печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.03.2018 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника адвоката - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, та засудженого вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 16.05.2017 року за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, обіймаючи посаду водія-електрика медичного пункту артилерійського дивізіону окремого загону спеціального призначення « ОСОБА_7 » військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у військовому званні солдата, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути на службу та виконувати обов`язки військової служби, у порушення вимог ст. 6, 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІV від 24.03.1999 року, ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, 19.09.2015 року о 09:00 год., в умовах особливого періоду, після лікування, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до окремого загону спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, доки 20.07.2017 року о 12:00 год., усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, прибув до військової прокуратури Київського гарнізону (м. Київ, вул. Петра Болбочана, 8а) і заявив про себе.

Дії ОСОБА_6 , які виразились у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурором надано угоду про визнання винуватості укладену в порядку, передбаченому ст. 468, 469, 472 КПК України 30.03.2018 року між прокурором військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_6 .

Згідно з даною угодою, прокурор та обвинувачений ОСОБА_6 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 407 КК України, обвинувачений ОСОБА_6 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_6 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ч. 4 ст. 407 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, а саме у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_6 узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 підготовчому судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України за викладених в обвинувальному акті обставин.

Захисник адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні проти затвердження угоди про визнання винуватості не заперечувала.

Таким чином, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

ОСОБА_6 вчинив тяжке кримінальне правопорушення, від якого потерпілих немає.

Суд, шляхом заслуховування пояснень сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що ОСОБА_6 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, вид покарання, яке буде до нього застосовано у разі затвердження угоди, цілком розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. 50, 65-67, 69 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, даних про його особу, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Цивільний позов не заявлявся.

Судові витрати та речові докази по даній справі відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
Затвердити угоду від 30.03.2018 року між прокурором військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 про визнання винуватості.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва, через Печерський районний суд м. Києва, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_1