АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 1-46/12 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1976/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне вбивство
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

його захисників - ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_9 ,

розглядаючи в закритому судовому засіданні в місті Харкові матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст.186, ч.4 ст.152, ч.3 ст.153, п.10 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України
за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на вирок Ковпаківського районного суду м.Суми від 25 серпня 2015 року,
У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ковпаківського районного суду міста Суми від 25 серпня 2015 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Суми, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не працює, не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:
-21.08.1996 року року за ст.ст.140 ч.2, 17-140 ч.3, 141 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі;
-10.12.1999 року за ст.ст.140 ч.2, 141 ч.2, 142 ч.2, 144 ч.2, 144 ч.3 КК України на 5 років позбавлення волі;
-23.04.2004 року за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3, 190 ч.2, 71 КК України на 4 роки 1місяць позбавлення волі,
визнано винним і засуджено: за ч.2 ст.186 КК України на 5 років 10 місяців позбавлення волі, за ч.4 ст.152 КК України на 12 років позбавлення волі, за ч.3 ст.153 КК України на 10 років позбавлення волі, за п.10 ч.2 ст.115 КК України до довічного позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, остаточно призначено покарання в виді довічного позбавлення волі. ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.185 КК України та виправдано за недоведеністю вчинення ним цього кримінального правопорушення. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено без зміни тримання під вартою. Строк відбуття покарання ОСОБА_7 за даним вироком ухвалено рахувати з 12.03.2011 року, з моменту його затримання. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати за залучення експертів для проведення 20 судових експертиз на загальну суму 33518,76 грн. Майно обвинуваченого ОСОБА_7 , на яке накладено арешт протоколом від 17.03.2011 року звернуто в рахунок відшкодування державі процесуальних витрат по даному кримінальному провадженню. Вирішено долю речових доказів.
З цим вироком не погодилися: прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_7 та його захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .
Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить вирок районного суду скасувати через істотне порушення вимог кримінально процесуального закону, а саме не вирішення цивільного позову потерпілої та неправильне розв`язання питання про долю речового доказу телефону.
Обвинувачений в своїй апеляційній скарзі з доповненнями вказує на недоліки розгляду справи в суді першої інстанції, просить повторно дослідити докази по справі, посилається на те, що за вказаними статтями він засуджується в перший раз, є інвалідом 2 групи, а тому вважає вирок надто суворим, просить його пом`якшити.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 у своїй апеляційній скарзі просить повторно дослідити докази обвинувачення, вирок в частині обвинувачення за ст.152 ч.4, ст.153 ч.3, ст.115 ч.2 п.10 КК України - скасувати, ухвалити новий вирок і кримінальне провадження закрити.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просить допитати експерта та переглянути вирок районного суду посилаючись на те, що обвинувачений є інвалідом 2 групи і потребує лікування.
Вислухавши доповідь судді, думки прокурора, обвинуваченого його захисників, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного:
Як було встановлено оскаржуваним вироком суду, 02.03.2011 року, близько 01:00 год. ночі, ОСОБА_7 , знаходячись на вулиці Декабристів в місті Суми, побачив раніше йому не знайому ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якої на руці висіла жіноча сумочка, якою вирішив заволодіти. З цією метою ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_10 , яка в цей момент намагалась відчинити вхідні двері в під`їзді будинку АДРЕСА_3 і діючи повторно, відкрито зірвав з правої руки потерпілої вказану жіночу сумочку, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи 225 грн., в якій знаходився мобільний телефон Нокіа 2760, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи 400 грн. та грошові кошти в сумі 360 грн., крім того, в сумочці також знаходились: картка оператора мобільного зв`язку МТС без грошей на рахунку, жіночий гаманець, набір косметики Фаберлік коробка цукерок Рафаело, 0,5 кг. ковбаси До сніданку, три презервативи, які матеріальної цінності для потерпілої не представляють, що належали потерпілій ОСОБА_10 , чим спричинив їй матеріальну шкоду на загальну суму 985 грн. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Крім того, 07.03.2011 року, о 15 год. 56 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння і знаходячись на залізничному вокзалі м.Суми зателефонував своїй знайомій ОСОБА_11 та в ході телефонної розмови домовився з нею про зустріч за місцем її мешкання за адресою: АДРЕСА_4 . Після цього, одразу ж приїхав до ОСОБА_11 додому за вказаною адресою та достовірно знаючи, що ОСОБА_11 перебуває вдома сама, усвідомлюючи свою значну фізичну перевагу над нею, вирішив вступити з нею у статеві зносини із погрозами застосування насильства.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на зґвалтування, ОСОБА_7 , 07.03.2011 року, близько 17 години, перебуваючи за зазначеною адресою: АДРЕСА_4 , взявши потерпілу ОСОБА_11 за шию і погрожуючи їй застосуванням ножа, який взяв на кухні, погрожуючи яким неодноразово, та в грубій формі повторив, якщо ОСОБА_11 буде чинити йому опір, то він її заріже і в такий спосіб переконавши потерпілу у реальності своїх погроз та придушивши таким чином волю потерпілої ОСОБА_11 , зняв з неї халат та розірвавши на ній футболку поклав потерпілу на диван і тримаючи ніж в руці та погрожуючи ним, використовуючи пригнічений стан потерпілої, всупереч її волевиявленню та бажанню, розуміючи, що ОСОБА_11 не в змозі йому протидіяти, зґвалтував її, задовольнивши у такій спосіб свою статеву пристрасть.
Після чого, користуючись тим, що потерпіла ОСОБА_11 все ще перебуває в пригніченому та подавленому стані, продовжуючи погрожувати їй ножем, всупереч волі потерпілої задовольнив свою статеву пристрасть неприродним способом шляхом орогенетального контакту.
Таким чином ОСОБА_7 вчинив статеві зносини із погрозою застосування фізичного насильства, тобто вчинив зґвалтування потерпілої ОСОБА_11 та задовольнив свою статеву пристрасть неприродним способом із погрозою застосування до неї фізичного насильства, в процесі якого у нього виник умисел на умисне протиправне позбавлення її життя і після зґвалтування та задоволення статевої пристрасті неприродним способом відразу ж вбив її з метою уникнення відповідальності, тим самим зґвалтування та насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом спричинило особливо тяжкі наслідки у виді смерті потерпілої ОСОБА_11 .
Крім цього, 07.03.2011 року ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в тій самій квартирі АДРЕСА_5 , відразу ж після зґвалтування та задоволення статевої пристрасті неприродним способом, маючи умисел на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілої ОСОБА_11 шляхом її удушення, який у нього виник ще під час її зґвалтування, з метою уникнути відповідальності, утримуючи потерпілу рукою за шию ззаду, наказав надати йому колготи, при цьому підвів її до шафи, звідки вона дістала синтетичні жіночі колготи та передала їх ОСОБА_7 .
Взявши колготи, ОСОБА_7 знаходячись позаду потерпілої, накинув їх на шию ОСОБА_11 та почав її душити і коли потерпіла стала задихатись, то ОСОБА_7 штовхнув її на диван, на якому продовжив здавлювати з достатньою силою органи шиї петлею з колгот, що здатна спричинити небезпечні для життя явища, свідомо позбавляючи потерпілу можливості дихати у продовж тривалого часу, порушуючи таким чином нормальне функціонування життєво-важливих органів людини та дихальну функцію організму і душив потерпілу ОСОБА_11 до тих пір, доки вона перестала подавати ознаки життя, після чого встав з неї і почав збирати в сумку предмети до яких він торкався. Але в цей момент він побачив, як у потерпілої ОСОБА_11 ворухнулась рука і йому здалось, що вона прийшла до тями, тому з метою доведення свого злочинного умислу до кінця стосовно протиправного заподіяння смерті потерпілої ОСОБА_11 , взяв ножа, яким погрожував потерпілій, стягнув потерпілу за волосся з дивану на підлогу в оголеному виді, обличчям вниз, а сам ставши над нею зверху лівою рукою приподняв голову, а правою рукою, в якій тримав ніж, перерізав їй горло. Після чого, лишивши оголений труп потерпілої ОСОБА_11 на підлозі, з місця вчинення злочину зник. 11.03.2011 року близько 14 год. 30 хв. на підлозі житлової кімнати квартири АДРЕСА_5 був виявлений труп ОСОБА_11 з ознаками насильницької смерті.
Кримінальне провадження по суті розглянуто судом присяжних.
Цей суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини події, дав належну оцінку дослідженим доказам у їхній сукупності, оцінив доводи обвинуваченого на свій захист, досліджені докази з точки зору їхньої достатності, допустимості та належності, дійшов правильного висновку про повну доведеність вини обвинуваченого, за виключенням обвинувачення в крадіжці, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.
Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою вину у повному обсязі у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, щодо потерпілої ОСОБА_10 , але посилався на те, що дати і часу вчинення злочину, усіх його подробиць він не пам`ятає, але він дійсно вчинив цей грабіж. У решті обвинувачення свою вину заперечував, пояснивши, що 7.03.2011 року в денний час він був у гостях у своєї знайомої ОСОБА_11 , але її не ґвалтував та не вбивав, а коли ішов від неї, ОСОБА_11 була жива. Майна з її квартири не викрадав.
З заяви потерпілої ОСОБА_10 від 04.04.2011 року до правоохоронних органів убачається, що вона повідомила, що 02.03.2011 року, близько опівночі її пограбував незнайомий чоловік, забравши жіночу сумочку з грошима /т.4 а.с.169/;
Згідно протоколу відтворення обстановки і обставин події від 20.05.2011 року, проведеного з підозрюваним ОСОБА_7 останній розповів і показав на місці злочину, яким чином він відкрито викрав сумочку у раніше йому незнайомої ОСОБА_10 /т.4 а.с.170-177/;
На такі саме обставини послалася потерпіла ОСОБА_10 при відтворенні обстановки і обставин події 20.05.2011 року /т.4 а.с.178-184/;
Згідно протоколу виїмки від 24.06.2011 року у гр-на ОСОБА_12 було вилучено мобільний телефон Нокіа 2760, IMEI: НОМЕР_1 , який був викрадений у потерпілої ОСОБА_10 . ОСОБА_13 , і який останній в подальшому продав. /т.4 а.с.185-186/;
Згідно гарантійного талону та чеку від 20.09.2000 року, виданими потерпілою ОСОБА_10 на мобільний телефон Нокіа 2760 IMEI: НОМЕР_1 , цей мобільний телефон був придбаний потерпілою, належав їй та 02.03.2011 року був у неї відкрито викрадений ОСОБА_7 /т.4 а.с.187/;
Жоден з наведених доказів обвинуваченим ОСОБА_7 та його захисниками не був оспорений.
