Справа № 591/5840/17
Провадження № 1-кп/591/540/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2017 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за №0000007 від 13 січня 2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михнів, Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, призваного на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 14.08.2015, навідника 2-го мотопіхотного взводу 3-ї мотопіхотної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 (на даний час військова частина НОМЕР_2 ), солдата,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 4 ст. 407 КК України

Встановив :
Солдат ОСОБА_4 14.08.2015 призваний на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_3 та в той же день направлений для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_3 . (Львівська обл., с. Стариці).
Далі солдат ОСОБА_4 переведений для подальшого проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 АДРЕСА_3 , наказом командира якої (по стройовій частині) № 189 від 09.10.2015 останній поставлений на всі види забезпеченнята призначений на посаду навідника 2-го мотопіхотного взводу 3-ї мотопіхотної роти.
Відповідно до вимог ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» солдат ОСОБА_4 , вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за мобілізацією.
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацією» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.
У такий спосіб, на даний час в Україні діє особливий період (листи Міністерства оборони України від 20.10.2016 № 316/1/906, від 18.10.2016 № 322/2/6917, від 01.10.2015 № 322/2/8417). Відповідно до статті 1 Закону України "Про оборону України" з моменту оголошення Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17.03.2014 303/2014 в Україні настав особливий період. Рішення про демобілізацію з унесенням його на затвердження Верховною Радою приймає Президент України. На цей час відповідних рішень Президентом України не приймалося.

Також Вищий адміністративний суд України в постанові від 16.02.2015 (справа №800/582/14) зазначив, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду.

Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Під час проходження військової служби за мобілізацією солдат ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.
Солдат ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні у Хмельницькому військовому шпиталі (в/ч НОМЕР_4 ) в період з 24.11.2015 по 09.12.2015. Після завершення лікування ОСОБА_4 повинен 10.12.2015 повернутися до військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Однак, 10.12.2015 року солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, без дозволу командування військової частини, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, маючи об`єктивні причини для повернення на службу, незаявився після закінчення лікування до розташування військовій частині польова поштаНОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_3 .
Факт відсутності солдата ОСОБА_4 на військовій службі встановлено командуванням частини під час ранкового шикування підрозділів о 08 год. 00 хв. 10.12.2015. Під час незаконної відсутності у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, постійно перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , нікуди не відлучаючись, займаючись домашнім господарством, тобто справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.
11.10.2017 солдат ОСОБА_4 усвідомивши протиправність своїх дій, добровільно з`явився до військової частини НОМЕР_2 (колишня військова частина польова пошта НОМЕР_1 ), за адресою: АДРЕСА_3 , де продовжив виконання своїх службових обов`язків, у зв`язку з чим наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 92 від 11.10.2017 останній відданий як такий, що повернувся до військової частини, приступив до виконання обов`язків військової служби та зарахований на всі види забезпечення.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою провину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю та підтвердив, що в обвинувальному акті все викладене вірно, він дійсно незаконно залишив місце служби, у вчиненому розкаявся.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою провину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, не оспорював фактичні обставини, а також докази, добуті по справі, за відсутності заперечень учасників судового розгляду, визнавши недоцільність повного дослідження доказів та обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність усвідомлення обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, а також, що немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм наслідки цього, суд, відповідно до положень ст. 349 КПК України, обмежив дослідження доказів по справі допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів справи, що характеризують її особу.

Аналізуючи обставини справи суд вважає, що солдат ОСОБА_4 займаючи посаду навідника 2-го мотопіхотного взводу 3-ї мотопіхотної роти, військової частини польова пошта НОМЕР_1 , проходячи військову службу в умовах особливого періоду, будучи військовослужбовцем за мобілізацією, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, достовірно знаючи про те, що він зобов`язаний проходити військову службу за мобілізацією у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , без дозволу командування вказаної військової частини та поважних причин, у період з 10.12.2015 по 11.10.2017 нез`явився вчасно на службу без поважних причин до розташування військової частини польова поштаНОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, а саме: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Обставинами, що пом`якшують провину ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України є: щире каяття, з`явлення із зізнанням, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, участь у бойових діях.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , не встановлено.

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, за місцем проживання та за місцем проходження служби характеризується посередньо.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують його провину.

З урахуванням декількох пом`якшуючих обставин, що знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого суд вважає, що покарання повинно бути призначено ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі, яке потрібно відбувати з випробуванням, що буде сприяти його виправленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.370, 374 КПК України, суд, -

Засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

У силу ст. 75 КК України ОСОБА_4 від призначеного основного покарання у вигляді 3 ( трьох) років позбавлення волі, звільнити з випробуванням, встановивши строк випробування в 1 ( один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки :

Згідно з ч.1 ст. 76 КК України

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно з ч.2 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набирає чинності через 30 днів з дня його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Копії вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1