Ухвала
Іменем України
26 грудня 2017 р.

м. Київ
справа № 308/907/16-к
провадження № 51-251ск17
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 20 листопада 2017 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 березня 2017 року ОСОБА_4 , 1991 року народження, засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладено певні обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.
Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 20 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про поновлення строку апеляційного оскарження зазначеного вироку.
У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування ухвали суду апеляційної інстанції та призначення нового розгляду в цьому суді. Посилається на істотні порушення кримінального процесуального закону. Вважає необгрунтованим висновок суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для поновлення строку апеляційного оскарження вироку суду першої інстанції. Вказує, що суд не звернув увагу на те, що прокуратурі Закарпатської області та безпосередньо процесуальному прокурору не було відомо про наявність вироку, а копію зазначеного рішення судом не було направлено прокурору протягом строку апеляційного оскарження.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, Суд дійшов такого.
Копією вироку підтверджується, що прокурор, якому судом апеляційної інстанції було відмовлено у поновленні строку апеляційного оскарження, входив

до групи прокурорів, які брали участь у розгляді кримінального провадження.

Участь у судовому засіданні, в якому було проголошено вирок, іншого

прокурора, який також входив до цієї групи прокурорів, у касаційній скарзі не заперечується, що свідчить про належне повідомлення судом органу

прокуратури.
Як видно з копії ухвали суду апеляційної інстанції, суд взяв до уваги, що прокурор ОСОБА_5 (яка оскаржила судове рішення в касаційному порядку) брала участь під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, що підтверджується журналом судового засідання від 23 січня 2017 року, у якому також містяться дані про продовження судового засідання 23 березня 2017 року, у якому проголошено вирок щодо ОСОБА_4 . З копії ухвали суду апеляційної інстанції видно, що прокурор подав клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження вироку щодо ОСОБА_4 через сто дев`ятнадцять днів після його ухвалення, і це не заперечується у касаційній скарзі.
Статтею 395 КПК України визначено порядок і строки оскарження окремих судових рішень в апеляційному порядку. Зокрема, ч. 2 статті передбачено, що апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення.
Згідно з п. 4 ч. З ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається особі, яка її подала, у випадку, якщо таку скаргу подано після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Доводи касаційної скарги прокурора про наявність поважних причин для поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження вироку, не є переконливими. Так, його відсутність безпосередньо при проголошенні судом вироку не може свідчити про те, що кримінальне провадження було розглянуто без його виклику, внаслідок чого він був позбавлений можливості вчасно оскаржити судове рішення, а вказує лише на те, що він не скористався своїм правом бути присутнім при проголошенні вироку судом. Невиконання іншим прокурором, який був присутній в судовому засіданні, його службових обов`язків щодо повідомлення про результат судового розгляду також не можна вважати такою причиною. Що стосується доводів про ненадсилання прокурору копії вироку, то вони суперечать ч. 7 ст. 376 КПК України, згідно з якою вона надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні. Натомість, як уже зазначалося, представник прокуратури брав участь у судовому засіданні під час проголошення вироку.
У будь-якому випадку, для прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження, пропуск строку апеляційного оскарження вироку на сто дев`ятнадцять днів не можна пояснити жодною із зазначених у касаційній скарзі підстав. Тому Суд вважає, що рішення суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні клопотання прокурора щодо поновлення строку апеляційного оскарження вироку є законним і обґрунтованим.
Підстави для задоволення касаційної скарги прокурора та відкриття касаційного провадження відсутні.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді

першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області

від 20 листопада 2017 року про відмову у задоволенні клопотання прокурора про поновлення строку апеляційного оскарження вироку Ужгородського

міськрайонного суду Закарпатської області від 23 березня 2017 року щодо

ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3