Справа № 461/3563/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/957/17 Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №430/3563/16-к про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.3 ст.369-2 КК України, з участю
прокурора ОСОБА_7
обвинуваченої ОСОБА_6
захисника ОСОБА_8
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м.Львова від 28 липня 2017 року,

встановила:
цим вироком,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 , працюючу на посаді головного спеціаліста Галицького районного відділу у м. Львові ГУ ДМС України у Львівській області, не судиму,

визнано винною та призначено за ч. 3 ст.369-2 КК України покарання у виді трьох років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 , обіймаючи, відповідно до наказу №145-к від 02.06.2014, посаду головного спеціаліста Галицького районного відділу у м. Львові Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, якій присвоєно 14 ранг 7 категорію державного службовця, перебуваючи в силу займаної посади у дружніх та службових стосунках із начальником Галицького районного відділу у м. Львові Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області ОСОБА_9 та головним спеціалістом Галицького районного відділу у м. Львові Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області ОСОБА_10 , які згідно примітки до ст.369-2 КК України, є особами, уповноваженими на виконання функцій держави, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди та незаконного збагачення, 07.04.2016 вимагала та 08.04.2016 одержала для себе від ОСОБА_11 неправомірну вигоду в сумі 5236,9 грн. за здійснення впливу на прийняття вказаними вище особами рішення про оформлення та видачу ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспортів громадян України для виїзду за кордон на зазначені прізвища у терміновому порядку не пізніше ніж через сім робочих днів з дня оформлення заяв-анкет на їх отримання, а також на вчинення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 дій щодо пришвидшення оформлення та видачі паспортів громадян України для виїзду за кордон ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , зокрема, здійснення швидкого прийняття заяв-анкет вказаних осіб та інших необхідних документів для термінового отримання ними не пізніше ніж через сім робочих днів паспортів громадян України для виїзду за кордон та здійснення швидкої видачі зазначеним особам паспортів громадян України для виїзду за кордон після їх надходження до Галицького районного відділу у м. Львові ГУ ДМС України у Львівській області.

Так, 07.04.2016, близько 08.40 год., ОСОБА_6 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті №6 у Галицькому районному відділі у м. Львові ГУ ДМС України у Львівській області, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Чайковського, 17, під час розмови із ОСОБА_11 , який звернувся до неї щодо швидкого оформлення та видачі паспортів громадян України для виїзду за кордон ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , достовірно знаючи, що вартість оформлення і видачі п`яти паспортів громадян України для виїзду за кордон у терміновому порядку не пізніше ніж через сім робочих днів з дня оформлення заяв-анкет на їх отримання становить 3763,1 грн., з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди та незаконного збагачення, умисно висловила ОСОБА_11 протиправну вимогу про необхідність передачі їй грошових коштів в сумі 9000 грн. за здійснення нею впливу на посадових осіб Галицького районного відділу у м. Львові ГУ ДМС України у Львівській області з метою пришвидшення оформлення та видачі вказаних 5 паспортів громадян України для виїзду за кордон, з яких 5236,9 грн. сума неправомірної вигоди.

ОСОБА_11 , будучи переконаним, що ОСОБА_6 , завдяки займаній посаді, може здійснити вплив на прийняття посадовими особами Галицького районного відділу у м. Львові ГУ ДМС України у Львівській області рішення про оформлення та видачу вищевказаних паспортів громадян України для виїзду за кордон у терміновому порядку не пізніше ніж через сім робочих днів з дня оформлення заяв-анкет на їх отримання, а також вчинення ними дій щодо пришвидшення оформлення та видачі цих паспортів громадян України для виїзду за кордон, та будучи поставленим в умисно створені ОСОБА_6 умови, за яких ОСОБА_11 був вимушений надати останній вказану нею суму грошових коштів з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав і законних інтересів, погодився на таку протиправну пропозицію ОСОБА_6 .

На виконання протиправної вимоги ОСОБА_6 , 08.04.2016, близько 12.45 год., ОСОБА_11 під час наступної зустрічі з ОСОБА_6 , перебуваючи у службовому кабінеті №6 у Галицькому районному відділі у м. Львові ГУ ДМС України у Львівській області, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Чайковського, 17, передав, а ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди та незаконного збагачення, протиправно одержала грошові кошти в сумі 9000 грн., з яких 5236,9 грн. сума неправомірної вигоди, за здійснення нею впливу на прийняття начальником Галицького районного відділу у м. Львові Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області ОСОБА_9 та головним спеціалістом Галицького районного відділу у м. Львові Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області ОСОБА_10 рішення про оформлення та видачу ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспортів громадян України для виїзду за кордон на зазначені прізвища у терміновому порядку не пізніше ніж через сім робочих днів з дня оформлення заяв-анкет на їх отримання, а також на вчинення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 дій щодо пришвидшення оформлення та видачі паспортів громадян України для виїзду за кордон ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , зокрема, здійснення швидкого прийняття заяв-анкет вказаних осіб та інших необхідних документів для термінового отримання ними не пізніше ніж через сім робочих днів паспортів громадян України для виїзду за кордон та здійснення швидкої видачі зазначеним особам паспортів громадян України для виїзду за кордон після їх надходження до Галицького районного відділу у м. Львові ГУ ДМС України у Львівській області, після чого правоохоронними органами була припинена протиправна діяльність ОСОБА_6 , а отримані останньою грошові кошти в сумі 9000 грн. вилучено.