З протоколу огляду місця події від 11.03.2011 року, складеного слідчим за участю експертів НДЕКЦ та судово-медичного експерта вбачається, що в квартирі АДРЕСА_5 був виявлений труп ОСОБА_11 з ознаками насильницької смерті і з місця події були вилучені, окрім іншого: чотири лобкові волосини, які були виявлені на трупі потерпілої на правій сідниці та на задній поверхні верхньої третині правого стегна; виріз лінолеуму з житлової кімнати біля трупу ОСОБА_11 з фрагментом сліду підошви взуття; футболка сірого кольору, розірвана спереду, в якій була одягнута потерпіла; фрагмент леопардового простирадла з ліжко-дивану з нашаруваннями речовини бурого кольору./т.2 а.с.69-103/;
Згідно висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 від 10.04.2011 року смерть ОСОБА_11 настала в результаті механічної асфіксії від стискування органів шиї зашморгом, при удушенні. Ушкодження на передній поверхні шиї у виді діагонально розташованої рани з рівними краями та гострими кінцями, направленням зверху вниз і з права наліво під кутом близько 20 градусів до горизонтальної площини довжиною до 12 см. утворились посмертно і у зв`язку з цим оцінці ступеню тяжкості не підлягають. Смерть ОСОБА_11 настала в короткий проміжок часу (1-2 хвилини) в момент удушення петлею і утворення пошкоджень в області шиї. Дослідження трупу проводилось 11.03.2011 року о 18 год. Однак при дослідженні трупа 11.03.2011 року причина смерті експертом ще встановлена не була, це було встановлено тільки під час проведення експертизи, яка розпочалась 12.03.2011 року та була закінчена 10.04.2011 року./т.2 а.с.180-184/. Тобто, причина смерті була встановлена тільки 12.03.2011 року, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 171 від 12.03.2011 року виданого судово-медичним експертом ОСОБА_14 , в якому зазначено, що смерть настала в результаті механічної асфіксії від стискування органів шиї зашморгом, при удушенні. /т.2 а.с.258/;
З висновку молекулярно-генетичної експертизи № 20-358 від 15.06.2011 року, проведеної Державним науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України вбачається, що генетичні ознаки лобкового волосся, вилученого з правої сідниці та на задній поверхні верхньої третини правого стегна потерпілої ОСОБА_11 , збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразка крові обвинуваченого ОСОБА_7 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові ОСОБА_7 та в об`єкті № 2 складає 9,81 х 10-19 , тобто вказані генетичні ознаки зустрічаються не частіше ніж у 1 з 980 квадрильйонів осіб. Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові ОСОБА_7 та в об`єкті № 3 складає 2,29 х 10-25 , тобто вказані генетичні ознаки зустрічаються не частіше ніж у 1 з 228 секстильйонів осіб. Походження даного волосся (об`єкти №№ 2,3) від ОСОБА_11 виключається. /т.3 а.с.2-5/;
Суд присяжних, ославишся на загальновідомий факт, що чисельність населення в усьому світі складає менше восьми мільярдів осіб, а тому вказана генетична ексертиза дає підстави стовідсотково стверджувати, що лобкове волосся (об`єкти № 2 і № 3), вилучене з оголеного трупа ОСОБА_11 з правої сідниці та з задньої поверхні верхньої третини правого стегна, належать саме обвинуваченому ОСОБА_7 , а не іншій особі, що є неоспоримим та прямим доказом того, що саме ОСОБА_7 зґвалтував потерпілу ОСОБА_11 .
З цим висновком суду огоджується і колегія суддів апеляційної судової інстанції.
З протоколу відтворення обстановки і обставин події із застосуванням відеозапису від 12.03.2011 року з підозрюваним ОСОБА_7 , за участю адвоката ОСОБА_15 , експерта НДЕКЦ, судово-медичного експерта, та з переглянутого судом диску з відеозаписом цієї слідчої дії вбачається, що ОСОБА_7 перед початком проведення слідчої дії в присутності його захисника, проти участі якого він не заперечував, понятих та інших учасників слідчої дії, слідчий роз`яснив ОСОБА_7 право на захист, право відмовитись від дачі показань та відповідати на запитання, а також право не свідчити проти себе. Після чого ОСОБА_7 розказав про обставини вчиненого ним вбивства потерпілої ОСОБА_11 . Далі виїхав на місце вчинення злочину за адресою: АДРЕСА_4 , де розказав і на статисті показав, як саме він зґвалтував потерпілу та задушив її на ліжко-дивані, далі показав як саме він стягнув потерпілу з дивану за волосся, коли побачив, що вона ворухнула рукою і йому здалось, що після удушення вона ожила та перерізав їй горло ножем на підлозі. /т.2 а.с.120-143/
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисники просили визнати цей доказ недопустимим і ОСОБА_7 показав, що на відеозапису слідчої дії видно, що обличчя у нього було побите і він стверджував, що його побили працівники міліції, які заставили його дати показання проти себе, вивозили заздалегідь на місце вчинення злочину, де навчили, що потрібно розказувати і показувати.
Суд присяжних правильно піддав критичній оцінці такі доводи як необґрунтовані. При цьому суд виходив з того, що перед початком проведення цієї слідчої дії на обличчі обвинуваченого ОСОБА_7 вже малися тілесні ушкодження. В судовому засіданні на запитання прокурора обвинувачений пояснював, що дійсно спочатку він говорив, що до моменту затримання співробітниками міліції (до 12.03.2011 р.) він подрався і там отримав ці тілесні ушкодження, і тільки більш ніж через півтора роки, у листопаді 2012 року він звернувся із заявою про нібито застосування до нього недозволених методів дізнання та слідства працівниками Зарічного РВ УМВС в Сумській області.
З приводу скарги ОСОБА_7 була проведена відповідна перевірка і постановою старшого слідчого відділу прокуратури Сумської області від 17.02.2014 року було закрите кримінальне провадження відносно працівників міліції в зв`язку з відсутністю в їх діях складу злочинів. /т.2 а.с.152-157/;
Копія вказаної постанови ОСОБА_7 була вручена і, незважаючи на те, що на той момент у нього був захисник, він не оскаржив цієї постанови, що він підтвердив у судовому засіданні.
Крім того, під час відтворення обстановки і обставин події 12.03.2011 року ОСОБА_7 дав показання і на місті показав про обставини зґвалтування та вбивства потерпілої ОСОБА_11 , і в цих показаннях він повідомляв такі деталі, які могли бути відомі лише йому як виконавцю цих злочинів і які на момент проведення цієї слідчої дії не були відомі співробітникам міліції, а саме:
Коли всі учасники слідчої дії знаходились в квартирі на місці злочину, ОСОБА_7 вказував, що на момент вчинення злочинів між двома диванами стояло два стільця, а на момент слідчої дії цих стільців на вказаному місці не було. При цьому, він вказав рукою на один стілець, який стояв під стінкою в кімнаті і сказав, що саме цей стілець разом з другим таким же стояв між двома диванами. Такі подробиці співробітникам міліції, які приймали участь під час відтворення обстановки і обставин події відомі не були і не могли бути відомими. Крім того, ОСОБА_7 показував, що перед зґвалтуванням потерпіла була одягнута в халат на змійці, який він розстебнув та зняв з неї, після чого розірвав на ній футболку, яка була під халатом. При цьому він вказав рукою на жіночій халат, якій лежав на сусідньому дивані в кімнаті під час слідчої дії і зазначив, що саме в цьому халаті була потерпіла. Разом з тим, при огляді місця події 11.03.2011 року цей халат співробітниками міліції не вилучався, оскільки труп потерпілої був виявлений в повністю оголеному стані на підлозі, а тому, у чому саме була одягнута потерпіла на момент зґвалтування та вбивства, співробітникам міліції відомо не було. Це могло бути відомо тільки ґвалтівникові й вбивцеві, тобто ОСОБА_7 .
