АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

29 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою директора ТОВ «ПРОДЗЕРНОТОРГ» ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року,

за участю прокурора ОСОБА_6
представника власника майна ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0003219 від 10.10.2017 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209 КК України, було задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про арешт майна та накладено арешт на кошти, які знаходяться на рахунку ТОВ «ПРОДЗЕРНОТОРГ» () № НОМЕР_1 у АТ «УкрСиббанк» (МФО 351005), що розташований за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12, в частині видатку коштів.

В ухвалі слідчий суддя вказав, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, оскільки містить достатньо правових підстав для арешту майна.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, директор ТОВ «ПРОДЗЕРНОТОРГ» ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

В обґрунтування пропущеного строку на апеляційне оскарження повідомляє, що ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року було постановлено без виклику представника скаржника, при цьому зі змістом оскаржуваної ухвали ТОВ «ПРОДЗЕРНОТОРГ» ознайомилось лише 30.10.2017 року, на підставі чого вважає строк пропущеним з поважних причин.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що прокурором не доведено наявності підстав вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Далі в апеляційній скарзі зазначає, що органом досудового розслідування жодним чином не доведено, що на вказаний банківський рахунок в період діяльності ТОВ «ПРОДЗЕРНОТОРГ» незаконно надходили кошти від інших суб`єктів господарювання, або ж саме ці кошти, які перебувають на банківському рахунку № НОМЕР_1 , який відкрито у АТ «УкрСиббанк» (МФО 351005) є предметом злочинної діяльності.

Звертає увагу на те, що у кримінальному провадженні під №0003219 на момент застосування арешту майна підозру директору ТОВ «ПРОДЗЕРНОТОРГ» органом досудового розслідування не повідомлено.

Вважає, що оскаржувана ухвала була прийнята з порушенням вимог ст. ст. 132, 170, 173 КПК України, оскільки для арешту банківського рахунку були відсутні правові підстави, відсутні докази, які б вказували на вчинення злочину конкретною особою, не встановлено розумність і співмірність обмеження права власності, тим паче арешт майна негативно впливає на роботу товариства, тягне за собою великі збитки в господарській діяльності та фактично позбавляє товариство можливості здійснювати свою діяльність в нормальному режимі.

Заслухавши доповідь судді, поясненняпредставника власника майна, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, думку прокурора який заперечував проти апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу місцевого суду, вивчивши матеріали провадження за клопотанням прокурора та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, при цьому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно з частиною 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу суду від 24.10.2017 р. було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.

Як вбачається з матеріалів провадження, в провадженні управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0003219 від 10.10.2017 року, за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209 КК України.

23.10.2017 року прокурор відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на кошти, які знаходяться на рахунку ТОВ «ПРОДЗЕРНОТОРГ» () № НОМЕР_1 у АТ «УкрСиббанк» (МФО 351005), що розташований за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12, в частині видатку коштів.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2017 року клопотання прокурора було задоволено.

Задовольняючи клопотання прокурора, внесене в межах кримінального провадження №0003219 від 10.10.2017 року, слідчий суддя прийшов до висновку, що існують достатні підстави для накладення арешту на майно, з огляду на те, що воно відповідає критеріям, визначеним у ст. 170 КПК України, а саме встановив, передбачені ч. ч. 1-4 ст. 170 КПК України підстави для арешту вказаних у клопотанні грошових коштів.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на такі обставини.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на грошові кошти, перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи прокурора, досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, враховано достатність доказів, що вказують про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209 КК України, наявність даних про належність майна саме ТОВ «ПРОДЗЕРНОТОРГ», розумність та співрозмірність обмеження права власності останнього, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч тверджень апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя суду першої інстанції обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Доводи представника власника майна в особі директора про те, що арешт на майно товариства було накладено безпідставно без наявності правових підстав, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт слідчим суддею накладено правомірно, відповідно до вимог ст. 170 КПК України.

Вказівка в апеляційній скарзі про відсутність повідомлення про підозру директора товариства є необґрунтованою, оскількиарешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла остаточного висновку, що рішення слідчого судді суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 117, 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Поновити директору ТОВ «ПРОДЗЕРНОТОРГ» ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0003219 від 10.10.2017 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209 КК України, якою було задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про арешт майна та накладено арешт на кошти, які знаходяться на рахунку ТОВ «ПРОДЗЕРНОТОРГ» () № НОМЕР_1 у АТ «УкрСиббанк» (МФО 351005), що розташований за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12, в частині видатку коштів залишити без змін.

Апеляційну скаргу директора ТОВ «ПРОДЗЕРНОТОРГ» ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 с і к