небезпечне для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, наніс ОСОБА_16 не менше трьох ударів в область обличчя, спричинивши потерпілому, згідно висновку судово-медичної експертизи №208 від 26 вересня 2015 року, травматичну екстракцію 1-3 зубів нижньої щелепи ліворуч та 1-2 зубів нижньої щелепи праворуч, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, синці та крововиливи в м`яких тканинах внутрішніх частин верхніх повік обох очей, крововиливи в м`яких тканинах правої виличної області, надриви слизової оболонки десни по периферії лунок зубів, крововилив під слизовою оболонкою та у м`яких тканинах нижньої губи, рвану рану слизової оболонки вуздечки язику, крововилив під слизовою оболонкою вуздечки язику та у м`яких тканинах нижньої губи, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

ОСОБА_8 , діючи з метою умисного вбивства ОСОБА_16 , з корисливих мотивів, наніс потерпілому один удар сокирою, яка має рублячі властивості та довжину слідоутворюючої частини не менше 68 мм в життєво важливий орган голову, спричинивши потерпілому рублену рану правої тім`яно-скроневої області голови; осколковий перелом правих скроневої та тім`яної кісток з локальним крововиливом між кістками черепу та твердою мозковою оболонкою; травматичне руйнування твердої та м`якої мозкових оболонок, а також речовини мозку на зовнішніх поверхнях правих тім`яних та скроневих часток із забоєм головного мозку та крововиливом під м`якими мозковими оболонками по периферії; крововиливи під м`якими мозковими оболонками на зовнішній поверхні лівої скроневої долі, в області полюсу лівої потиличної частки, в області полюсу правої скроневої частки та на задній поверхні мигдалин мозочку; крововилив у м`яких тканинах правої тім`яно-скроневої області голови та у правому скроневому м`язі, яка є небезпечною для життя у момент заподіяння, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження та потягла смерть потерпілого ОСОБА_16 на місці скоєння злочину.

Відразу після цього ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном, зняв з правої руки потерпілого ОСОБА_16 золотий перстень вартістю близько 7000 грн., з шиї трупа ОСОБА_16 золотий ланцюжок з підвісом у виді хрестика, вартістю 11 616 грн. 01 коп., грошовими коштами у сумі 580 грн. монетами номіналом по 50 коп. та по 1 грн., п`ятьма вставними зубами золотистого кольору, чим завдав потерпілому ОСОБА_16 майнову шкоду на суму 19 196 грн. 01 коп.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК у зв`язку з тим, що зібрані органом досудового розслідування за цими епізодами докази є незаконними, так як всі слідчі дії були здійснені за відсутності захисника, участь якого відповідно до ст.52 КПК є обов`язковою, та за п.6 ч.2 ст.115 КК у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченим даного злочину.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту судового розгляду, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність просить вирок скасувати. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим та призначити йому покарання: за ч.3 ст.289 КК у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією ? майна; за п.6 ч.2 ст.115 КК у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією ? майна; за ч.2 ст.185 КК у виді 3 років позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК у виді 4 років позбавлення волі; за ч.2 ст.190 КК у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією ? майна. Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК, а процесуальні витрати за проведення експертиз покласти на ОСОБА_8 .

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд, виправдовуючи обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК, дійшов хибного висновку про те, що зібрані за цими епізодами докази були отримані з порушенням права на захист обвинуваченого, оскільки необхідності у залученні захисника та призначенні обвинуваченому повторної експертизи за цими епізодами не було, у зв`язку з чим істотного порушення вимог ст.52 КПК щодо залучення захисника допущено не було.

Виправдовуючи обвинуваченого ОСОБА_8 за п.6 ч.2 ст.115 КК, суд не надав оцінки усім зібраним доказам у їх сукупності, хоча ці докази повністю підтверджують винуватість ОСОБА_8 у пред`явленому йому обвинуваченні. При цьому суд не повністю виклав у вироку покази деяких свідків, у зв`язку з чим не надав їм належної оцінки, про що прокурором наводяться відповідні мотиви.

Крім того, прокурор зазначив, що в порушення вимог ст.59 КК суд при призначенні обвинуваченому покарання за ч.3 ст.289 КК та на підставі ст.70 КК не призначив покарання у виді конфіскації майна.

Також прокурор просить під час апеляційного розгляду в порядку ч.3 ст.404 КПК повторно дослідити аудіо запис судових засідань, в частині, зазначеній в скарзі, а також певні докази у провадженні.

В апеляційній скарзі та доповненні до неї обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок скасувати, виправдати його за усіма епізодами злочинів та відмовити в задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 . Свої вимоги обвинувачений мотивує тим, що він не вчиняв жодного злочину із пред`явленого йому обвинувачення. Покази свідків та надані стороною обвинувачення докази не підтверджують його причетності до інкримінованих йому злочинів. Під час досудового розслідування до нього було застосовано фізичний та психологічний вплив з метою, щоб він визнав свою провину, а також було порушено його право на захист. Свідки надали неправдиві покази під впливом працівників поліції, про що обвинувачений наводить відповідні обґрунтування.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які повністю підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та заперечили проти скарги прокурора; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, що її подав, та заперечила проти скарги обвинуваченого; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання судової колегії вирок суду не відповідає наведеним вимогам процесуального закону. Складений на вкрай низькому професійному рівні із численними грубими порушеннями. Судом допущено невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, суд зазначив у резолютивній частині вироку про одночасне визнання обвинуваченого винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК і визнання його невинуватим за цією ж нормою кримінального закону ч.2 ст.185 КК.