Крім цього, під час відтворення обстановки і обставин події, ОСОБА_7 на статисті показав як саме колготками він задушив потерпілу на ліжку-дивані, а потім, коли йому здалося, що вона ворухнула рукою і ожила, то він стягнув її за волосся з дивану на підлогу і ножем перерізав горло.
Але при огляді трупа та на час проведення цієї слідчої дії співробітникам міліції ще не було відомо, що потерпіла була задушена, оскільки у неї на горлі була виявлена різана рана, уся її шия та обличчя були в крові, а тому перше враження було, що потерпіла померла від того, що їй перерізали горло.
Те, що смерть потерпілої настала в результаті механічної асфіксії від стискування органів шиї зашморгом, при удушенні стало встановлено тільки 12.03.2011 року при проведенні судово-медичної експертизи, тобто в день проведення відтворення. Таким чином, на момент проведення відтворення обстановки і обставин події з ОСОБА_7 співробітникам міліції ще не було відомо, що потерпіла спочатку була задушена, а вже потім їй перерізали горло, а тому вони не могли про це розказати ОСОБА_7 , як це останній пояснював судові.
Заперечуючи проти протоколу відтворення обстановки і обставин події, як проти письмового доказу, стороною захисту було зазначено, що при відтворенні обстановки і обставин події ОСОБА_7 показував, що перерізав ножем горло потерпілої з ліва направо, а у висновку судово-медичної експертизи експерт зазначив, що горло було перерізане справа наліво, зверху вниз. Однак, цю позицію сторони захисту суд присяжних визнав необґрунтованою, оскільки встановити як саме перерізалось горло потерпілої справа наліво чи з ліва направо в даному випадку неможливо. Крім того, висновок судово-медичної експертизи в цій частині повністю співпадає з показаннями самого ОСОБА_7 даними при відтворенні обстановки і обставин події, оскільки експерт написав у своєму висновку напрямок перерізання горла в дзеркальному відображенні показанням обвинуваченого. І це експерт ОСОБА_14 , який проводив і основну судово-медичну експертизу та був присутній при проведенні слідчої дії, підтвердив у своєму додатковому висновку № 168-доп. від 10.04.2011 року, винесеному після проведення вказаної слідчої дії, в якому зазначив, що механізм утворення пошкоджень, об`єктивно встановлений при експертизі трупа ОСОБА_11 повністю відповідає тому механізму, який був продемонстрований ОСОБА_7 при відтворенні обстановки і обставин події. /т.2 а.с.235-236/
Крім цього, 12.03.2011 року ще до відтворення обстановки і обставин події обвинувачений ОСОБА_7 був оглянутий судово-медичним експертом на предмет встановлення ступеню тяжкості наявних у нього тілесних ушкоджень і при медичному дослідженні він особисто експерту пояснив, що 07.03.2011 року, близько 18 год. в квартирі виникла сварка із знайомою, він погрожував їй ножем, здійснив з нею статевий акт природним способом з використанням презерватива, потім обхватив її шию колготами, задушив її, потім взяв кухонний ніж і вдарив її в шию. Скарг він не висував, що підтверджується актом судово-медичного дослідження № 354 від 16.03.2011 року. /т.2 а.с.179/ Таким чином, ОСОБА_7 сам добровільно пояснив про обставини вчиненого ним зґвалтування та вбивства потерпілої ОСОБА_11 судово-медичному експерту, який не вимагав з нього ніяких показань.
Згідно висновку судово-імунологічної експертизи № 246 від 29.03.2011 року, - у вмісті ротової порожнини потерпілої ОСОБА_11 , вилученому на марлевий тампон, знайдено поодинокі сперматозоїди з домішкою крові людини. В цих слідах не виключається походження домішка крові та сперми від обвинуваченого ОСОБА_7 /т.3 а.с.21-23/;
Свідок ОСОБА_16 , будучи допитаною в судовому засіданні, показала, що раніше вона знімала квартиру разом з потерпілою ОСОБА_11 , і тому була знайома з нею. Свідок неодноразово приходила до неї в гості на вул.Заливну. Вона домовлялась з ОСОБА_11 разом відсвяткувати 8-ме Березня, але 7-го березня ОСОБА_11 зателефонувала їй і повідомила, що разом святкувати не зможе, т.я. у неї гість. Хто саме, не сказала. Тоді вона почала питати у ОСОБА_11 хто у неї в гостях називаючи імена знайомих, кого вона знала, у тому числі називала хлопця ОСОБА_11 на ім`я ОСОБА_17 . Але ОСОБА_11 казала, що вона не вгадала і потім скаже, хто саме в неї був. 8-го березня 2011 року з м.Харкова їй зателефонувала її знайома на ім`я ОСОБА_18 і під час бесіди повідомила, що до неї приїхав ОСОБА_19 з м.Суми і попросив щоб вона заложила мобільний телефон в ломбард на свій паспорт, домовилась зустрітись з ним ввечері, але так і не зустрілась. Ще ОСОБА_18 сказала, що ОСОБА_20 пропала і що про це їй стало відомо від цього ОСОБА_21 . Новина про ОСОБА_22 її здивувала, оскільки в Сумах на той момент ще ніхто не знав, що трапилось з ОСОБА_11 , а ОСОБА_18 в Харкові вже знала, що ОСОБА_22 пропала. 9 чи 10 березня 2011 р. їй телефонував хлопець ОСОБА_23 на ім`я ОСОБА_17 і спитав, чи не бачила вона ОСОБА_11 10 березня 2011 року вона ходила на квартиру ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_4 , але двері ніхто не відчинив. Вона спілкувалась з сусідами, які сказали, що ОСОБА_11 не бачили, але здається 07 березня чули з її квартири крики. Про це вона повідомила ОСОБА_17 . Вподальшому їй стало відомо, що ОСОБА_11 знайшли в квартирі мертвою.
