Дата документу Справа № 336/1658/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 336/1658/14-к Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/871/17 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 1 ст. 78 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
представника Шевченківського РС ЗМРВ з питань пробації ОСОБА_8
розглянула 23 листопада 2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14 березня 2017 року, якою залишено без задоволення клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_9 від покарання.
Встановлені ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2017 року обставини:
захисник-адвокат ОСОБА_7 звернулася до суду з клопотанням, в якому просить суд у зв`язку з закінченням іспитового строку звільнити ОСОБА_9 від покарання у виді 1 року позбавлення волі, призначеного вироком суду від 10.04.2014 року.
Залишаючи без задоволення клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 , суд зазначив, що 23 листопада 2016 року відносно ОСОБА_9 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя було ухвалено вирок за ст. 185 ч.2 КК України (епізоди від 5 серпня 2015 року, від 17 серпня 2015 року, від 18 серпня 2015 року), отже його було засуджено за новий злочин, що був ним учинений під час призначеного судом випробування. У зв`язку з чим, перелічені обставини в силу ч.1 ст. 78 КК України перешкоджають звільненню засудженого від призначеного вироком суду від 10.04.2014 року покарання.
В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 вважає рішення суду першої інстанції необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки на час розгляду клопотання про звільнення ОСОБА_9 від покарання, обвинувальний вирок відносно останнього, та на який посилається суд першої інстанції від 23.11.2016 року не набрав законної сили. Крім того, розгляд клопотання відбувався за відсутності представника органу пробації, натомість приймав участь прокурор ОСОБА_10 , який не здійснював процесуальне керівництво за кримінальним провадженням щодо ОСОБА_9 за вироком суду від 10.04.2014 року.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор зазначив, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, оскільки суд не порушив будь-яких норм кримінального процесуального кодексу та прав засудженого.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідача, захисника та представника органу пробації, які підтримали апеляційну скаргу, позицію прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки і не вчинив нового злочину, за поданням кримінально-виконавчої інспекції звільняється судом від призначеного йому покарання, контроль за його поведінкою припиняється і засуджений звільняється з обліку в кримінально- виконавчій інспекції.
Як встановлено судом, вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2014 року ОСОБА_9 було засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до позбавлення волі на строк 1 (один) рік. На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину.
Відповідно до ст. 76, 104 КК України покладено на ОСОБА_9 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та навчання, періодично з`являтися для реєстрації в орган кримінально-виконавчої інспекції».
23 листопада 2016 року вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя було ухвалено вирок відносно ОСОБА_9 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України ( епізоди від 5 серпня 2015 року, від 17 серпня 2015 року, від 18 серпня 2015 року).
За ч. 3 ст. 4 КК України часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Захисник звернулася із клопотанням, за яким просить суд у зв`язку із закінченням іспитового строку звільнити ОСОБА_9 від покарання у виді 1 року позбавлення волі, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2014 року.
За вимогами ч. 1 ст. 78 КК України, засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, після закінчення іспитового строку звільняється судом від призначеного йому покарання.

Натомість, притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_9 за вчинення злочину в період іспитового строку, визначеного попереднім вироком суду стосовно даної особи унеможливлює звільнення ОСОБА_9 від призначеного йому вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2014 року покарання.
Отже, доводи апеляційної скарги захисника щодо наявності підстав для звільнення ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання у зв`язку з закінченням іспитового терміну, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2014 року не знайшли свого підтвердження в матеріалах провадження.
Не набрання законної сили обвинувального вироку відносно ОСОБА_9 , не є підставою для звільнення його від відбування покарання на підставі ч.2 ст. 165 КВК України.
Відповідно до вимог ст. 78 КК України, вчинення засудженим нового злочину в період іспитового строку є найсуттєвішим порушенням умов випробування, а за змістом частини 1 даної норми - не вчинення нового злочину в період іспитового строку є обов`язковою умовою для звільнення засудженого від призначеного покарання, що переконує апеляційну інстанцію в обґрунтованості оскаржуваного рішення.

Відсутність представника органу пробації у суді першої інстанції поновлена шляхом забезпечення участі представника даного органу при апеляційному розгляді. Передбачена ч.3 ст. 36 КПК України обов`язкова участь прокурора у суді під час розгляду відповідного клопотання, що здійснювалося в порядку розділу 8 КПК України щодо виконання судових рішень, була забезпечена.
Істотних порушень вимог КПК України судовою колегією не встановлено.
Враховуючи викладене, вирок суду не підлягає скасуванню, наслідком чого є відмова у задоволенні апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14 березня 2017 року, якою залишено без задоволення клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_9 від покарання, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4