УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Запоріжжя скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого в ОВС слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва Запорізької області ОСОБА_7 щодо неповернення тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ОСОБА_6 звернулись до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого в ОВС слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва Запорізької області ОСОБА_7 щодо неповернення тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України, мотивуючи свої вимоги тим, що слідчим відділом управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва Запорізької області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000443 від 28.07.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 303, ч. 3 ст. 368 КК України. 01.09.2017 на підставі ухвали слідчого судді про надання дозволу для проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , проводився обшук приміщення. Під час проведення вказаної слідчої дії у ОСОБА_3 вилучили автомобіль «Geely mk» 2014 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ключі від нього, талон про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до відомостей в талоні про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_6 зазначена власником даного автомобіля. В день його вилучення транспортним засобом користувався ОСОБА_3 . Добровільна згода на огляд чи вилучення вказаного транспортного засобу та зазначених предметів нам не надавалася. Копія ухвали суду про надання дозволу на вилучення цього рухомого майна нам для ознайомлення не вручалася і не зачитувалася. Копія протоколу огляду та вилучення автомобіля чи протоколу обшуку з описом вилученого майна заявникам також не надавалась. Отже, як вважають заявники, у ОСОБА_3 безпідставно вилучили вищевказаний автомобіль, ключі та реєстраційний талон. 12.09.2017 ОСОБА_3 звернувся до слідчого ОСОБА_7 з письмовою заявою про повернення вилученого транспортного засобу або ж надання копій документів (постанови, ухвали), на підставі яких вони утримуються органом досудового розслідування, проте до теперішнього часу жодної відповіді не отримано. Арешт на вилучене майно не накладався, а у слідчого на даний час відсутні правові підстави для утримання майна.

Просив зобов`язати слідчого ОСОБА_7 повернути заявникам майно, вилучене під час обшуку приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні заявник та представник заявника скаргу підтримали, просили її задовольнити у повному обсязі.

Прокурор, слідчий проти задоволення скарги та повернення вилученого майна не заперечували, пояснили, що заявникам 12.10.2017 р. було направлено повідомлення щодо повернення вказаного автомобіля, але на момент розгляду скарги зазначене майно ними не отримано.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши скаргу та долучені до неї матеріали, слідчий суддя встановив наступне.

Слідчим відділом прокуратури Запорізької області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000443 від 28.07.2017 за ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 303, ч. 2 ст. 302 КК України щодо отримання неправомірної вигоди співробітниками ГУНП в Запорізькій області від організаторів місць розпусти у м. Запоріжжі, які організували втягнення осіб в заняття проституцією.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з ч. 1 ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2017 в рамках зазначеного кримінального провадження надано дозвіл на обшук у будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення засобів зв`язку (телефонів, смартфонів, комунікаторів, камер, ноутбуків тощо); документів щодо користування вказаним приміщенням (або щодо інших речових прав на нерухомість) особами, які створили та утримують місце розпусти; документів, файлів (друкованих, рукописних, електронних) щодо осіб, які забезпечують функціонування місця розпусти (адміністратори, бармени, водії, танцівниці, особи, що надають послуги сексуального характеру, тощо); друкованих, рукописних, електронних документів, записів, файлів з приводу забезпечення функціонування місця розпусти (оплата комунальних послуг, послуг інтернет, плата за оренду приміщення, оплата праці найманих працівників, розподіл прибутку між власниками та організаторами місця розпусти, облаштування місця розпусти меблями, іншими предмета інтер`єру, побічні доходи та розходи тощо).

01.09.2017 у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , відбувся санкціонований обшук.

Як зазначено у судовому засіданні заявником, та не заперечувалось прокурором, 01.09.2017 під час проведення вищевказаної слідчої дії у приміщенні за адресою: м. Запоріжжя, вул. Пестеля, 14-а, було вилучено, зокрема: автомобіль «Geely mk» 2014 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ключі від нього, талон про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Положення ч. 5 ст. 171 КПК України зобов`язують прокурора або слідчого звернутися з клопотанням про арешт тимчасово вилученого в ході обшуку майна не пізніше 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як вказує представник заявника та сам заявник у судовому засіданні, вилучене в результаті проведення обшуку майно набуто законним шляхом та не має ніякого відношення до кримінального провадження № 0000443 від 28.07.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 303, ч. З ст. 368 КК України. Доказів протилежного слідчому судді не надано.

Слідчим суддею встановлено, що арешт на вищевказане майно не накладався.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В даному спірному випадку органом досудового розслідування не доведено, що вилучене у заявників майно було здобуто злочинним шляхом. В цей же час, заявник наполягає, що вилучене майно не має ніякого відношення до кримінального провадження, що також не було спростовано органом досудового розслідування.

Водночас, прокурор у судовому засіданні не заперечувала проти повернення зазначеного у скарзі майна його володільцям.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

За таких обставин, підстав для подальшого утримання майна, слідчим суддею не встановлено.

Згідно зі ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під часкримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Завданнями кримінального провадження відповідно до ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Частиною 2 ст. 307 КПК України визначено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого під час досудового розслідування, ухвала слідчого судді може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведені вище обставини та вимоги закону, слідчий суддя доходить висновку, що майно, вилучене в ході проведення 01.09.2017 у приміщенні за адресою: м. Запоріжжя, вул. Пестеля, 14-а підлягає поверненню володільцеві, оскільки не встановлено обставин, які б доводили протилежне.

Підсумовуюче викладене, скарга ОСОБА_3 , ОСОБА_6 задовольняється у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_6 задовольнити.

Зобов`язати слідчого в ОВС слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва Запорізької області ОСОБА_7 або іншого слідчого, який проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000443, негайно повернути ОСОБА_3 , ОСОБА_6 майно, вилучене під час обшуку приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: автомобіль «Geely mk» 2014 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ключі від нього, талон про реєстрацію транспортного засобу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1