Свідок ОСОБА_24 суду пояснив, що він працював адміністратором в магазині Шара по проспекту Курському м.Суми. У нього в підпорядкуванні працювала продавцем потерпіла ОСОБА_11 . На початку березня 2011 року ОСОБА_11 не вийшла на роботу декілька днів у зв`язку з чим він викликав її матір з Чернігівської області. Він провів матір разом з хлопцем ОСОБА_25 та друга господаря квартири на квартиру, яку знімала ОСОБА_11 . Коли вони зайшли в квартиру, то виявили оголений труп ОСОБА_11 , який лежав у крові на підлозі в кімнаті. Далі викликали міліцію.
Свідок ОСОБА_26 суду показав, що його знайомий ОСОБА_27 попросив приглянути за його квартирою по АДРЕСА_4 , яку знімала ОСОБА_11 . На початку березня 2011 року, точної дати не пам`ятає він разом з матір`ю та хлопцем потерпілої, а також представником з її роботи, прийшли на вказану квартиру, оскільки зі слів матері ОСОБА_11 дочка декілька днів не виходила на зв`язок. В квартирі на підлозі в кімнаті вони виявили оголений труп ОСОБА_11 та викликали міліцію.
Свідок ОСОБА_28 суду пояснив, що в 2006 році він познайомився з потерпілою ОСОБА_11 , а з 2007 р. по 2011 рік співмешкав з нею. За декілька днів до 8 березня 2011 року вони посварились тому розійшлись. 9-го березня він був в Сумах у своїх справах, а вранці 10 березня поїхав до себе додому в Чернігів. В дорозі йому зателефонували з роботи ОСОБА_11 і спитали де ОСОБА_22 , але він сказав, що не знає цього. 11 березня 2011 року він разом з матір`ю ОСОБА_11 та другом господаря квартири і начальником охорони з роботи ОСОБА_22 прийшли на квартиру, яку вона знімала, де виявили її оголений труп в кімнаті на підлозі. Далі викликали міліцію.
Свідок ОСОБА_29 суду показав, що на початку березня 2011 року він прийшов в гості до свого знайомого ОСОБА_30 . Потім до ОСОБА_30 прийшов раніше йому не знайомий ОСОБА_7 . Він з ОСОБА_7 розпивали спиртні напої. Далі в будинок зайшли співробітники міліції і затримали їх всіх. Чи були на обличчі ОСОБА_7 тілесні ушкодження на момент затримання він не пам`ятає.
Згідно висновків судово-цітологічної експертизи від 22.04.2011 року та судово-імунологічної експертизи від 01.04.2011 року, - на вилученому при огляді місця події фрагменті простирадла (з ліжка-дивану) знайдено кров людини з домішкою сперми. Походження сперми від ОСОБА_7 можливе. /т.2 а.с.224-228 ; т.2 а.с.229-231/;
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 179 від 31.03.2011 року (змиву та мазка-відбитка зі статевого члена ОСОБА_7 ) походження епітеліальних клітин та слідів сперми, виявлених в наложеннях на статевому члені ОСОБА_7 можливо за рахунок змішування сперми ОСОБА_7 з епітеліальними клітинами ОСОБА_11 /т.3 а.с.78-81/;
12.03.2011 року, протоколом виїмки у ОСОБА_7 були вилучені шкіряні туфлі чорного кольору, в яких він був взутий в момент затримання. /т.2 а.с.105-106/;
З висновку судово-трасологічної експертизи № 268 від 31.03.2011 року вбачається, що слід низу підошви взуття, відображений на вирізі лінолеуму, вилученому 11.03.2011 року в ході огляду місця події за фактом вбивства ОСОБА_11 в кв. АДРЕСА_5 залишений взуттям з таким же малюнком низу підошви, що й на підошві туфель, вилучених у ОСОБА_7 /т.2 а.с.243-248/;
Судом порівнювалася фототаблиця туфлей до вказаного висновку трасологічної експертизи з відеозаписом з камери спостереження залізничного вокзалу ст.Суми за 07.03.2011 року.
Так, протоколом виїмки від 25.03.2011 року співробітниками міліції на залізничному вокзалі ст.Суми був вилучений відеозапис з камери спостереження, скопійований на CD диск за 07.03.2011 року на якому зображений ОСОБА_7 , коли він їхав в м.Харків. /т.2 а.с.165/. Вказаний диск з відеозаписом був переглянутий в судовому засіданні. Обвинувачений ОСОБА_7 суду підтвердив, що це він зображений в світлій курточці, коли заходив в туалет о 20 год. 05 хв. /т.2 а.с.169/. На цьому відеозапису видно, що 07.03.2011 року ОСОБА_7 був обутий в туфлі темного кольору з завуженим носком і при затриманні 12.03.2011 року у нього теж були вилучені шкіряні туфлі чорного кольору з завуженим носком. Це спростовує його показання, дані суду, що він був обутий у чорні кросівки.
