УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , при секретарі ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого ВП №4 Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 , по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089 від «27» листопада 2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 185, ч. 2, 4 ст. 190, ч.1 ст. 332, ч.1 ст.384 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

У провадження слідчого судді надійшло клопотання слідчого ВП №4 Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 , по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089 від «27» листопада 2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 185, ч. 2, 4 ст. 190, ч.1 ст. 332, ч.1 ст.384 КК України, щодо арешту майна - квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування вищевказаним майном

Клопотання мотивовано тим, що У провадженні слідчого управління ГУНП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089 за заявами ОСОБА_6 про вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_7 ОСОБА_8 та приватним нотаріусом ОСОБА_9 разом із невстановленими особами, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 185, ч. 2, 4 ст. 190, ч.1ст. 332, ч.1 ст.384 КК України.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири АДРЕСА_1 являється ОСОБА_7 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_4 , який було укладено 29 грудня 2006 року, користуючись довірчими відносинами у родині, у 2007 році, вчинила злочин, що виразився у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах відносно сина ОСОБА_4 - ОСОБА_6 при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_8 , перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з 29.12.2006 року з ОСОБА_4 , знаючи, що у власності його сина ОСОБА_6 знаходиться квартира АДРЕСА_2 , проживаючи однією родиною у цій же квартирі та, користуючись довірчими родинними стосунками, вона з метою особистого збагачення, отримала 16.10.2007 від ОСОБА_10 довіреність (серія ВКА №114216) на право розпоряджатись (продати, обміняти, передати в іпотеку, оренду, тощо), а також управляти належною йому квартирою АДРЕСА_2 . Зазначена довіреність, 16.10.2007 була посвідчена приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_11 та зареєстрована в реєстрі за №5820, яку ОСОБА_12 оформив на ОСОБА_13 , виходячи з почуття довіри і оманливої впевненості, що остання буде діяти правильно та добросумлінно, не порушуючи його права власності.

Крім цього, 02 серпня 2010 р. між ОСОБА_4 та громадянином України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Орджонікідзевським РВХМУУМВС України в Харківській області, дата видачі: 12 грудня 1996 року, в подальшому Позичальник, Боржник, було укладено договір позики, предметом договору було, те що ОСОБА_4 в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов`язується надати ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 16000000 (шістнадцять ) млн. гривень, що на момент підписання договору відповідало еквівалентові 2000000 (два мільйона) доларів США, а останній зобов`язується прийняти позику і повернути названу позику у визначений цим Договором строк.

Згідно п. 7.1. Договору позики від 02.08.2010 року (надалі Договір позики) цей Договір набуває чинності з моменту надання позики Позичальнику, що підтверджується відповідною розпискою від Позичальника і є дійсним до моменту його повного виконання.

ОСОБА_7 02.08.2010 року отримав грошові кошти в сумі 16000000 (шістнадцять ) млн. гривень, що на момент отримання відповідало еквівалентові 2000000 (два мільйона) доларів США від ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_4 , у відповідності до договру позики від 02.08.2010 року в присутності свідків, а саме ОСОБА_14 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , паспорт: серія НОМЕР_4 , виданий Черкаським РВ УМВС України в Черкаській області 25.02.2009 р., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , місце проживання: АДРЕСА_6 , та ОСОБА_15 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , паспорт: серія НОМЕР_6 , виданий Придніпровським РО УМВД України в Черкаській області 19.10.2002г., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_7 ., та видав розписку про отримання позики за своїм підписом, в розписці є підпис осіб в присутності яких було передано ОСОБА_7 позику, це ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Договір позики від 02.08.2010 року відповідно до п. 7.1 набув чинності з 02.08.2010 року, з моменту фактичної передачі грошових коштів в розмірі 16000000 (шістнадцять ) млн. гривень, що на момент підписання договору відповідало еквівалентові 2000000 (два мільйона) доларів США ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 не повернув ні до 02.08.2016 року ні після цієї дати суму позики згідно договору позики від 02.08.2016 року позичальнику ОСОБА_4 ..

