печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2017 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

провівши підготовче судове засідання на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, українця, громадянина України, адвоката, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

В С Т А Н О В И В :
06.07.2017 року в провадження судді після повторного авторозподілу надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.

10.07.2017 року ухвалою суду вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акту, вважаючи наявними для цього всі підстави, відповідно до КПК України.

Захисник-адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, зазначивши що вказаний обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам КПК України, оскільки складені з порушенням вимог ст. 109, 291 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку захисника.

Потерпілий ОСОБА_7 в підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомлявся належним чином за адресою, вказаною в обвинувальному акті.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти повернення обвинувального акту.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, додатково вивчивши в нарадчій кімнаті обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 цього Кодексу.

Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення, тобто прокурором фактично не висунуто ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, оскільки повторює та копіює зміст підозри. В даному обвинувальному акті зазначені лише фактичні обставини, які на думку прокурора, встановлені органами досудового розслідування, а відтак ОСОБА_6 за цим процесуальним рішенням фактично має статус підозрюваного.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Формулювання обвинувачення повинно містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діянні обвинуваченого склад кримінального правопорушення.

Так, в обвинувальному акті від 07.06.2017 року, як при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, так і при формулюванні обвинувачення, при зазначенні події злочину, обставин вчинення кримінального правопорушення, часу, місця, способу їх вчинення, наявні суперечності та неконкретність пред`явленого обвинувачення, так як, обвинувальний акт не містить конкретного обвинувачення ОСОБА_6 з чітким формулюванням обставин, які б відповідали зазначеній правовій кваліфікації закону України про кримінальну відповідальність. Зокрема, зі змісту обвинувального акту вбачається, що у сформульованому ОСОБА_6 обвинуваченні не зазначено конкретну кількість ударів, завданих потерпілому.

Зазначені вимоги кореспондуються та узгоджуються з висновками, що знайшли своє відображення в рішеннях Європейського суду з прав людини та у відповідності до вимог ч. 5 ст. 9 КПК України повинні застосовуватися поряд кримінальним процесуальним законодавством України.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що в тексті підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення Суду від 19 грудня 1989 року в справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82 п. 79).

Також Європейський суд констатував, що положення підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення Суду від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 52).

Таким чином, обвинувальний акт повинен бути викладений у такий спосіб, щоб його зміст відповідав вимогам ст.291 КПК України за структурою, послідовністю викладення, наявністю обов`язкових елементів: викладення фактичних обставин, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення.

Водночас в обвинувальному акті від 07.06.2017 року відносно ОСОБА_6 не містяться достатніх даних щодо фактичного часу вчинення кримінального правопорушення, не вказано форму вини та мотив вчиненого злочину.

Окрім того, у порушення вимог п.3 ч.2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не вказано повні анкетні відомості потерпілого, а саме його місце проживання, оскільки згідно поштового повідомлення за вказаною у обвинувальному акті адресою потерпілий ОСОБА_7 не проживає.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування. Вказаний перелік є вичерпним.

Однак зазначені вимоги закону прокурором не виконані, а саме в реєстрі матеріалів досудового розслідування зокрема невірно зазначено дату допиту свідка ОСОБА_8 - 21.12.2016 року, водночас, допит вказаного свідка відповідно до матеріалів провадження проводився 21.12.2015 року, час допиту підозрюваного ОСОБА_6 взагалі не зазначено, клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , клопотання про надання дозволу на затримання з метою доставки до суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 , ухвала про надання дозволу на затримання ОСОБА_6 невірно зазначені дату - 22.12.2017 року.

Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 291, ч. 1 ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування, який є засобом фіксації дій і рішень, які фігурували у кримінальному провадженні і які по суті обґрунтовують собою висновки слідчого, викладені в обвинувальному акті, додається до обвинувального акту та разом з ним направляється до суду для вирішення питання про початок судового розгляду.

Тобто, закон визначив, що реєстр матеріалів досудового розслідування є невід`ємною частиною обвинувального акту, без наявності якого неможливе ініціювання слідчим та прокурором процесу судового розгляду, оскільки сам по собі обвинувальний акт не спричиняє жодних правових наслідків.

Тому наявність недоліків в реєстрі матеріалів досудового розслідування свідчить про наявність недоліків складової частини обвинувального акту, не усунувши яких неможливо успішно перейти від стадії досудового розслідування до судового розгляду та прийняти справедливе рішення у кримінальному провадженні.

Вищезазначені недоліки фактично унеможливлюють здійснення судового розгляду, оскільки згідно з вимогами ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що клопотання захисника-адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору з зазначених ним підстав підлягає задоволенню, а обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення виявлених недоліків, які порушують право на захист обвинуваченого, оскільки не відповідають вимогам ст. 109, 291 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 291, 293, 314 КПК України,

У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя ОСОБА_1