Апеляційний суд Рівненської області
_________________________________________________копія:____
У Х В А Л А
Іменем України
12 квітня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000550 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Постійне, Костопільського р-ну, Рівненської обл., де зареєстрований по АДРЕСА_1 та проживає по АДРЕСА_2 , на підставі ст.89 КК України, вважається таким, що судимостей не має, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України;

За участі:
секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ;

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої-адвоката ОСОБА_9 ,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 на вирок колегії суддів Рівненського районного суду Рівненської області від 20 грудня 2017 року;

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_4 просить фактично вирок колегії суддів Рівненського районного суду Рівненської області від 20 грудня 2017 року відносно нього змінити та призначити мінімальне покарання за вчинений злочин, що передбачене санкцією ч.1 ст.115 КК України.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 просить вирок відносно його підзахисного ОСОБА_4 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначено покарання у виді позбавленння волі на строк 13 (тринадцять) років. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави витрати, понесені на проведення судових експертиз під час досудового розслідування, а саме: 892 (вісімсот дев`яносто дві) грн. 32 (тридцять дві) коп. - за проведення судової імунологічної експертизи №2.2-221/17 від 21 липня 2017 року; 892 (вісімсот дев`яносто дві) грн. 32 (тридцять дві) коп. - за проведення судової імунологічної експертизи №2.2-222/17 від 21 липня 2017 року; 1189 (одна тисяча сто вісімдесят дев`ять) грн. 76 (сімдесят шість) коп. - за проведення судової імунологічної експертизи №2.2-225/17 від 13 вересня 2017 року; 1189 (одна тисяча сто вісімдесят дев`ять) грн. 76 (сімдесят шість) коп. - за проведення судової імунологічної експертизи №2.2- 226/17 від 13 вересня 2017 року; 395 (триста дев`яносто п`ять) грн. 48 (сорок вісім) коп. - за проведення судової дактилоскопічної експертизи №1.3-521/17 від 07 вересня 2017 року; 989 (дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 60 (шістдесят) коп. - за проведення судової дактилоскопічної експертизи №1.3- 522/17 від 31 серпня 2017 року. Крім того, знято арешт з майна, що був накладений ухвалою слідчого судді від 13 липня 2017 року, а саме: з каблучки з металу жовтого кольору, яка знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Костопільського ВП ГУНП України в Рівненській області та повернуто її потерпілій ОСОБА_8 , а решту речових доказів по справі, що знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Костопільського ВП ГУНП України в Рівненській області - вирішено знищити, за винятком відеофайлів огляду місця події від 12 липня 2017 року відносно яких, прийнято рішення про залишення їх у матеріалах кримінального провадження.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_4 посилається на незаконність вироку у частині призначеного йому покарання за вчинений злочин, оскільки, на його думку, міра покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді 13 (тринадять) років позбавлення волі, яку призначив йому суд першої інстанції, - є занадто суворою та не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, інкримінованого йому, у відповідності до характеризуючих даних. В основу заявлених вимог щодо зміни вироку вказує, що подія настала, внаслідок численних докучань дружини та її матері, зокрема систематичних розмов про неналежне виховання дітей і відсутності достатнього матеріального забезпечення сім`ї з його боку. Стверджує, що черговий сімейний конфлікт з колишньою дружиною настав унаслідок з`ясування причин та підстав готування нею позову до суду про позбавлення його батьківських прав, у зв`язку із чим у нього і виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 із застосуванням ножа. Крім того доводить, що наявні характеризуючі дані на його особу свідчать про те, що можливо пом`якшити покарання йому за вчинений злочин, враховуючи активне сприяння розкриттю злочину та його щире каяття.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 з мотивів скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції доводить, що судом першої інстанції було істотно порушено кримінальний процесуальний закон, що стосується законності судового рішення, ухваленого колегією суддів місцевого суду, та убачається порушення складом суду таємниці нарадчої кімнати при ухваленні, складанні та проголошенні вироку. Підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції вважає те, що на оригіналі вироку суду першої інстанції наявний унікальний штрих-код з вказаною датою та часом виготовлення документа, який свідчить про те, що проголошений Рівненським районним судом вирок був виготовлений до засідання, тобто був завчасно підготовлений, що, на його думку, вказує на те, що судом було порушено таємницю наради суддів під час винесення та ухвалення оскаржуваного судового рішення. Також доводить, що при розгляді обвинувального акту судом допущено неповноту судового розгляду, що суд не дав належної оцінки показам свідків сторони захисту. Стверджує, що призначаючи покарання обвинуваченому суд неналежним чином дотримався загальних принципів призначення кримінального покарання, а матеріали кримінального провадження свідчать про те, що ОСОБА_4 цілком можливо було призначити більш м`яке покарання з урахуванням його особи та інших матеріалів справи.

За вироком суду, 12 липня 2017 приблизно о 14-й год. ОСОБА_4 , перебуваючи у житловому будинку, що за адресою: АДРЕСА_3 , у ході словесної суперечки, вчинив вбивство, тобто умисно протиправно заподіяв смерть іншій людині, а саме з цією метою, наніс колишній дружині ОСОБА_10 12 (дванадцять) ударів ножем в область тулуба та шиї, внаслідок чого остання померла на місці події.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , який підтримав, подану ним апеляційну скаргу та апеляційну скаргу свого захисника адвоката ОСОБА_7 за наведених ним підстав та просив змінити вирок суду, призначивши йому найнижчий розмір покарання за ч.1 ст.115 КК України, пояснення захисника ОСОБА_7 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу та скасувати вирок суду першої інстанції з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції та у разі відсутності підстав у суду апеляційної інстанції для призначення нового судового розгляду просив задовольнити апеляційну скаргу свого підзахисного ОСОБА_4 , за наведених у ній доводів, пояснення прокурора, потерпілої ОСОБА_8 та представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 , які просили залишити вирок суду першої інстанції без змін, відповідно відмовивши у задоволенні апеляційних скарг сторони захисту; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Як убачається з поданих апеляційних скарг, обвинувачений ОСОБА_4 оскаржує вирок колегії суддів виключно з підстав щодо пом`якшення йому, призначеного судом першої інстанції розміру покарання у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років, оскільки уважає його занадто суворим та таким, що не відповідає його особі як обвинуваченого, згідно характеризуючих даних та обставин кримінального провадження, зокрема ступеню тяжкості кримінального правопорушення.

Захисник ОСОБА_7 не погоджується з ухваленим вироком, оскільки вважає, що суд першої інстанції істотно порушив кримінальний процесуальний закон, виготовивши текст ухваленого вироку завчасно до його проголошення, оскільки фізично скласти повний текст вироку за 40 (сорок) хвилин суд першої інстанції не мав можливості, що, на його думку, ставить під сумнів таємницю нарадчої кімнати та підтверджується унікальним штрих-кодом на тексті судового рішення, а тому вбачає усі підстави для його скасування та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як убачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції у ході судового слідства та дослідження усіх зібраних у кримінальному провадженні доказів, повно та ретельно їх перевірив та дав їм відповідну оцінку, визнавши належними та допустимими та такими, що можуть бути покладені в основу доведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, за обставин, що зазначені у вироку.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненому злочині та зазначав у суді першої інстанції, що у нього виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 із застосуванням ножа, оскільки потерпіла постійно з`ясовувала сімейні відносини з ним на підвищених тонах, залучаючи до цих конфліктів свою матір. З ними велися систематичні розмови про неналежне виховання дітей і відсутності достатнього матеріального забезпечення сім`ї з його боку і дані обставини він покладає в основу зміни вироку та пом`якшення йому призначеного покарання.
Вирок суду та його висновки з приводу кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.115 КК України, в апеляційних скаргах не оскаржується, а тому в цій частині не є предметом апеляційного розгляду.
Частина перша ст.115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 (семи) до 15 (п`ятнадцяти) років за умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

У ході призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд першої інстанції, як убачається з вироку, врахував характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України - є особливо тяжким злочином, було враховано особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, та думку потерпілої, яка настоювала на призначенні суворого покарання, і враховано обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства та визнав за необхідне призначити покарання за скоєний злочин ОСОБА_4 більш наближене до максимальної межі санкції зазначеного закону.

У роз`ясненнях, зазначених у п.п.1,2 Пленуму Верховного Суду України постанови №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07 лютого 2003 року, звертається увага судів на необхідності суворого додержання вимог законодавства, що передбачає відповідальність за злочини проти життя та здоров`я особи та вказує, що у справах про злочини даного виду суди зобов`язані як установлювати вину підсудних та призначати їм необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів покарання, так і вживати всіх необхідних заходів до повного відшкодування заподіяної потерпілим матеріальної та моральної шкоди. При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 Кримінального кодексу України, суди мають ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Про існування будь-яких інших фактичних обставин справи чи даних, окрім тих, які врахував суд при постановленні вироку, підтверджених доказами, які б слугували підставами для зміни вироку та пом`якшення призначеного покарання за вчинений злочин, ні обвинувачений ОСОБА_4 , ні захисник в апеляційних скаргах не вказали.