Згідно висновку судово-медичної (криміналістичної) експертизи № 81 від 01.04.2011 року на передній поверхні футболки, належній потерпілій ОСОБА_11 , виявлене пошкодження, яке розділяє передню частину футболки на дві половини. Від горловини і вниз на відстань 18 см. розрізане, а далі розірване. /т.3 а.с.6-8/. Це підтверджує той факт, що ОСОБА_7 перед зґвалтування дійсно погрожував потерпілій ОСОБА_11 ножем, надрізав горловину футболки ножем, оскільки руками не зміг розірвати горловину, а далі розірвав футболку руками, як вказав при відтворенні обстановки і обставин події 12.03.2011 року;
Згідно висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 29/8259 від 22.04.2011 року ОСОБА_7 не виявляє ознак хронічного захворювання, недоумства, тимчасового розладу душевної діяльності, або іншого хворобливого стану і не виявляв таких в період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованого йому правопорушення, коли перебував у стані простого алкогольного сп`яніння і міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. /т.4 а.с.6-8/
Суд присяжних піддав глибокому та всебічному аналізу як окремі докази, так і всю сукупність доказів, які дослідив у судовому засіданні. Здобуті під час досудового слідства та досліджені в судовому засіданні вищезазначені докази, суд визнав об`єктивними, такими, що в своїй сукупності повністю підтверджують, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив відкрите викрадення майна потерпілої ОСОБА_10 , зґвалтування та насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом щодо потерпілої ОСОБА_11 та її вбивство.
Що стосується виправдання обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, на думку колегії суддів, судом присяжних правильно застосовано закон і при ухваленні цього рішення.
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 , крім іншого, було пред`явлене обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, у тому що він 07.03.2011 року, у вечірній час, після зґвалтування потерпілої ОСОБА_11 та її вбивстві, перебуваючі в квартирі АДРЕСА_5 , таємно викрав майно, належне потерпілій ОСОБА_11 , вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи, а саме: мобільний телефон Самсунг Е570 в комплекті з навушниками та зарядним пристроєм 211,67 грн., картку пам`яті Micro SD -10 грн., жіночу сумку 103,40 грн., жіночий гаманець 64 грн., а також сім-картку оператора мобільного зв`язку МТС без грошей на рахунку, клітчасту сумку з полімерного матеріалу, три кухонні ножі, пульт дистанційного керування до телевізора Panasonic, ключі від вхідних дверей квартири та під`їзду в кількості 3-х штук, рушник, коробку з під цукерок на загальну суму 389,07 грн.
Стороною обвинувачення в якості письмового доказу винуватості ОСОБА_7 був наданий протокол пред`явлення фотознімків для впізнання від 01.04.2011 року, з якого вбачається, що заступником начальника сектора кримінального розшуку Зарічного РВ УМВС в Сумській області капітаном міліції ОСОБА_31 в АДРЕСА_6 свідку ОСОБА_32 в присутності понятих ОСОБА_33 та ОСОБА_34 були пред`явлені для впізнання кольорові фотознімки 4-х осіб серед яких вона впізнала обвинуваченого ОСОБА_7 як особу, в якого вона купила мобільний телефон Самсунг Е570, серійний номер № НОМЕР_2 , який був викрадений у потерпілої ОСОБА_11 /т.3 а.с.53-54/. Стороною захисту було подане письмове клопотання про визнання цього письмового доказу недопустимим, оскільки протокол був складений з грубими порушенням кримінального процесуального законодавства, оскільки сама ОСОБА_35 та поняті в судовому засіданні показали, що фактично ніякого пред`явлення фотознімків для впізнання не відбулось. Суд присяжних погодився з позицією сторони захисту і вважав, що протокол пред`явлення фотознімків для впізнання від 01.04.2011 року повинен бути визнаний недопустимим доказом виходячі з наступного: ст.86 КПК України передбачено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Судом присяжних було встановлено, що пред`явлення фотознімків для впізнання свідку ОСОБА_32 від 01.04.2011 року було проведено з грубим порушенням вимог ст.ст.174, 176 КПК України ( в редакції 1960 року), а саме: допитана в якості свідка в режимі відеоконференції ОСОБА_35 суду показала, що дати точно не пам`ятає, але коли до неї приїхали працівники Сумської міліції, то показували їй чорно-білі фотознімки 5 чи 6 осіб; якби фотознімки були кольорові, то вона пам`ятала б про це. Особи на фотознімках були в шапках. Фотознімки розложили перед нею на столі в під`їзді, а не в квартирі і спитали, чи впізнає вона кого-небудь. При цьому фотознімки до протоколу приклеєні чи прошиті не були. Допитана в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_36 суду показала, що вона працює молодшим інспектором в Харківському СІЗО. Дати не пам`ятає, але коли вона прийшла додому близько 24 години, оскільки працює до 22 години, то в неї вдома були співробітники міліції з Сум. У них знімала кімнату ОСОБА_35 , з якою вони про щось спілкувались. Точно не пам`ятає чи показували фото ОСОБА_37 . Тобто, свідок ОСОБА_36 суду показала, що в той день, тобто 01.04.2011 року, вона працювала до 22 години. Додому прийшла близько 24 години, а в протоколі пред`явлення фотознімків для впізнання свідку ОСОБА_32 вказано, що ця слідча дія проводилась з 21 год. 00 хв. до 21 год. 30 хв., тобто в той момент, коли понятої ОСОБА_33 вдома ще не було. Це викликає сумнів в достовірності відомостей, викладених в протоколі. Крім того, судом також була допитана в якості свідка в режимі відеоконференції інша понята ОСОБА_38 , яка суду показала, що в її присутності ніякі фотознімки свідку ОСОБА_32 працівники міліції не пред`являли. Ніяких фотознімків осіб вона не бачила. Працівники міліції допитували вночі ОСОБА_39 з приводу придбаного нею мобільного телефону. Потім працівники міліції дали їй щось підписати, сказавши, що протокол про те, що ОСОБА_35 проживає у них. На той момент було близько 02 год., а ночі тому вона підписала, що їй дали. З вищезазначених пояснень свідків ОСОБА_40 , ОСОБА_33 і ОСОБА_34 вбачається, що фактично пред`явлення фотознімків для впізнання, на яких свідок ОСОБА_35 впізнала обвинуваченого ОСОБА_7 , проводилось