ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 348/1094/17

Провадження № 1-кп/348/54/18

08 лютого 2018 року м.Надвірна
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

потерпілої: ОСОБА_4

представника потерпілої: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Надвірна кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000310 за обвинувальним актом від 12.05.2017 р. щодо обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, з базовою середньою освітою, інваліда 2 групи, не судимого, громадянина України, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_6 умисно спричинив легкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_4 .

Злочин ним вчинено при наступних обставинах.

12 травня 2017 року біля о 14 год. 00 хв. між обвинуваченим ОСОБА_6 та його сусідкою ОСОБА_4 виник конфлікт на грунті тривалих неприязних відносин з приводу користування земельною ділянкою в АДРЕСА_2 . Під час даного конфлікту обвинувачений ОСОБА_6 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи їх настання, наніс рукою один удар в ділянку волосистої частини голови, від якого потерпіла ОСОБА_4 впала на землю. В подальшому обвинувачений ОСОБА_6 наніс декілька ударів по клубовій ділянці тіла ОСОБА_4 , та взявши до рук «сапу» наніс держаком декілька ударів по верхніх кінцівках та грудній клітці, а також тазу. Внаслідок цього потерпіла ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження, зокрема синці в ділянках лівої верхної кінцівки, грудної клітки та тазу; садна в ділянках волосистої частини голови та клубовій ділянці зліва, що згідно висновку судово-медичного експерта № 59 від 17 травня 2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину визнав частково, вказавши, що проживає з потерпілою по сусідстві та перебував з нею в добрих стосунках, які згодом погіршились. 12.05.2017р. проходячи повз цвинтар він побачив потерпілу, яка поралася на земельній ділянці, яка на його думку належить до цвинтара і не може перебувати у користуванні останньої. На його зауваження з приводу користування земельної ділянкою потерпіла почала з ним конфлікт та ударила його по голові сапою. Захищаючись він вирвав держак та наніс декілька ударів по тілу та по задній частині потерпілої, яка в свою чергу підставляла руки під удари. Конфлікт тривав нетривалий час і після цього він пішов геть.

Стверджує, що наніс декілька ударів у відповідь на неправомірні дії потерпілої. У вчиненому розкаявся, запевнив суд, що подібного більше не повторить. Якщо суд прийде до переконання про його винуватість, просив застосувати відносно нього амністію, наслідки застосування якої йому відомі. В задоволенні цивільного позову просить відмовити.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, доведена поясненнями потерпілої та показаннями свідка.

Так, потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні вказала, що між нею та обвинуваченим ОСОБА_6 існують неприязні відносини з приводу користування земельною ділянкою. 12.05.2017р. в обідню пору вона поралась на своїй земельній ділянці, яка знаходиться в АДРЕСА_2 . В цей час проходив обвинувачений та розпочав з нею конфлікт з приводу належності вказаної ділянки, висловлюючи в її сторону образи. Після цього наніс їй удар рукою по голові, від якого вона впала на землю, а обвинувачений схопив її за хустку яка знаходилась на шиї, почав душити, після чого взяв до рук сапу та наніс декілька ударів держаком по тілу, по клубовій ділянці та руках, грудній клітці. Вона продовжувала лежати на землі, закрила голову руками і удари також прийшлися по руках. Побиття тривало недовго, після чого обвинувачений відкинув сапу та пішов геть. Вона залишились лежати на землі деякий час, так як відчувала біль, запаморочення. Через деякий час до неї підійшла її онука ОСОБА_8 , яка підняла її та відвела додому, де їй надали допомогу і пізніше поїхали в лікарню, де проведено огляд та назначено лікування. Однак в той час вона від госпіталізації відмовилась. Через деякий час її здоров`я погіршилось і тому вона проходила лікування в стаціонарному відділенні, з 12.06.2017р. по 23.06.2017р. в кардіологічному відділенні Надвірнянької ЦРЛ.

