Справа №701/151/18-к
Провадження №1-кп/701/39/18
В И Р О К
І М Я М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2018 рокуМаньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого-судді -ОСОБА_1
за участю секретаря -ОСОБА_2
з участю прокурора- захисника - ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Маньківка справу по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня, не працюючого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 1 ст. 263-1 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_6 , в один із днів серпня 2017 року перебуваючи поблизу сміттєзвалища в с. Іваньки Маньківського району Черкаської області знайшов, тим самим придбав предмет, який згідно висновку судово-балістичної експертизи № 1/2693 від 17 листопада 2017 року, являється вогнепальною зброєю, обрізом карабіну «Маузер» моделі 98, конструкція якого змінена саморобним способом шляхом зменшення лінійних розмірів ствола, та виготовлення ложе з рукояткою, який придатний для стрільби, в послідуючому всупереч чинному законодавству: згідно п. 2 наказу Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21 серпня 1998 року «Про затвердження інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», видача дозволів на придбання, зберігання, перевезення і використання холодної зброї належить до компетенції дозвільного органу Міністерства внутрішніх справ України. Відповідно до п. 2.1. вищевказаної інструкції громадяни України набувають право на придбання, зберігання зброї з моменту видачі відповідного дозволу в установленому законодавством порядку. Однак ОСОБА_6 , не являючись власником зброї та не маючи відповідного дозволу на зберігання та перевезення вогнепальної зброї, діючи з прямим умислом, всупереч вимогам законодавства, переніс вказану вогнепальну зброю до свого домоволодіння, що по АДРЕСА_1 , де і продовжував зберігати, доки вказана вогнепальна зброя 07.11.2017 року о 18 год. 00 хв. була виявлена та вилучена під час проведення санкціонованого обшуку домоволодіння ОСОБА_7 , співробітниками поліції в присутності понятих.
ОСОБА_6 , в один із днів серпня 2017 року перебуваючи поблизу сміттєзвалища, в с. Іваньки Маньківського району Черкаської області знайшов, тим самим придбав предмет, який приніс до належного йому володіння, що по АДРЕСА_1 , в послідуючому всупереч чинному законодавству не являючись власником зброї та не маючи відповідного дозволу на виготовлення та переробку вогнепальної зброї, діючи з прямим умислом, всупереч вимогам законодавства, шляхом вкорочення ствола, тим самим його переробки та подальшого виготовлення і прикріплення дерев`яного руків`я виготовив предмет, який згідно висновку судової-балістичної експертизи № 1/2693 від 17 листопада 2017 року, являється вогнепальною зброєю, обрізом карабіну «Маузер» моделі 98, конструкція якого змінена саморобним способом шляхом зменшення лінійних розмірів ствола, та виготовлення ложе з рукояткою, який придатний для стрільби, після чого вказану вогнепальну зброю продовжував зберігати у власному домоволодіння, доки 07 листопада 2017 року о 18 год. 00 хв. вона була виявлена та вилучена під час проведення санкціонованого обшуку домоволодіння ОСОБА_5 , співробітниками поліції в присутності понятих.
Дії ОСОБА_5 , кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння, зберігання, придбання, вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу та ч. 1 ст. 263-1 КК України, як незаконне виготовлення, переробка вогнепальної зброї.
14 лютого 2018 року між прокурором Маньківського відділення Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000330 та ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_5 , беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушеннях передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 1 ст. 263-1 КК України, в обсязі підозри. За вказаною угодою сторони погодили покарання за вчинені кримінальних правопорушень:

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді трьох років позбавлення волі.
- за ч. 1 ст. 263-1 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування покарання з випробуванням, установивши іспитовий строк тривалістю два роки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_9 не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Суд вважає необхідним угоду про визнання винуватості затвердити виходячи з наступного.

Згідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Частиною четвертою ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно ч. 5 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачується, а він, обвинувачений, має права, визначені пунктом першим ч. 4 ст. 474 КПК України та розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди передбачені ст. 473 КПК України зокрема, про характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та, що він цілком розуміє свої права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України.

Вислухавши сторони кримінального провадження, зокрема обвинуваченого ОСОБА_5 , та його захисника, які показали, що укладення угоди з його сторони є добровільним, оцінюючи викладені обставини провадження у їх сукупності суд приходить до висновку про те, що укладення угоди сторонами є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Виходячи з наведеного, приймаючи до уваги, що умови даної угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України та КК України суд приходить до висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_5 , і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Обвинуваченому ОСОБА_5 , роз`яснено і йому зрозумілі наслідки невиконання угоди, встановлені ст. 476 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 370, 373, 374, 469, 472 - 476 КПК України, -

З А С У Д И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 14 лютого 2018 року між прокурором Маньківського відділення Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , та ОСОБА_5 .
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 1 ст. 263-1 КК України та на підставі угоди про визнання винуватості призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання передбачене:
за ч. 1 ст. 263 КК України у виді трьох років позбавлення волі.
за ч. 1 ст. 263-1 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, установивши іспитовий строк тривалістю два роки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 , не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення судово-балістичної експертизи № 1/2693 від 17.11.2017 р. в сумі 790 грн. 96 коп.
Речовий доказ: обріз карабіна «Маузер», який переданий на зберігання в кімнату речових доказів Маньківського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області знищити.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Маньківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України:
- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.
СуддяОСОБА_1