Тобто, ОСОБА_6 , обіймаючи, відповідно до наказу №145-к від 02.06.2014, посаду головного спеціаліста Галицького районного відділу у м. Львові Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, перебуваючи в силу займаної посади у дружніх та службових стосунках із начальником Галицького районного відділу у м. Львові Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області ОСОБА_9 та головним спеціалістом Галицького районного відділу у м. Львові Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області ОСОБА_10 , які згідно примітки до ст.369-2 КК України, є особами, уповноваженими на виконання функцій держави, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди та незаконного збагачення, перебуваючи у службовому кабінеті №6 у Галицькому районному відділі у м. Львові ГУ ДМС України у Львівській області, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Чайковського, 17, достовірно знаючи, що вартість оформлення і видачі п`яти паспортів громадян України для виїзду за кордон у терміновому порядку не пізніше ніж через сім робочих днів з дня оформлення заяв-анкет на їх отримання становить 3763,1 грн., 07.04.2016, близько 08.40 год., умисно висловила ОСОБА_11 протиправну вимогу про необхідність передачі їй грошових коштів в сумі 9000 грн., з яких 5236,9 грн. сума неправомірної вигоди, та 08.04.2016, близько 12.45 год., протиправно одержала від ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 9000 грн., з яких 5236,9 грн. сума неправомірної вигоди, за здійснення нею впливу на прийняття начальником Галицького районного відділу у м. Львові Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області ОСОБА_9 та головним спеціалістом Галицького районного відділу у м. Львові Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області ОСОБА_10 рішення про оформлення та видачу ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспортів громадян України для виїзду за кордон на зазначені прізвища у терміновому порядку не пізніше ніж через сім робочих днів з дня оформлення заяв-анкет на їх отримання, а також на вчинення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 дій щодо пришвидшення оформлення та видачі паспортів громадян України для виїзду за кордон ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , зокрема, здійснення швидкого прийняття заяв-анкет вказаних осіб та інших необхідних документів для термінового отримання ними не пізніше ніж через сім робочих днів паспортів громадян України для виїзду за кордон та здійснення швидкої видачі зазначеним особам паспортів громадян України для виїзду за кордон після їх надходження до Галицького районного відділу у м. Львові ГУ ДМС України у Львівській області.

На даний вирок захисник ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати такий та ухвалити новий виправдувальний вирок відносно ОСОБА_6 , оскільки в її діяннях відсутній склад інкримінованого кримінального правопорушення.

Вважає вирок незаконним внаслідок невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Звертає увагу на те, що ч.2 ст.18 КК України визначено поняття спеціального суб`єкта, тобто такого, який крім загальних ознак, передбачених ч.1 цієї статті, характеризується додатковими ознаками, передбаченими в статтях Особливої частини КК України як обов`язкові для суб`єктів певних злочинів.

Отже, при притягненні до кримінальної відповідальності за ст.369-2 КК України судом першої інстанції не взято до уваги додаткову спеціальну ознаку, згідно якої настає кримінальна відповідальність за вплив на прийняття рішення відповідно до примітки ст.369-2 КК України, на осіб уповноважених на виконання функцій держави визначені в пунктах 1-3 частини першої статті 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Крім цього, судом першої інстанції у вироку встановлені ознаки складу злочину описані в ст.369-2 КК України з посиланням на Закон України «Про засади запобігання і протидії корупції», який втратив чинність (Рішеня Національного агентства з питань запобігання корупції №2 від 10.06.2016 року), та притягнуто обвинувачену ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за аналогією, що прямо заборонено ч.4 ст.3 КК України.

Як доказ вини ОСОБА_6 в інкримінованому злочині, суд першої інстанції у вироку посилається на службові обов`язки, передбачені у посадових інструкціях, а не на право приймати рішення, як це передбачає ст.369-2 КК України.

Також, суд зазначив, що кваліфікував дії обвинуваченої за ч.3 ст.369-2 КК України з підстав наявності в цих діях такої ознаки як вимагання.

