АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

16 квітня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою представника ТОВ «ВІАДУК СЕРВІС» адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11 січня 2018 року,

за участю прокурора ОСОБА_6
представника ТОВ «ВІАДУК СЕРВІС» адвоката ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11 січня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000690 від 22.06.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУ Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене із прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому ТОВ «ВІАДУК СЕРВІС» () в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 300335).

Згідно ухвали суду, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання, та необхідність накладення арешту на вказане майно, з підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «ВІАДУК СЕРВІС» адвокат ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11 січня 2018 року у справі №752/13113/17-к про арешт грошових коштів, що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому ТОВ «ВІАДУК СЕРВІС» () в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 300335).

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, апелянт вказує на те, що ТОВ «ВІАДУК СЕРВІС» здійснює правомірну господарську діяльність, має найманих працівників та здійснює виплату заробітної плати.

Зазначає, що підозра у вчиненні злочину у кримінальному правопорушенні №0000690 жодній особі на час розгляду клопотання сторони обвинувачення не повідомлена.

Також, апелянт наголошує на тому, що ні в клопотанні слідчого, ні в ухвалі слідчого судді не вказано, які конкретно відомості свідчать, що грошові кошти на вказаному рахунку ТОВ «ВІАДУК СЕРВІС» можуть бути предметом вчинення злочину.

На думку апелянта, відсутні правові підстави в розумінні ст. 170 КПК України для арешту майна ТОВ «ВІАДУК СЕРВІС» в даному кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін рішення суду першої інстанції, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини третьої зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу від 11.01.2018 р. було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляючи ухвалу має зазначити перелік майна, яке підлягає арешту.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та слідчий не дотрималися.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, відділом розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000690 від 22.06.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що невстановлені на даний час особи вчинили протиправні дії, а саме зареєстрували та придбали СГД для прикриття незаконної діяльності, на підставі підроблених документів, отримали у податкових органів спеціальний статус та отримали свідоцтво платника ПДВ, виготовили та використовують бухгалтерські та податкові документи підприємств з ознаками фіктивності по безтоварних операціях з метою надання послуг з конвертації готівки підприємствам реального сектору економіки. До складу транзитно-конвертаційної групи входять підприємства з ознаками фіктивності, а саме: ТОВ "ВЕЛВІТ ДЕВЕЛОПМЕНТ" (), ТОВ "ІН-ТЕКС" (), ТОВ "ІЗОПРО"(), ТОВ "ІНЕТ-ПОРТАЛ" (), ТОВ "ПЕРА СТАЙЛ" (), ТОВ "АЙДІ-ПУЛЬС" (), ТОВ "КЛІН ГАРД ЛТД" (), ТОВ "СОФТ-ПОРТАЛ" (), ТОВ "ВІКЄАР ПЛЮС" (), ТОВ "БМГІ "ВІКТАН" (), ТОВ «КВАНТІ ЕКО" (), ТОВ "ЄТАРБУД ГРУП" (), ТОВ "ТЕХКОМ ІНЖИНІРИНГМ" (), ТОВ "АРГУС ТОРГ" (), ТОВ "БЕЗПЕКА БІЗНЕСУ ТА ІНФОРМАЦІЇ ТК" (), ТОВ "БЕЗПЕКА БІЗНЕСУ ТА ІНФОРМАЦІЇ" (), ТОВ "НОВІК ГРУПП" (), ТОВ "ОСПОІНТ" (), ТОВ "ТД МЕТАЛ ОПТЗБУ Г" (), TOB "ТМ ОПТГАРАНТ ЗБУТ" (), ТОВ "УКРПРОМСЕКТОР" (), ТОВ "МАКСІ -ОПТ" (), ТОВ "ФІНАНСОВІ НОВАЦІЇ МО" (), TOB "АСТЕРІОН ІНВЕСТ" (), в яких однаковий алгоритм діяльності, реєстрація підприємств здійснювалася на одних і тих же громадян, звітність в органи ДФС здійснюють з однієї ір-адреси: НОМЕР_2 , відсутні виробничі потужності, наймані працівники, а також складські та офісні приміщення, при проведенні фінансово-господарських операцій здійснюється підміна ТМЦ (придбання - товари широкого вжитку, одяг, продукти харчування, білизна та ін., реалізація - виготовлення продукції та надання послуг «вузької спеціалізації» - категорія «пересорт»), телефон який вказано в декларації з ПІДВ підприємств не відповідає дійсності, що вказує на відсутність факту реального здійснення фінансово-господарської діяльності. Крім того, за юридичними адресами зазначені вище підприємства не значаться.