Цивільний позив підтримує в повному об`ємі та просить стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду, яка полягає у витратах на придбання ліків та моральну шкоду, яка полягає в душевних переживаннях з приводу неправомірних дій обвинуваченого, болі, пережитому стресі, яку вона оцінює в розмірі 5000 грн. Просить обрати обвинувачену суворе покарання.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 , дала показання про те, що є онукою потерпілої. 12.05.2017 р. вона поверталась додому з автобусної зупинки та зустріла сусідів, які їй повідомили, що обвинувачений побив її бабусю. Коли вона підійшла, то побачила бабусю, яка напів сиділа на земельні йділянці, була побита, сліди побоїв були на тілі, шиї, перебувала у шоковому стані. Вона допомогла їй підвестися та відвела додому. По дорозі зустріли дочку обвинуваченого ОСОБА_9 , яка просила вибачення в них. Вдома привели бабусю в порядок, вона бачила в останньої синяки та сліди побоїв на руках, по тілі, клубах, голові. Після цього вони поїхали до медичного закладу, де їй надали медичну допомогу, однак від госпіталізації остання відмовились.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 також доводиться письмовими доказами:

-даними догоспітального клінічного протоколу № 1749 від 12.05.2017 р., з якого вбачається, що 12.05.2017 р. під час огляду потерпілої ОСОБА_4 черговим лікарем встановлено діагноз: множинні садна та забої тім`яних тканин обличчя голови, лівої верхньої гомілки, спини зліва та лівої клубової ділянки та правого плечового суглобу (а.с. 87);

-даними висновку експерта № 59 від 17.05.2017 р., з якого вбачається, що у ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження: синці в ділянках лівої верхньої кінцівки, грудної клітки та тазу; садна в ділянках волосистої частини голови та в клубовій ділянці зліва, які утворилися від дії тупих твердих предметів, могли утворитися як при нанесенні ударів такими предметами в ділянки голови, тулуба, лівої руки, так і при ударах цими ділянками до тупих твердих предметів, можуть відповідати терміну, вказаному в постанові, і відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с. 89).

Зазначені докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінально - процесуального закону, вони є допустимими, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 злочину, інкримінованого йому стороною обвинувачення, відповідають показанням потерпілої, свідка, письмовим доказам по справі.

Таким чином, оцінюючи в сукупності здобуті докази, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України суд прийшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, оскільки він умисно спричинив легкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_4 .

При цьому суд зазначає, що обвинувачений ОСОБА_6 в ході судового розгляду фактично не заперечив того факту, що мав місце конфлікт з потерпілою та він наносив їй тілесні ушкодження, разом із тим обвинувачений вважає, що в його діях мала місце самооборона від, ніби-то, протиправних дій самої потерпілої, яка намагалася побити його сапою, а він тільки оборонявся від неї, забрав сапу і під час цього наніс їй декілька ударів. Однак такі пояснення та твердження суд розцінює як обраний ним спосіб свого захисту та такі пояснення обвинуваченого спростовуються поясненнями самої потерпілої, яким суд надає віри, оскільки вони є послідовними, узгоджуються між собою та знаходяться в об`єктивному зв`язку із матеріалами кримінального провадження, стверджуються іншими об`єктивними доказами.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 , що потерпіла сама нанесла йому удар по голові, а він таким чином захищаючись вирвав сапу та наніс удари суд не приймає до уваги, оскільки враховує його чоловічу стать, вік та статуру обвинуваченого, жіночу стать потерпілої, її невеликий зріст, її похилий вік та фізичні можливості потерпілої.

Отже, такі дії обвинуваченого суд розцінює саме як умисні та направлені на спричинення тілесного ушкодження потерпілій.

Будь-яких об`єктивних, належних та допустимих доказів того, що обвинувачений заподіяв потерпілій тілесне ушкодження з метою захисту охоронюваних законом своїх прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання з боку потерпілої, стороною захисту не надано, не встановлено зазначеної обставини й судом.

Тому, будь-яких підстав вважати про наявність стану необхідної оборони у діях обвинуваченого, суд не вбачає.

Суд вважає покази, які дані в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_6 неправдивими, розцінює їх як намагання уникнути відповідальності за вчинення ним злочину. Дані покази спростовані дослідженими в судовому засіданні доказами - показаннями потерпілої ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_10 , які послідовні і логічні і не викликають сумнівів у суда в їх правдивості.