з грубими порушеннями вимог до цієї слідчої дії, тобто, фотознімки приклеєні і пришиті до протоколу не були, фотознімки пред`являлись для впізнання не в квартирі, як зазначено в протоколі, а пред`являлись в під`їзді будинку, окремо від протоколу. Поняті при цьому присутні не були, що підтвердила ОСОБА_41 . Час проведення цієї слідчої дії зазначений в протоколі не відповідає дійсності, оскільки в протоколі вказано, що слідча дія проводилась з 21 год. 00 хв. до 21 год. 30 хв., та нібито в присутності понятої ОСОБА_33 , хоча остання показала, що в той день додому прийшла близько 24 год., оскільки працювала в СІЗО до 22 години. На підставі встановлених грубих порушень норм процесуального законодавства вказаний письмовий доказ - протокол пред`явлення фотознімків для впізнання свідку ОСОБА_32 від 01.04.2011 року суд присяжних визнав недопустимим доказом. Крім того, суд присяжних визнав неналежними і недопустимими доказами надані стороною обвинувачення: роздруківку вхідних та вихідних дзвінків по мобільних телефонах обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_11 , оскільки слідчий звертався до голови Апеляційного суду Сумської області з клопотаннями про зняття інформації з каналів зв`язку з телефону потерпілої ОСОБА_11 , IMEI НОМЕР_3 , і голова суду надав дозвіл на зняття такої інформації саме з вказаного номеру IMEI та в подальшому оператором мобільного зв`язку надавалась роздруківка телефонних дзвінків з цього IMEI НОМЕР_3 . /т.3 а.с.204-250/ Однак, вилучений у свідка ОСОБА_40 мобільний телефон, який, як зазначає сторона обвинувачення, належав потерпілій ОСОБА_11 має зовсім інший IMEI, а саме - НОМЕР_2 , тобто не співпадає остання цифра, на який надавався дозвіл суду на зняття інформації. /т.3 а.с.50-51/. Тобто дані отримані з телефону, дозвіл на зняття інформації з якого у визначеному законом порядку не надавався судом. Суд присяжних правильно послався на вимоги ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь і на необхідність тлумачення всіх сумнівів на користь обвинуваченого ОСОБА_7 . З протоколу виїмки мобільного телефону СамсунгЕ570, IMEI НОМЕР_2 , у свідка ОСОБА_40 , ця слідча дія нібито проводилась 01.04.2011 року в період з 20 год. 30 хв. до 21 год. 00 хв. в м.Харкові, але, як зазначалось вище, свідок ОСОБА_36 , яка вказана в протоколі в якості понятої, суду давала показання в режимі відеоконференції про те, що 01.04.2011 року вона працювала в Харківському СІЗО до 22 год. і додому приїхала тільки близько 24 год., а тому вона не могла бути присутньою при проведенні виїмки вказаного телефону в період з 20 год. 30 хв. до 21 год. 00 хв., оскільки в цей час перебувала на роботі, що викликає сумнів у достовірності цього протоколу виїмки. Враховуючи викладене, суд присяжних правильно визнав зазначені докази недопустимими.
Крім цього, органами досудового розслідування в обвинувачення ОСОБА_7 по епізодам зґвалтування та насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом над потерпілою ОСОБА_11 інкримінується в провину така кваліфікуюча ознака, як застосування до потерпілої фізичного насильства шляхом нанесення ударів в різні частини тіла з метою подолання її опору. Дана кваліфікуюча ознака не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки в наданих стороною обвинувачення доказах, які визнані судом допустимими, не міститься жодних відомостей щодо нанесення обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_11 ударів в різні частини тіла, а навпаки з наданого стороною обвинувачення письмового доказу висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 від 10.04.2011 року № 168, а саме пункту 5 цієї експертизи вбачається, що слідів, які б вказували на можливу боротьбу чи самооборону, а також пошкоджень, характерних для насильницького полового акту, при експертизі трупа не виявлено. /т.2 а.с.184 на звороті/. Тому таку кваліфікуючу ознаку, як застосування до потерпілої фізичного насильства шляхом нанесення ударів в різні частини тіла, суд присяжних обгрунтовано виключив з обвинувачення.
Стаття 185 КК України, за ч.2 якої кваліфіковано дії обвинуваченого, як крадіжку, є матеріальним складом злочину, тому для наявності цього складу злочину обов`язковою умовою є спричинення матеріальної шкоди потерпілій особі і у розмірі, не меншому, ніж визначеному законодавцем, з якого починається кримінальна відповідальність. В даному випадку в провину ОСОБА_7 інкримінується викрадення у потерпілої ОСОБА_11 мобільного телефону Самсунг Е570 в комплекті з навушниками та зарядним пристроєм вартістю 211,67 грн., картки пам`яті Micro SD вартістю 10 грн. Для визначення цієї вартості, експерту товароведу на дослідження був наданий мобільний телефон Самсунг Е570 IMEI НОМЕР_2 , вилучений в м.Харкові у свідка ОСОБА_40 /т.3 а.с.25-29/ Цей мобільний телефон був визнаний судом присяжних недопустимим за вищенаведених у вироку підстав. По матеріалах кримінального провадження товарознавча експертиза цього телефону не проводилась. Крім того, стороною обвинувачення не надано судові доказів того, що ОСОБА_7 викрав мобільний телефон разом з зарядним пристроем, а також викрав жіночу сумку вартістю 103,40 грн. та жіночий гаманець вартістю 64 грн. До того ж, у квартирі потерпілої ОСОБА_11 співробітниками міліції був знайдений та вилучений зарядний пристрій до мобільного телефону Самсунг, а телефон був у неї один. Вказана жіноча сумка та гаманець органами досудового слідства не вилучались, товарознавча експертиза по ним не проводилась, у т.ч. за матеріалами кримінального провадження, тобто з показань свідків або матері потерпілої щодо описання цих речей. Також в крадіжку ОСОБА_7 інкримінується викрадення такого майна, як: сім картка оператора мобільного зв`язку МТС без грошей на рахунку, клітчаста сумка з полімерного матеріалу, три кухонні ножі, пульт дистанційного керування до телевізора Panasonic, ключі від вхідних дверей квартири та під`їзду в кількості 3-х штук, рушник, коробку з під цукерок але вартість цього майна не встановлювалась і в обвинуваченні не вказано чи представляло це майно для потерпілої (її матері, яка визнана потерпілою по кримінальному провадженню) якусь матеріальну цінність.