Ознаки вимагання, як способу одержання неправомірної вигоди в ч.3 ст.369-2 КК України, визначені ч.1 ст.189 КК України, «Вимагання» а саме: погроза насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмеження прав, свобод або законних інтересів цих осіб, пошкодження чи знищення їхнього майна або розголошення відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці.

Висновки суду першої інстанції щодо вимагання повинні відповідати тому, що встановлено в судовому засіданні, вирок може ґрунтуватися лише на точно встановлених фактах, а не припущеннях.

Основним свідком, який є і заявником у кримінальному провадженні № 0000459 відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , являється ОСОБА_11 , в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_6 , гроші в нього не вимагала, він тільки запитав у неї скільки буде коштувати виготовлення одного закордонного паспорта громадянина України для виїзду за кордон, а ОСОБА_6 назвала суму 1800 гривень.

На запитання чи називала ОСОБА_6 , для чого їй необхідно 1800 грн., а саме для впливу на інших посадових осіб для виготовлення закордонного паспорта громадянина України ОСОБА_11 відповів, що ні, вона цього не говорила просто назвала суму.

Отже в судовому засіданні ОСОБА_11 , заперечив сам факт вимагання та факт, що ОСОБА_6 , пропонувала чи обіцяла за таку вигоду вплинути на прийняття рішення іншою посадовою особою Галицького районного відділу у м.Львові ГУ ДМС України у Львівській області.

Інші свідки, а саме ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 в судовому засіданні зазначили, що ОСОБА_6 за виготовлення закордонного паспорта для виїзду за кордон у них особисто неправомірної вигоди не вимагала, і вони не були присутні, коли ОСОБА_6 , зі слів ОСОБА_11 , називала йому суму 1800 гривень.

Крім цього, наголошує на тому, що працівник територіального підрозділу ДМС не приймає рішення про оформлення та видачу особі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, як зазначено у вироку, а лише перевіряє повноту наданих заявником документів.

Посадові особи Галицького районного відділу у м.Львові ГУ ДМС України у Львівській області не мають повноважень такої функції держави, як прийняття рішення щодо дострокового виготовлення та видачу паспортів громадян України, для виїзду за кордон, вони лише приймають заяви від громадян у встановленому порядку, їх оформляють та видають вже готові паспорти в міру їх поступлення до Галицького районного відділу ДМС.

Не погоджується захисник також із посиланням як на доказ на відеозапис, який був зроблений під час негласних слідчих дій, дозвіл на проведення якого був отриманий з порушенням вимог ст.246-249 КПК України.

Зазначає, що безумовним і встановленим є той факт, що посадові особи таких відділів займаються тільки оформленням документів, які дають підставу для оформлення і виготовлення таких паспортів, а самі паспорти виготовляються відповідними органами у м.Києві.

Територіальні підрозділи ДМС не отримують чистих бланків паспортів, а отже посадові особи цих відділів навіть при найсильнішому бажанні і можливості впливати один на одного через дружні або службові обов`язки не можуть апріорі вирішити питання про яке-небудь пришвидшення у виготовленні таких паспортів.

Тому, у яких би стосунках не перебувала ОСОБА_6 з начальником або іншою посадовою особою районного відділу і як би не впливала на них, від цих осіб не залежало і не могло залежати виготовлення паспортів, оскільки це функції органу, який знаходиться у м.Києві.

Нічим не спростовано у вироку суду та не дано належної оцінки показам обвинуваченої ОСОБА_6 про те, що у телефонній розмові з ОСОБА_11 мова йшла про оплату квитанцій за виготовлення 10 паспортів, так як він сам не знає як користуватись терміналом, через який оплачують квитанції за виготовлення паспортів.

При цьому, в даному кримінальному провадженні відсутні потерпілі особи, які при вимаганні є обов`язковим суб`єктом кримінального правопорушення, що в свою чергу вказує на те, що обвинувачена своїми діями не заподіяла будь-якої шкоди.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 та виступ захисника ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги, виступ прокурора ОСОБА_7 , який заперечив щодо задоволення такої та просив залишити вирок суду без зміни, пояснення свідка ОСОБА_11 та обговоривши наведені доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до вимог ст. 409 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції серед інших є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За змістом ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду; висновки суду, викладені в судовому рішенні містять істотні суперечності.

Вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню чи зміні з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження лише у разі коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на, серед інших, на обставини, що впливають на правову кваліфікацію діяння, тобто правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні зловживання впливом, тобто одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Суд першої інстанції дійшов висновку щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення та кваліфікував її дії за ст. ч.3 ст.369-2 КК України.

