Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

№194/2010

30 березня 2010 року Апеляційний суд Житомирської області

в складі:

головуючого - судді Романова О.В.,

суддів: Заліщука М.С. та Фоміна Ю.В.,

з участю: прокурора Філя С.В.,

захисника ОСОБА_1,

представника підсудної ОСОБА_2,

підсудної ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь в розгляді

справи судом першої інстанції, на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 3 лютого 2010 року, -

встановив:

Цією постановою, на підставі ст. ст. 44, 48 КК України та ст. 7 КПК України

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку та жительку м. Бердичева Житомирської області, ученицю ЗОШ № 17 м. Бердичева, раніше не судиму, -

звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 185 ч. 1 КК України у зв'язку зі зміною обстановки, а провадження по кримінальній справі закрито.

Запобіжний захід щодо підсудної ОСОБА_3 у вигляді підписки про невиїзд скасований.

Речові докази: мобільний телефон «Нокіа 5220», сім-картка оператора мобільного зв'язку «Діджус», жіноча сумочка, краплі для очей, тюбик прозорого кольору, гроші в розмірі 43 гривень повернуті потерпілим.

Судові витрати за проведення експертиз стягнуто з законного представника підсудної - ОСОБА_2 в розмірі 375 гривень 60 коп.

В постанові суду зазначено, що, відповідно до пред'явленого обвинувачення, 3.07.2009 року близько 4 години 15 хвилин ОСОБА_3, перебуваючи у нічному клубі «Каньон» таємно викрала дві жіночі сумочки з майном, яке в них знаходилося, та з місця скоєння злочину з викраденим майном зникла. Своїми діями ОСОБА_3 завдала потерпілій ОСОБА_4 шкоди на суму 1518 грн., вартість викраденого майна (жіночої сумочки, вартістю 100 грн., мобільного телефону марки «Нокіа-5310», вартістю 1300 грн., з сім-карткою оператора мобільного зв'язку «Діджус», вартістю 25 грн., на рахунку кошти для проведення розмов були відсутні; гроші в сумі 43 грн.; краплі для очей «Візин», вартістю 20 грн.; блиск для губ, вартістю 30 грн.); окрім того завдала шкоди внаслідок викрадення майна потерпілої ОСОБА_5 на суму 175 грн. (мобільний телефон марки «Сіменс МЕ45», вартістю 150 грн., з сім-карткою оператора мобільного зв'язку «Лайф», вартістю 25 грн., на рахунку якої кошти для проведення розмов були відсутні); потерпілій ОСОБА_6 на суму 1879 грн. 50 коп. (жіночу сумочку, вартістю 75 грн.; проїзний квиток на липень 2009 року, вартістю 37 грн. 50 коп.;два ключа, вартістю 30 грн.; сім - картка оператора мобільного зв'язку «Діджус», вартістю 25 грн.;блиск для губ, вартістю 3 грн.; - туш для вій, вартістю 16 грн.).

Такі дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ст. 185 ч. 1 КК України, оскільки вона таємно викрала чуже майно.

Підсудна свою вину у скоєнні злочину визнала повністю. Вказала, що була у кафе разом з двоюрідною сестрою, яка вказала, що викрала мобільний телефон та просила забрати речі. Коли зайшла до залу, де перед цим відпочивали, помітила дві жіночі сумочки, які й вирішила забрати. У сумочках були речі потерпілих відповідно до списку по обвинуваченню. У скоєному розкаюється, відшкодувала шкоду.

В судовому засіданні захисник підсудної заявив клопотання про закриття кримінальної справи та звільненні підсудної від кримінальної відповідальності у зв'язку зі зміною обстановки та тим, що вона перестала бути суспільно небезпечною особою. Прокурор заперечував проти закриття справи з застосуванням ст. 48 КК України.

Вислухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що кримінальна справа може бути закрита згідно ст. 7 КПК України, а підсудна - звільнена від кримінальної відповідальності за ст. 185 ч. 1 КК України на підставі ст. 48 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України вчинений підсудною злочин є злочином середньої тяжкості. Під час розгляду справи підсудна вчинила дії по відшкодуванню шкоди, такі дії свідчать про щире каяття підсудної, а не уявне визнання своєї провини у вчиненні злочину, окрім того підсудна сама осудила свою, поведінку. Підсудна раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, навчається в школі, має позитивну характеристику, не перебувала на обліку як особа, що схильна до вчинення правопорушень, злочинів. Потерпілі просять не карати підсудну, оскільки вона відшкодувала в повному обсязі шкоду. Все це свідчить не тільки про розкаяння, але й про те, що вона перестала бути суспільно небезпечною особою.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, прийшов до висновку, що клопотання захисника підсудної підлягає задоволенню та слід звільнити підсудну від кримінальної відповідальності у зв'язку із зміною обстановки, оскільки обставини, які мали місце після скоєння злочину дають можливість зробити висновок про те, що вчинене підсудною діяння та сама особа підсудної перестали бути суспільно небезпечними.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи доведеності вини, просить постанову суду щодо ОСОБА_3 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, посилаючись на те, що, необхідною підставою застосування ст. 48 КК України є встановлення того, що протягом певного часу обстановка, яка оточувала особу на момент вчинення злочину, змінилася таким чином, що позитивно впливає на неї і робить маловірогідним вчинення даною особою нового тотожного або однорідного злочину.

Суд, закриваючи справу, не визначив основну складову підстави застосування ст. 48 КК України - зміну обстановки. Лише характеризуючи дані на особу, вчинення ним дій по відшкодуванню шкоди, без зміни обстановки, не можуть бути підставою застосування ст. 48 КК України.

Суд порушив вимоги ст. 248 КПК України, відповідно до якої при наявності обставин, передбачених статтею 6, ч. 1 ст. 7, ст. ст. 7-1, 7-2, 8, 9, 10. 11-1 цього Кодексу, суддя своєю мотивованою постановою закриває справу, скасовує запобіжні заходи, заходи забезпечення цивільного позову і конфіскації майна, а також вирішує питання про речові докази, зокрема про гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом. В порушення вищевказаних вимог, суд в своїй постанові вирішив питання про стягнення з законного представника судових витрат.

Заслухавши доповідача, висновок прокурора, який підтримав апеляцію прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, пояснення підсудної ОСОБА_3, законного представника ОСОБА_2, захисника ОСОБА_1, які заперечували проти апеляції прокурора, обговоривши доводи апеляції, вивчивши справу, апеляційний суд вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню.

Апеляційним суд погоджується з доводами, які викладені апеляції прокурора.

Стаття 48 КК України передбачає, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнена від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час розгляду справи в суді, внаслідок зміни обстановки, вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Відповідно до вимог п.п. 2 та 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року „Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності' особу можна звільнити від кримінальної відповідальності за ст. 48 КК України лише за наявності визначених у цьому Кодексі умов і підстав. Підставою такого звільнення може бути настання певної події. Для застосування ст. 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину, обстановка, на час розгляду справи в суді, змінилася таким чином, що особа, яка його вчинила, втратила суспільну небезпечність, що унеможливує вчинення нею нового злочину.

Суд першої інстанції, закриваючи справу, не визначив підставу застосування ст. 48 КК України - зміну обстановки. Лише характеризуючи дані на особу, вчинення нею дій по відшкодуванню шкоди, без зміни обстановки, не можуть бути підставою застосування зазначеної норми кримінального закону.

Відповідно до ст. 93 КПК України та п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року № 11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат", судові витрати покладаються лише на засуджених, а у справах неповнолітніх судові витрати можуть бути покладені в передбаченому законом порядку на їх батьків. Згідно п. 10 ст. 24 КПК України питання щодо судових витрат вирішуються судом при постановлені вироку. Цього не передбачено і положеннями ст. 248 КПК України.

Але суд в своїй постанові вирішив питання про стягнення з законного представника підсудної - ОСОБА_2 судових витрат за проведення експертиз в розмірі 375 гривень 60 коп.

На підставі викладеного постанову суду щодо ОСОБА_2 підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляцію прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити.

Постанову Богунського районного суду м. Житомира від 3 лютого 2010 року, якою ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 185 ч. 1 КК України у зв'язку зі зміною обстановки, а кримінальна справа закрита, скасувати, а кримінальну справу повернути на новий судовий розгляд в той же суд, в іншому складі.

Судді: