Провадження № 1-кп/643/282/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.10.2017 Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006404 від 19.08.2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, маючого малолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працевлаштованого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 18 серпня 2016 року, приблизно о 16-00 годині, під час виконання своїх трудових обов`язків слюсаря з механоскладальних робіт, знаходився на своєму робочомі місці на території КП «Салтівське трамвайне депо», яке розташоване по пр. Тракторобудівників, 109 в м. Харкові. В ході ремонтних робіт у трамвайному вагоні № 585, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи за раптово виниклим умислом на таємне викрадання чужого майна, за допомогою кусачок ОСОБА_4 демонтував високовольтний джгут, складений з дроту ППСРВМ-300 В035, довжиною 6м. Демонтований дрот ОСОБА_4 зачистив від ізоляції, заховав в сумку і при спробі покинути територію КП «Салтівське трамвайне депо» на прохідному пункті був затриманий співробітниками охорони підприємства. Таким чином ОСОБА_4 намагався заволодіти майном КП «Салтівське трамвайне депо» на суму 2606,59 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_4 вину визнав повністю та повністю підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини. У скоєному щиро розкаюється. Просить застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році» та звільнити від відбування покарання.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, враховуючи те, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена у повному обсязі та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадання чужого майна( крадіжку).

Згідно класифікації злочинів, передбаченій ст.12 КК України, ОСОБА_4 вчинив злочин, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Вивченням в процесі судового розгляду даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , встановлено, що він не судимий, офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

У відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, каяття у вчиненому та сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до вимог КК України та постанови Пленуму Верховного Суду № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та приходить до висновку, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування до нього амністії, звільнивши його від відбування покарання, оскільки він має на утриманні двох малолітніх дітей.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Згідно свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , виданого 30.04.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_5 , батьками якої є: ОСОБА_4 , ОСОБА_7 .

Згідно свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 , виданого 14.07.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_6 , батьками якого є: ОСОБА_4 , ОСОБА_7 .

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив в серпні 2016 року, тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017р.) Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.

Керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373-374 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році», суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1