Щодо доводів захисника про порушення колегією суддів, на його думку, тайни нарадчої кімнати, що є підставою для скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, то колегія суддів вважає їх безпідставними, виходячи з наступного.

За вимогами ст..367 КПК України, під час ухвалення вироку ніхто не має права перебувати в нарадчій кімнаті, крім складу суду, який здійснює судовий розгляд.

У відповідності до вимог ч.1 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо: 1) встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; 3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Частина друга ст.412 КПК України, з урахуванням положень ч.1 ст.415 КПК України встановлює, що судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню з ухваленням рішення про призначення нового розгляду в суді першої інстанції, якщо: 2) судове рішення ухвалено незаконним складом суду; 3) судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених статтею 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою; 4) судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою; 5) судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання; 6) порушено правила підсудності; 7) у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Захисник ОСОБА_7 , висловивши вимогу про скасування вироку з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, посилань на вищевказані норми кримінального процесуального закону, за винятком ч.1 ст.412 КПК України, не робить, натомість вказує - що судом першої інстанції було порушено таємницю нарадчої кімнати, оскільки суд виготовив текст, ухваленого вироку відносно ОСОБА_4 завчасно до його проголошення, так як фізично скласти повний текст даного судового рішення за 40 (сорок) хвилин у суду (головуючого) можливості не було.

На думку колегії суддів, захисник ОСОБА_7 не навів законних, визначених ч.1 ст.415 КПК України підстав для скасування оскаржуваного вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, а наведені ним в апеляційній скарзі доводи, про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону судом, у розумінні ст.415 КПК України та з підстав порушень судом ст.367 КПК України не є такими, що можуть бути покладені в основу вимог про скасування вироку з призначення нового розгляду даного кримінального провадження в суді першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з посиланням захисника на Інструкцію з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі Інструкція), в якій визначені відповідні терміни. Зокрема, у вказаній Інструкції визначений термін «реєстраційна позначка» - що це є «штрих-код та літерно-цифрова інформація, зазначена над штрих-кодом, що містить найменування суду, реєстраційний номер документа та дату реєстрації». Як убачається з апеляційної скарги захисника, на його думку, судом першої інстанції обвинувальний вирок щодо ОСОБА_4 був виготовлений завчасно, так як з лівої сторони штрих-коду зазначено «13:09:16». Вказану позначку він вважає як час, коли виготовлений вирок. Однак, з таким висновком погодитись не можна, так як Інструкція не передбачає біля штрих-кода зазначати час виготовлення документа. Будь-яких інших доводів та доказів щодо порушення судом таємниці нарадчої кімнати захисник не навів.

З матеріалів кримінального провадження не убачається, що від учасників судового провадження поступали заяви про порушення тайни нарадчої кімнати, що у ній перебували сторонні осіби під час ухвалення вироку, або ж, існують відомості про розголошення складом колегії суддів ходу обговорення та ухвалення вироку у нарадчій кімнаті після його проголошення.

Між тим, кримінальний процесуальний закон не містить жодних обмежень чи норм, які забороняють складу суду, який здійснює судовий розгляд, робити нотатки (записи) по справі, зокрема занотовувати показання учасників процесу, хід розгляду справи, порядок та обсяг дослідження доказів тощо.

Допущені судом першої інстанції, на думку захисника, інші порушення вимог кримінально-процесуального закону не є безумовною підставою для скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника також не може бути задоволена, оскільки висновки суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 у ході розгляду апеляційних скарг на вирок не спростував.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції ухваленим у відповідності до вимог ст.ст. 370, 374 КПК України і підстав для внесення змін у нього або для його скасування не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Вирок колегії суддів Рівненського районного суду Рівненської області від 20 грудня 2017 року відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.115 КК України у кримінальному провадженні №0000550 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення цим судом та може бути оскаржена в касаційному порядку до касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_4 - у той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Суддя-доповідач - підпис ОСОБА_1

Судді: підписи ОСОБА_2

ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя-доповідач: ОСОБА_1