Виходячи із здобутих доказів і надавши їм належну оцінку суд присяжних правильно кваліфікував дії обвинуваченого: за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна повторно, за ч.4 ст.152 КК України, як статеві зносини із погрозою застосування фізичного насильства, тобто зґвалтування, що спричинило особливо тяжкі наслідки, за ч.3 ст.153 КК України, як задоволення статевої пристрасті неприродним способом із погрозою застосування фізичного насильства, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.152 КК України, що спричинило особливо тяжкі наслідки та за п.10 ч.2 ст.115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто вбивство, поєднане із зґвалтуванням та насильницьким задоволенням статевої пристрасті неприродним способом.
Призначаючи покарання, суд на підставі ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд присяжних визнав стан здоров`я обвинуваченого, його захворювання, унаслідок якого він є інвалідом 2-ї групи. Обставинами, які обтяжують покарання є вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив чотири злочини, три з яких являються особливо тяжкими, а один злочин є тяжким, маючи три не зняті і не погашені у встановленому законом порядку три судимості за умисні тяжкі злочини, за які він тричі відбував покарання в місцях позбавлення волі і після звільнення вчиняв нові умисні тяжкі злочини, чим зарекомендував себе як особу, яка не бажає ставати на шлях виправлення та схильну до вчинення тяжких умисних насильницьких злочинів, враховуючи холоднокровність та жорстокість вчиненого ним вбивства потерпілої ОСОБА_11 , яку спочатку задушив, а потім холоднокровно перерізав їй горло, що свідчить про його агресивність та суспільну небезпеку для суспільства, враховуючи думку потерпілої ОСОБА_42 (яка є матір`ю загиблої) в заяві адресованій до суду, в якій вона просила призначити довічне позбавлення волі /т.2 а.с.259/, суд присяжних обгрунтованно вважає за неможливе застосувати позбавлення волі на певний строк та дійшов правильного висновку, що за наведених обставин обвинувачений заслуговує на найсуворіший вид покарання і виді довічного позбавлення волі і що тільки саме це покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання новим злочинам.
Таким чином, суд присяжних при розгляді кримінального провадження та ухваленні рішення за результатами цього розгляду, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, виконав вимоги ст.ст.50 та 65 КК України. Підстав для того, щоб піддати сумніву висновки суду присяжних, у колегії суддів апеляційного суду немає.
Що стосується апеляційних вимог прокурора, фактично вона оспорила в апеляційній скарзі не вирішення позову потерпілої від грабежу та вирішення долі речового доказі телефону. Оскільки питання розв`язання позову ОСОБА_10 суд присяжних взагалі ніяк не вирішив, апеляційний суд не може переглянути рішення, якого не було. Потерпіла ОСОБА_10 не позбавлена права звернутися до суду з приводу відшкодування шкоди від злочину в порядку цивільного судочинства, е дієздатною особою і не уповноважувала прокурора діяти від її імені з приводу її позовних вимог. Питання щодо долі речового доказу суд може вирішити за заявою того ж прокурора в порядку виконання вироку.
Крім того, прокурор, незважаючи на відповідні роз`яснення колегії суддів апеляційного суду, не змогла відповісти судові, чому, посилаючись на певні питання цивільного позову та речового доказу, вона просить скасувати вирок у повному обсязі, і не послалася на підстави для його скасування, передбачені відповідними процесуальними нормами.
Заперечення на вирок самого обвинуваченого в апеляційному суді звелися до посилань на незаконний склад суду присяжних, а саме на те, що одни з професійних суддів суддя ОСОБА_43 є неповноважним, оскільки присягу судді прийняв ще за часів Радянського Союзу. Разом з тим, доказів неповноважності зазначеного судді колегії суддів не надано. У загальному доступі в низці пошукових систем мережі «Інтернет» є інформація щодо того, що ОСОБА_44 є повноважним професійним суддею Ковпаківського районного суду міста Суми. Його повноваження судом присяжних не були озорені і від участі в розгляді кримінального провадження він не був відведений.
Що стосується апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 , колегія суддів не вбачала підстав для повторного дослідження доказів, про що просив цей апелянт, оскільки судом присяжних ці докази було досліджено повно і правильно. Усім доказам суд присяжних дав належну оцінку. Вина обвинуваченого доведена повністю і його дії кваліфіковано правильно. Скасування вироку з ухваленням нового вироку апеляційним судом із закриттям кримінального провадження, на чому наполягав адвокат, узагалі не передбачено діючим КПК України.
З приведених вище підстав повної доведеності вини обвинуваченого й правильного вирішення справи судом присяжних, не підлягає задоволенню і апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 .
Разом із тим, колегія суддів уважає за необхідне застосувати вимоги ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року і зарахувати обвинуваченому попереднє ув`язнення в строк призначеного покарання з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ця норма кримінального закону є імперативною і відповідної заяви про її застосування не потребує. Законом України від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» частину 5 статті 72 Кримінального кодексу України викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування". Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Оскільки зазначений Закон України був офіційно опублікований 20 червня 2017 року, за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року має бути зараховане попереднє ув`язнення з моменту затримання обвинуваченого і по 20 червня 2017 року. У решті зарахування здійснюється день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Ковпаківського районного суду м.Суми від 25 серпня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Згідно вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання попереднє ув`язнення з 12 березня 2011 року по 20 червня 2017 року з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення ухвали, а засудженим, який перебуває під вартою, у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.
Головуючий -
суддя суддя суддя
_______________ _______________________ _________________

ОСОБА_45 ОСОБА_46 ОСОБА_47