АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційними скаргами старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні начальника першого відділу управління процесуального керівництва підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 29 вересня 2017 року,
за участю прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 29.09.2017 року задоволено частково клопотання прокурора у кримінальному провадженні - начальника першого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, тобто до 27.11.2017 року включно, щодо:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Тетіїв, Київської області, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.
Справа № 11-сс/796/5173/2017
Категорія: ст.181 КПК України.
Слідчий суддя в суді першої інстанції ОСОБА_9
Суддя-доповідач у апеляційній інстанції ОСОБА_1 .
Також, на підозрюваного ОСОБА_7 покладено наступні процесуальні обов`язки: цілодобово не відлучатися з місця свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу детектива, прокурора, слідчого судді, суду; прибувати до детектива, прокурора або суду за кожним їхнім викликом та вимогою, залежно від стадії кримінального провадження та за визначеною ними періодичністю; утримуватися від спілкуватися зі свідком ОСОБА_10 та іншими свідками у провадженні; повідомляти детектива, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання детективу у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
Не погоджуючись з таким рішенням, старший прокурор групи прокурорів у кримінальному провадженні начальник першого відділу управління процесуального керівництва підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 подали кожен окремо апеляційні скарги.
У поданій апеляційній скарзі, прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 29.09.2017 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з моменту затримання, тобто до 26.11.2017 року із можливістю внесення застави у розмірі 336 прожиткових мінімумів для працездатних осіб , що складає 565 824 грн. з покладенням передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків у разі її внесення.
Мотивуючи апеляційні вимоги, прокурор зазначає, що застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею не враховано обставин вчинення останнім кримінального правопорушення, соціальні зв`язки та сімейний стан підозрюваного, розмір доходу, який він мав намір отримати внаслідок вчинення злочину та вагомість доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини. Даних, які б вказували на неможливість застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не встановлено, з огляду на те, що підозрюваний є працездатним, не має не утриманні та вихованні неповнолітніх дітей, тяжкими захворюваннями , які б перешкоджали його утриманню під вартою не страждає, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе у повній мірі запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам.
Крім того, під час постановлення оскаржуваної ухвали слідчим суддею безпідставно не взято до уваги вимоги ч.1 ст. 482 КПК України , відповідно до яких утримання судді під вартою чи арештом здійснюється за згодою Вищої ради правосуддя і така згода на тримання ОСОБА_7 під вартою була надана 29.09.2017 року за результатами розгляду відповідного подання заступника Генерального прокурора.
У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 29.09.2017 року, скасувати її та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу відмовити.
В обґрунтування причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали, захисник посилається на те, що повний її текст був виготовлений та проголошений слідчим суддею 04.10.2017 року, а відтак строк пропущено на його думку з поважних причин
Щодо обґрунтування викладених у апеляційній скарзі доводів, захисник ОСОБА_7 посилається на те, що посилання прокурора у клопотанні на наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні чи перешкоджання здійсненню кримінального провадження іншим чином, є необґрунтованими, оскільки, як
зазначає захисник, необхідний об`єм слідчих дій вже виконаний, а клопотання не містить відповідних доказів щодо підтвердження наведених ризиків.
Крім того, на думку захисника, пред`явлена ОСОБА_7 підозра у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення є необґрунтованою.
При вирішенні питання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу, захисник просить врахувати характеризуючі його особу дані, його вік, матеріальне становище, вид діяльності, місце проживання, відомості про відсутність судимостей, соціальні зв`язки та спосіб життя.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив її задовольнити та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , пояснення підозрюваного та його захисника які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та підтримали подану захисником апеляційну скаргу, вивчивши матеріали судового провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
У відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, клопотання прокурора про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу було розглянуто слідчим суддею 29.09.2017 року за участю в судовому засіданні захисника ОСОБА_6 , яка подала апеляційну скаргу 06.10.2017 року, тобто в межах визначених законом п`ятиденного строку, а відтак строк на апеляційне оскарження не пропущено, а тому він не підлягає поновленню.
Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.
27.09.2017 о 13 год. 37 хв. ОСОБА_7 затриманий відповідно до вимог ст. ст. 208, 482 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Заступником Генерального прокурора - керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_11 27.09.2017 складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, яку за його дорученням детективом Національного антикорупційного бюро України цього ж дня оголошено та вручено підозрюваному.
29.09.2017 року прокурор у кримінальному провадженні - начальника першого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів із можливістю внесення застави у розмірі 336 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яке обґрунтовував тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушенняпередбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, знищити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, і запобігання вказаним ризикам є неможливим, у разі застосування щодо ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів.
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 29.09.2017 року клопотання прокурора у кримінальному провадженні - начальника першого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено частково та застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, тобто до 27.11.2017 року включно та заборонено не відлучатися з місця свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
За положеннями ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК України.
Відповідно до положень зазначеної норми, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
З матеріалів судового провадження вбачається, що при розгляді клопотання, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої
підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України. Обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, слідчий виклав з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.
З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод суду належало з`ясувати чи тримання ОСОБА_7 під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який забезпечив би йому належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).
З урахуванням даних про особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався , одружений, є батьком двох повнолітніх дітей, що свідчить про наявність стійких соціальних зв`язків, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, останній не ухиляється від участі у досудовому розслідуванні, а також не вчиняє дій, які перешкоджають його здійсненню, враховуючи при цьому практику Європейського суду з прав людини, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вважає за доцільніше обмежитися застосуванням щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово, в межах строку досудового розслідування, який на переконання колегії суддів в повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження колегія суддів не вбачає.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені в апеляційних скаргах прокурора та захисника ОСОБА_6 доводи, щодо порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону є необґрунтованими, у зв`язку з чим апеляційні скарги підлягають відхиленню, а оскаржувана ухвала слідчого судді залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 176 178, 181, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 29 вересня 2017 року, якою задоволено частково клопотання прокурора у кримінальному провадженні - начальника першого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, тобто до 27 листопада 2017 року включно з покладенням передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків залишити без змін, а апеляційні скарги старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні начальника першого відділу управління процесуального
керівництва підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Відповідно до правил ч. 4 ст. 424 КПК України ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:
_____________ ____________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3