В подальшому ОСОБА_7 своїх боргових зобов`язань не виконав, змінив номера телефонів, адресу проживання та не отримує листів від ОСОБА_4 ..
Отримавши 02.08.2010 року від ОСОБА_4 шахрайським шляхом 16000000 (шістнадцять ) млн. гривень, що на момент підписання договору відповідає еквівалентові 2000000 (два мільйона) доларів США, в позику ОСОБА_7 зловживаючи довірою та обманом заволодів коштами в особливо великих розмірах.
Сума позики 16000000 (шістнадцять ) млн. гривень була еквівалентом 2000000 (два мільйона) доларів США, що на сьогодні відповідно до офіційного курсу НБУ є 49567000 (сорок дев`ять млн. п`ятсот шістдесят сім тис.) гривень.
29.08.2016 року ОСОБА_4 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_7 та ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЕС КІ МО" про стягнення заборгованості за Договором позики від 02.08.2010 р.
На 25.09.2017 року рішення судом по заяві ОСОБА_4 не прийнято, в зв`язку з чим, ОСОБА_7 - 27.01.2017 р. було змінено перелік засновників (учасників) юридичної особи, а саме на ОСОБА_16 , АДРЕСА_8 , з розміром внеску до статутного фонду - 2520000.00 грн. Копію витягу додаю.
Згідно повідомлення інтернет видань, ОСОБА_17 - інтернет шахрайка в системі вебмані. Копію інтернет повідомлення додаю.
З вищезазначеного можливо прийти до висновку, що ОСОБА_7 не виявив бажання добровільно виконати умови договору позики від 02.08.2010 року, та шляхом відчуження майна ТОВ "ЕС КІ МО" всіляко перешкоджає його реального виконання.
ОСОБА_4 13.03.17 р. на адреси ОСОБА_7 направлена вдруге вимога, а саме про повернення ОСОБА_4 позики коштів в сумі еквівалентові 2000000 (два мільйона) доларів США, яка була отримана особисто ним у ОСОБА_4 , згідно договору позики від 02.08.2010р.. Отримана вимога ОСОБА_7 20.03.17 р., відповідь на 25.09.17 р. не надійшла.
Оскільки, ОСОБА_7 може почати разом зі своєю донькою ОСОБА_8 вживати заходи та дії по відчуженню належного йому нерухомого майна та за ч. 4 ст. 190 КК України передбачена також конфіскація майна, слідчий вважає, що є всі підстави для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_7 з метою дієвості цього провадження.
В судовому засіданні прокурор та потерпілий підтримали подане клопотання та просили його задовольнити, наклавши арешт на вказане в клопотанні майно, також просили розглядати вказане клопотання без виклику особи-володільця майна, з метою унеможливити забезпечення арешту згідно ст. 172 ч. 2 КПК України.
Особа-володілець майна про розгляд клопотання не повідомлявся, оскільки майно тимчасово не вилучалось, а тому суд вважає за можливе, згідно ч.2 ст. 172 КПК України, провести розгляд клопотання у його відсутність.

Дослідивши доводи клопотання й додані до нього матеріали, заслухавши пояснення прокурора та потерпілого, приходжу до висновку про наявність підстав для його задоволення виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення. Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

При цьому арешт майна, враховуючи, що санкція ч. 4 ст.190 КК України, за якою здійснюється досудове розслідування, передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, окрім іншого в рамках кримінального провадження встанволено заподіяння ОСОБА_4 матеріальної шкоди в особливо великому розмірі, а тому, з метою забезпечення виконання вироку суду в частині можливої конфіскації майна та забезпечення відшкодування матеріальної шкоди, зважаючи на наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно може бути перетворено або відчужене, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 167, 170,171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, яка на праві власності належить ОСОБА_7 , та заборонити для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном, в тому числі заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, передачі в управління, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна000, яка на праві власності належить ОСОБА_7 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Слідчий суддя :