Справа № 179/1146/16
№ 1-кп/183/345/17
В И Р О К
іменем України
17 листопада 2017 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000493 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, одруженого, не працюючого, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в :
24 серпня 2016 року близько 20 год. 00 хв. в с. Мар`ївка Магдалинівського району Дніпропетровської області, в приміщенні спальної кімнати житлового будинку АДРЕСА_1 , за місцем свого проживання ОСОБА_4 , в ході раптово виниклої сварки, діючи умисно, наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого наніс кулаком правої руки 1-2 удари по правій кисті руки ОСОБА_5 , якою вона закривала своє обличчя, спричинивши останній тілесні ушкодження у виді синців повік обох очей фіолетового кольору з чіткими контурами, набряк спинки носа з синцем, синець на рівні другої п`ясної кісти правої кисті (тил кисті), які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому йому обвинуваченні. Показав, що неповнолітня ОСОБА_5 є племінницею його колишньої дружини. Дійсно 24.08.2016 року, перебуваючи спільно з потерпілою в своєму будинку, остання гралася його планшетом та розбила його. Від цього від розлютився, не стримався і 2-3 рази вдарив її рукою в область обличчя. В скоєному щиро кається. Просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році».

Судовий розгляд за погодженням всіх учасників судового провадження проведено у відсутність неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 та її законного представника ОСОБА_6 , які звернулися до суду з письмовою заявою, в якій просили розглянути кримінальне провадження без їх участі через віддаленість суду від місця їх проживання, покарання обвинуваченому просили призначити згідно закону, цивільний позов заявлятися ними не буде (а.с.60).

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно злочин, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували. Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину встановленою та доведеною, його дії підлягають правовій кваліфікації за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого. Так, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин невеликої тяжкості, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, одружений та має на утриманні двох малолітніх дітей. Суд визнає пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, суд не знаходить.

Тому, враховуючи обставини вчинення злочину та його наслідки, особу обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, позицію потерпілої, а також усі обставини у справі, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт, що, з огляду на мету покарання, буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Однак, згідно ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до положень ч.ч. 1,2 ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

07.09.2017 року набув чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII від 22.12.2016 року (надалі Закон).

Статтею 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" передбачено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, в тому числі, передбачених п. «в» зазначеної ст. 1 Закону не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про амністію у 2016 році" дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Згідно із ст. 6 Закону України "Про застосування амністії в Україні" особи, на яких поширюється дія закону про амністію, можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, в частині вироку, яка не була виконана на день набрання чинності законом про амністію.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про застосування амністії в Україні" установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив умисний злочин невеликої тяжкості до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», має двох малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відомостей про позбавлення батьківських прав щодо яких суду не надано. Отже, оскільки обмежень, передбачених ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 Закону України "Про амністію у 2016 році" щодо застосування відносно ОСОБА_4 амністії, судом не встановлено, його слід звільнити від відбування призначеного покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 180 (сто вісімдесят) годин.

На підставі ст. 86 КК України та п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII від 22.12.2016 року звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення лише з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1