Потерпіла в судовому засіданні дала суду послідовні показання, які відповідають фактичним обставинам справи, конкретизувала їх, наполягає на них.

Показання потерпілої про характер, локалізацію та механізм утворення тілесних ушкоджень час і місце спричинення тілесних ушкоджень узгоджуються із висновком судово-медичних експертиз.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до норм КПК є невеликої тяжкості, особу винного, зокрема те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, є інвалідом 2 групи загального захворювання, на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінетах Надвірнянської ЦРЛ не перебуває (а.с. 65, 81, 83). Обставини, що пом`якшують покарання: активне сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачений не ухилявся від досудового слідства та суду, давав послідовні показання.

Однак судом не встановлено такої пом`якшуючої обставини як щире каяття, оскільки висловлення каяття з боку обвинуваченого не узгоджується із його поведінкою після вчинення злочину та подальшою поведінкою у суді щодо визнання вини та відшкодування шкоди. Тому такі дії обвинуваченого, на думку суду, не свідчать про його щирість і більше спрямовані на ухилення від відповідальності.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

По місцю проживання обвинувачений ОСОБА_6 характеризується позитивно.

Згідно висновку органу пробації виправлення ОСОБА_6 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (в т.ч. для окремих осіб). На думку органу пробації, виконання покарання в громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень (а.с. 34-36).

Враховуючи наведене, беручи до уваги думку потерпілої відносно покарання, яка просить суворо покарати обвинуваченого, особу винного, суд прийшов до висновку, що обвинуваченому слід обрати покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів в межах санкції статті за цей вид злочину, передбаченого Особливою частиною КК України у виді штрафу.

На думку суду дане покарання є необхідним і достатнім для можливого перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів і що цілком відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Крім того, як встановлено ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч. 2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

У ст. 3 вказаного Закону зазначено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIIІ. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст. 13 названого Закону).

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п. г ст. 1 ЗУ «Про амністію в 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не повязаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоровя України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572.

Як вбачається із копії посвідчення за № НОМЕР_1 від 29.08.2000 р., долученого до матеріалів провадження, обвинувачений ОСОБА_6 на день набрання чинності Закону України «Про амністію в 2016 році» визнаний інвалідом другої групи загального захворювання (а.с. 65).

Обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до злочинів невеликої тяжкості. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив 12.05.2017 року, тобто до дня набрання чинності (07.09.2017 р.) Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 амністії, передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин, суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_6 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», останній письмовою заявою від 17.11.2017 року підтвердив, що не заперечує проти застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р., наслідки застосування цього закону йому зрозумілі (а.с. 64), а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди слід задоволити частково з таких підстав.

За ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд враховує положення ст. 129 КПК України та бере до уваги доведеність підстав та розміру заявленого цивільного позову.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно пунктів 6, 7, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" із змінами та доповненнями, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Суд враховує, що потерпілою ОСОБА_4 перенесено фізичну біль, душевні страждання, переживання за своє здоров`я, вимушені зміни у життєвих планах і стосунках. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в даному випадку суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості і враховує майновий стан обвинуваченого ОСОБА_6 , а тому суд вважає за можливе зменшити заявлену потерпілою суму моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 2500 грн. моральної шкоди, оскільки такий розмір забезпечить баланс між захистом порушених прав позивача та інтересів відповідача (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), який є інвалідом 2 групи. В іншій частині позовних вимог потерпілої про стягнення моральної шкоди слід відмовити у зв`язку з їх з недоведеністю.

Позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди не підлягають до задововолення, оскільки потерпілою стороною не доведено причиний зв`язок між подіями, які мали місце 12.05.2017р., внаслідок яких потерпіла, отримавши тілесні ушкодження, відмовилась від лікування та перебування на лікуванні в період з 12.06.2017р. по 22.06.2017р. в кардіологічному відділенні, а також не надано суду належних доказів, які пітверджують призначення лікування, придбання ліків за призначеним лікування відповідно до діагнозу.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, ст. 1 ЗУ «Про амністію в 2016 році», суд -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Звільнити ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стяггнення матеріальної та моральної шкоди задоволити часткого.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 2500 грн. моральної шкоди. В решті вимог позову відмовити.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1