З резулятивної частини вироку суду вбачається, що ним виправдано ОСОБА_8 по ряду злочинних інкримінованих йому дій.

Проте в порушення вимог п.1 ч.3 ст.374 КПК суд не навів у вироку формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Так, замість того, щоб викласти обвинувачення за епізодом крадіжки 10.04.2015 року металевих труб у ОСОБА_12 пред`явлене особі і визнане судом недоведеним суд лише зазначив, що «органами досудового розслідування встановлено…».

Після чого наступними абзацами за епізодами шахрайських дій від 16.08.2015 року і крадіжки від 02.09.2015 року суд виклав обвинувачення, яким встановив доведеність винуватості ОСОБА_8 у їх вчиненні. Проте в подальшому суд, зазначивши, що докази за даними епізодами не можна визнати законними, дійшов висновку, що ОСОБА_8 за вказаним обвинуваченням підлягає виправданню. Тим самим судом знову було допущено протиріччя, виправити яке судова колегія позбавлена можливості.

Зазначаючи, що вирок суду складено на вкрай низькому професійному рівні, судова колегія виходить з того, що з вироку неможливо співставити наведені у ньому докази з епізодами злочинних дій, за якими ОСОБА_8 визнано винним і за якими його виправдано.

Суд просто перерахував, як він зазначив докази, які ним було досліджено. Проте, до якого епізоду відноситься той чи інший доказ, яке його доказове значення у справі, його належність чи допустимість встановити неможливо. Жодного аналізу цим доказам судом не надано. Відтоді абсолютно не можливо встановити чи доводять досліджені докази винуватість ОСОБА_8 за епізодами злочинних дій, у вчиненні яких його виправдано. Що означають наведені докази, і доказами яких обставин вони є, встановити абсолютно неможливо (приклад Протокол обшуку за місцем мешкання ОСОБА_17 від 06.10.2015 року, згідно якого було вилучено 1 подарунковий пакет, в якому знаходились монети номіналом 50 коп. та 1 грн. з фото таблицею т.8 а.п. 24). Чому під час обшуку місця мешкання ОСОБА_17 було вилучено подарунковий пакет, в якому знаходились монети з фототаблицею, що це за фототаблиця з подарункового пакету і яке це все має значення для справи, встановити неможливо.

Разом з тим, за епізодом обвинувачення ОСОБА_8 за ч.3 ст.289 КК суд просто зазначив, що вина обвинуваченого повністю доведена та узгоджується з показаннями потерпілих, свідків та письмовими доказами дослідженими в судовому засіданні. При цьому суд не навів жодних мотивів на спростування заперечень ОСОБА_8 в цій частині, не зазначив, чому він взяв до уваги покази якихось потерпілих, хоча у справі в даному епізоді лише один потерпілий, і відкинув пояснення обвинуваченого.

Абсолютно залишилось поза розумним сприйняттям рішення районного суду про мотиви виправдання ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 і ст.190 КК. Адже зазначивши, що всі докази у справі за даними епізодами є незаконними, суд не дав їм оцінки з точки зору допустимості і належності, як це передбачено процесуальним законом. При цьому суд лише посилався на те, що органами досудового розслідування було порушено право обвинуваченого на захист, оскільки він був особою, яка потребувала захисника з огляду на положення ст.52 КПК.

Разом з тим, суд не прийняв до уваги, що згідно п.3 ч.2 ст.52 КПК обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад. Суд не встановив, з якого часу було встановлено наявність у обвинуваченого вад, які потребували обов`язкової участі захисника. Не відокремив докази, які були отримані до даної дати і після. Крім того, суд не прийняв до уваги, що сама по собі відсутність захисника не може автоматично потягнути за собою визнання всіх доказів у справі недопустимими. Такими доказами лише можуть бути докази, отримані за участі обвинуваченого (слідчий експеримент за участі обвинуваченого, але без участі захисника, пред`явлення особи для впізнання в той самий спосіб, тощо). Інші докази, які зібрані слідчим, шляхом проведення слідчих (розшукових) дій без участі обвинуваченого за таких обставин не можна визнати недопустимими.

Тому, висновок суду про визнання всіх доказів «незаконними» є передчасним і необґрунтованим. Крім того, рішення суду в цій частині містить у собі істотне протиріччя. Адже суд за частиною епізодів визнав ОСОБА_8 винуватим за відсутності у нього захисника, а за чистиною виправдав. При цьому критеріїв свого рішення в цій частині в оскарженому вироку судом не наведено.

Таким чином, судом першої інстанції допущено невідповідність висновків суду обставинам справи. За таких обставин за всіма епізодами злочинних дій пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення вирок суду не можна визнати законним і обґрунтованим, а тому він підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в іншому складі суду.

Під час нового судового розгляду суду належить усунути наведені в даній ухвалі суду недоліки, звернути свою увагу на заперечення, на яких наголошувалось в апеляційних скаргах обвинуваченого і прокурора та ухвалити законне і обґрунтоване рішення з повним дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора і обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2017 року щодо ОСОБА_8 в цій справі скасувати.

Призначити новий судовий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 до 13.05.2018 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4