Справа № 461/5585/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1148/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого-судді : - ОСОБА_2

суддів : - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі : - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 25 вересня 2017 року, -

з участю прокурорів : - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

в с т а н о в и л а :
цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000014 від 29.01.2013 року, про обвинувачення ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України повернуто прокурору Львівської місцевої прокуратури для усунення недоліків.

Не погоджуючись із даною ухвалою прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 25 вересня 2017 року скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та повернути на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі. Мотивує це тим, що ухвала суду першої інстанції незаконна та необґрунтована, підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду про невідповідність обвинувального акту ст. 291 КПК України не відповідає дійсності.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурорів, які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 підлягає до задоволення виходячи з наступного.

З оскаржуваної ухвали вбачається, що 10.08.2017 року до Галицького районного суду м. Львова надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000114 від 29.01.2013 року, згідно якого 20 червня 2008 року, точний час слідством не встановлено, ОСОБА_8 , перебуваючи в офісі приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , що за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, зловживаючи довірою ОСОБА_10 , під виглядом укладення договору позики, шляхом обману про наявність у нього у власності майна для забезпечення виконання ним умов цього договору, а саме магазину продовольчих товарів та земельної ділянки, призначеної для його обслуговування, що знаходяться у с. Оброшино, Пустомитівського району, Львівської області в районі масиву «Буковина» та зупинки «Інститут», які у його власності фактично не перебували та не перебувають, заволодів грошовими коштами ОСОБА_10 у сумі 200 000 грн., які витратив на власні потреби, чим заподіяв шкоди потерпілому у великих розмірах.

Частиною 4 статті 110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Пунктом 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а п. 7 вказаної частини статті зазначено що в обвинувальному акті також мають бути зазначені відомості щодо розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
У ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження, як зазначено в обвинувальному акті, установлено, що часом вчинення кримінального правопорушення є 20 червня 2008 року, при цьому, враховуючи, що минув великий проміжок часу з моменту вчинення кримінального правопорушення, зазначено, що точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлено.
Також в обвинувальному акті зазначено місце вчинення злочину, спосіб його вчинення та механізм, тобто у даному випадку його логічним завершенням, яке полягало у заволодінні коштами під виглядом укладення договору позики, є офіс приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , що за адресою: м.Львів, вул. Коперника, 47.
Окрім цього, в обвинувальному акті зазначено розмір шкоди, яка отримала своє документальне підтвердження у нотаріально посвідченому договорі, а саме грошові кошти у сумі 200 000 грн.
Колегія суддів вважає, що виходячи з вищенаведеного в обвинувальному акті у кримінальному провадженні №0000114 про обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 192 КК України вірно зазначено виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які встановлені, та розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а тому вимоги ч. 2 ст. 291 КПК України дотримані у повному обсязі при його складанні, а висновки суду першої інстанції, що містяться в оскаржуваній ухвалі є помилковими та жодним чином не перешкоджають можливості призначення справи до розгляду та не порушують права потерпілого.
Крім цього у рамках даного кримінального провадження відповідні постанови, якими в силу вимог ст. 110 КПК України оформляються процесуальні рішення, щодо залучення захисника, задоволення чи відмови у задоволенні клопотань, визнання потерпілим та відкриття сторонам матеріалів кримінального провадження слідчим та прокурором не виносились, а відтак твердження суду першої інстанції в ухвалі про невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст. 109 КПК України, оскільки на думку суду, там не зазначено усі процесуальні дії, є також помилковими.
Разом з тим, згідно п.3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, при цьому, чинним КПК України не передбачено підстав для повернення обвинувального акту, що стосується реєстру матеріалів досудового розслідування.
Окрім цього, ч. 4 ст. 291 КПК України передбачено виключний перелік документів, які можуть бути надані суду до початку судового розгляду, а тому висновки щодо часу, місця, способу та інших обставин вчинення кримінального правопорушення можуть бути зроблені судом лише у ході та за результатами судового розгляду після дослідження доказів, обсяг яких має бути встановлений відповідною ухвалою згідно вимог ст. 349 КПК України.
У той же час, прокурор під час судового розгляду має право, у відповідності до ч. 2 ст. 337 КПК України, змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи, зокрема згідно ст. 338 КПК України прокурор з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення має право змінити обвинувачення шляхом складення нового обвинувального акту, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу, у зв`язку з чим прокурором у підготовчому судовому засіданні наголошено, що є підстави для закриття даного кримінального провадження, оскільки обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінчення строків давності.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, однак суд першої інстанції не роз`яснив обвинуваченому його право на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Колегія суддів вважає, що повернення судом першої інстанції обвинувального акту призведе до порушення розумних строків судового провадженим, строків кримінального провадження взагалі на порушення загальної частини КПК України, оскільки відповідно до ст. 28 КПК України кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите, а також порушення ч. 1 ст. 283 КПК України в якій вказується, що особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.
Приймаючи вказане рішення, судом першої інстанції не враховано, що у даному кримінальному проваджені проведено усі необхідні слідчі дії, які спрямовані на збирання, перевірку і оцінку доказів, встановлено обставин які підлягають доказуванню, у зв`язку із чим досудове розслідування у даному кримінальному провадженні було закінчено, складено та надіслано до суду обвинувальний акт.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала Галицького районного суду м. Львова від 25 вересня 2017 року підлягає скасуванню, а матеріали провадження поверненню на новий розгляд в суд першої інстанції, оскільки судом допущені істотні порушення вимог кримінально процесуального закону.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задоволити, ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 25 вересня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000014 від 29.01.2013 року, про обвинувачення ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України повернуто прокурору Львівської місцевої прокуратури для усунення недоліків скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4