Однак колегія суддів вважає, що встановивши дійсні обставини вчиненого кримінального правопорушення, суд першої інстанції прийшов до невірного висновку про наявність в діях ОСОБА_6 кваліфікуючої ознаки вимагання вигоди за зловживання впливом, тобто одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Так свідок ОСОБА_11 в поясненнях, як в суді першої так і апеляційної інстанції ствердив, що ОСОБА_6 погодилася допомогти в оформленні та видачі п`яти паспортів для виїзду за кордон у терміновому порядку та назвала суму в 9000 гривень, які за ці послуги необхідно сплатити. Не знаючи дійсної вартості виготовлення одного паспорта, погодився з названою сумою, однак в подальшому, зрозумівши про обман, звернувся в правоохоронні органи.

Вимагання неправомірної вигоди може мати місце лише коли суб`єкт даного кримінального правопорушення вчиняючи такі дії висловлює погрози, які можуть заподіяти шкоду правам чи законними інтересам того хто дає неправомірну вигоду, або умисне створення умов, за яких особа вимушена дати неправомірну вигоду з метою запобігання шкідливих наслідків щодо своїх прав та законних інтересів.

Проте перевіривши матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення свідка ОСОБА_11 , колегія суддів вважає, що доказів вчинення ОСОБА_6 саме вимагання неправомірної вигоди не здобуто.

Фактично обвинуваченою було озвучено вартість послуги в оформленні та видачі п`яти паспортів для виїзду за кордон у терміновому порядку з врахуванням суми неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, з чим погодився ОСОБА_11 . Жодних погроз чи інших діянь, які охоплюються поняттям вимагання, з сторони ОСОБА_6 не було.

З врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про відсутність в діях ОСОБА_6 кваліфікуючої ознаки вимагання вигоди за зловживання впливом, тобто одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а тому доводи сторони захисту в цій частині є обґрунтованими.

Висновок суду про те, що ОСОБА_6 вчинила інкриміновані їй діяння поєднані з вимаганням неправомірної вигоди, що є кваліфікуючою ознакою ч.3 ст.369-2 КК України, а саме вимагала передачі їй грошових коштів в сумі 9000 грн., з яких 5236,9 грн. сума неправомірної вигоди, суперечить фактичним обставинам кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, п.18 Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», всі сумніви відносно доведеності вини повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.

Тому вирок суду в цій частині підлягає зміні. Дії ОСОБА_6 слід перекваліфікувати з ч.3 на ч.2 ст.369-2 КК України, виключивши з мотивувальної частини вироку кваліфікуючу ознаку - поєднане з вимаганням, задоволивши апеляційну скаргу в цій частині.

Таким чином ОСОБА_6 вчинила зловживання впливом, тобто одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.369-2 КК України.

Що ж до інших доводів апеляційної скарги, такі є безпідставні.

Так покликання на те, що ОСОБА_6 не є суб`єктом даного злочину не приймаються до уваги, оскільки відповідно до наказу №145-к від 02.06.2014, вона займала посаду головного спеціаліста Галицького районного відділу у м. Львові Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, якій присвоєно 14 ранг 7 категорію державного службовця. Тобто була особою уповноваженою на виконання функцій держави відповідно до положень ст.3 Закону України «Про запобігання корупції».

Поряд з цим обставини вчинення кримінального правопорушення викладені в редакції статті 369-2 КК України з покликанням на положення Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», які були чинними на час його вчинення, а тому доводи порушення положень ч.4 ст.3 КК України є безпідставними.

Не відповідають дійсності і покликання на те, що працівники територіального підрозділу ДМС не приймають рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон, а лише перевіряють повноту наданих заявником документів.

Виходячи з повноважень визначених законодавством, саме службові особи підрозділів міграційної служби приймають рішення в кожному конкретному випадку про видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон, не зважаючи на те, що сам паспорт виготовляється поза межами підрозділу міграційної служби.

Також колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про те що суд дав неправильну оцінку здобутим доказам, що в основу вироку покладено припущення, не відповідають дійсності. Суд дослідив всі представлені докази, як зі сторони обвинувачення, так і сторони захисту. Доповнень до судового розгляду не було.

При перевірці справи колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування вироку, про що порушується питання в апеляційній скарзі.

При обговоренні ж питання щодо призначення ОСОБА_6 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При визначенні ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.309 КК України, колегія суддів приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про її особу, обставини, що впливають на покарання та вважає за необхідне призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Саме таке покарання буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , виходячи з викладеного вище, підлягає до часткового задоволення. В решті ж вирок суд слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,

постановила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задоволити частково.

Вирок Галицького районного суду м.Львова від 28 липня 2017 року відносно ОСОБА_6 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч.3 на ч.2 ст.369-2 КК та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13600 гривень.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4