Аналізом господарської діяльності підприємств, що входять до зазначеної транзитно-конвертаційної групи було встановлено, що основними вигодонабувачами «злочинної схеми» є: ТОВ «ВІАДУК СЕРВІС» () та ТОВ «КОМПАНІЯ TITAJI» (), останнє являється переможцем тендерних закупівель які проводились ПАТ "Укргазвидобування" та ряду інших державних підприємств.

09.01.2018 р. старший слідчий СУ ГУ Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому ТОВ «ВІАДУК СЕРВІС» () в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 300335).

11.01.2018 р. ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва клопотання слідчого про накладення арешту на майно було задоволено.

Разом з тим, колегія суддів Апеляційного суду м. Києва приходить до висновку про те, що дослідивши обставини провадження, слідчий суддя дійшов до помилкового висновку про необхідність в накладенні арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому ТОВ «ВІАДУК СЕРВІС» () в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 300335).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

При цьому слідчий суддя вказаної норми закону не дотримався, оскільки не дивлячись на те, що кримінальне провадження №0000690 зареєстроване ще 22.06.2017 року, повідомлення про підозру будь-кому, в тому числі й посадовим особам ТОВ «ВІАДУК СЕРВІС» не вручалося, отже на час розгляду клопотання слідчого та накладення арешту на вказане майно у вказаному кримінальному провадженні останні в статусі підозрюваних, обвинувачених не перебували, у зв`язку з чим у слідчого судді були відсутні правові підстави для накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому ТОВ «ВІАДУК СЕРВІС» () в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 300335).

Окрім цього, посилання слідчого судді на необхідність накладення арешту на вказане майно, з підстав, передбачених ст. 170 КПК України, як на мету накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому ТОВ «ВІАДУК СЕРВІС» () в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 300335), також не містить під собою правового підґрунтя, оскільки дане твердження належним чином необґрунтоване та невмотивоване, а є тільки звичайним посиланням на відповідні норми кримінального процесуального закону. Слідчим суддею не дано належну оцінку тому, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Так, зокрема, посилаючись у клопотанні на те, що до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення мають відношення службові особи ТОВ «ВІАДУК СЕРВІС», слідчий та прокурор повинні були зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку.

В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи викладене мотивування клопотання, слідчий в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. Апеляційний суд наявності таких доказів не вбачає.

Як встановлено колегією суддів, надані матеріали клопотання не містять процесуальних документів, що підтверджують належність ТОВ «ВІАДУК СЕРВІС» до категорії осіб, вказаних в ст. 170 КПК України, в якості власників майна.

Так, відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому, враховуючи те, що за матеріалами, які додані до клопотання слідчого, відсутні докази, що грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому ТОВ «ВІАДУК СЕРВІС» () в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 300335), мають ознаки речового доказу та відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, то існування правової підстави для арешту грошових коштів на вказаному рахунку з метою забезпечення збереження речових доказів взагалі спростовується.

Зокрема, оскільки вказані грошові кошти у встановленому порядку не визнані органом досудового розслідування речовими доказами у кримінальному провадженні, тобто в матеріалах судового провадження відсутня відповідна постанова органу досудового розслідування про визнання їх речовими доказами, то в даному випадку не може ставитися питання про накладення на них арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, виходячи з того, що при цьому нівелюється мета накладення на них арешту, передбачена п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

З урахуванням викладеного, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити тих обставин, яке відношення майно ТОВ «ВІАДУК СЕРВІС» має до розслідуваного кримінального правопорушення, апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні прокурор не довів необхідності у накладенні арешту на майно ТОВ «ВІАДУК СЕРВІС», що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України мало стати підставою для відмови у задоволенні клопотання, однак безпідставно не було зроблено слідчим суддею.

Також колегія суддів звертає увагу, що ні слідчий в клопотанні, ні слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення відповідно ст. ст. 171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для ТОВ «ВІАДУК СЕРВІС».

Враховуючи встановлене, на думку колегії суддів, висновки слідчого судді не відповідають вимогам закону та не ґрунтуються на матеріалах справи і тим самим є передчасними.

На підставі викладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду в частині вирішення питання про накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому ТОВ «ВІАДУК СЕРВІС» () в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 300335), ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна, а апеляційна скарга представника власника майна задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого, як такого, що внесено з порушенням ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна вказаної юридичної особи, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 117, 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 2, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Поновити представнику ТОВ «ВІАДУК СЕРВІС» адвокату ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвалислідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11 січня 2018 року.

Апеляційну скаргу представника ТОВ «ВІАДУК СЕРВІС» адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11 січня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000690 від 22.06.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, якою було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУ Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене із прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому ТОВ «ВІАДУК СЕРВІС» () в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 300335) скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУ Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , погодженого із прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , про накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому ТОВ «ВІАДУК СЕРВІС» () в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 300335) відмовити.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 с і к