Справа № 378/402/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/855/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія Розділ 2 20.09.2017

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
представника потерпілого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_9 та прокурора на вирок Ставищенського районного суду Київської області від 24 травня 2017 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Терезіно Білоцерківського району Київської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , освіта повна загальна середня, неодруженого, працюючого оператором 3-го розряду ТОВ „Альткорн, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, 2000 та 2005 років народження, раніше в силу ст.89 КК України не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначено покарання у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень., -

ВСТАНОВИЛА:
Як вбачається з вироку суду першої інстанції, 08.01.2017р., між 01:00 та 02:00 годиною, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_7 , знаходячись за місцем проживання ОСОБА_9 в будинку АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, що виникли після висловлювання в адресу його неповнолітньої дочки образливої погрози ОСОБА_9 , умисно наніс останньому кілька ударів кулаками в область голови, спричинивши йому легкі тілесні ушкодження у вигляді забою носа, верхньої губи, крововиливів на повіках обох очей, та тілесні ушкодження у виді травматичного ушкодження коронкових частин передніх зубів на верхній щелепі (1-го справа і 1,2-го зліва), струсу головного мозку, які згідно висновку судово-медичного експерта № 11 Д від 06.03.2017 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я понад 6 днів.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати вирок Ставищенського районного суду Київської області від 24 травня 2017 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Вимоги обґрунтовує тим, що обвинувачений спричинив тілесні ушкодження потерпілому внаслідок оборони, оскільки останній мав намір на побиття ОСОБА_7 . Крім того, рішення суду ґрунтується на суперечливих та недопустимих доказах.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильність кваліфікації його дій, просить скасувати вирок Ставищенського районного суду Київської області від 24 травня 2017 року, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним за ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання у виді 1 року обмеження волі.

Вважає, що судом першої інстанції обвинуваченому призначено покарання не достатнє для його виправлення, перевиховання та попередження нових злочинів, оскільки останній вже не перший раз застосовує фізичне насильство щодо потерпілого та членів його родини.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильність кваліфікації його дій, вказує, що вирок суду є незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі винного внаслідок м`якості, просить скасувати вирок Ставищенського районного суду Київської області від 24 травня 2017 року, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним за ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік та покласти обов`язки передбачені ст.76 КК України.

Вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому факту, що обвинувачений своєї вини не визнав, а навпаки стверджував, що діяв в стані необхідної оборони, проте обвинуваченому тілесних ушкоджень завдано не було.

Заслухавши суддю-доповідача,

захисника обвинуваченого та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали свою апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційну скаргу прокурора та потерпілого ОСОБА_9 просили залишити без задоволення,

потерпілого та його представника, які підтримали свою апеляційну скаргу та просили її задовольнити із підстав зазначених в ній, апеляційну скаргу прокурора підтримали лише в частині призначення покарання у виді обмеження волі, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 просили залишити без задоволення.

прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та потерпілого та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого,

вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги захисника обвинуваченого, потерпілого та прокурора задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. У зв`язку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.

Відповідно до вимог ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі:

1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення;

2) необхідності застосування більш суворого покарання;

3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції;
4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який він засуджений, доведена доказами, зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку, а саме:

-показаннями потерпілого ОСОБА_9 про те, що 7 січня 2017 року в них дома, по АДРЕСА_3 , ввечері він з дружиною та ОСОБА_11 , з яким вони товаришували тривалий час, святкували Різдво. Разом випили 0, 7 л самогону. Близько півночі, запідозривши дружину в невірності, хотів забрати в неї її телефон. ОСОБА_12 сказав йому, що не дасть її ображати та повідомив, що буде жити з його дружиною. Обурений від почутого, він сказав, що буде любити його ( ОСОБА_13 ) неповнолітню дочку, після чого останній озвірів та став наносити йому чисельні удари кулаками рук (в основному лівої руки) по обличчю та ліктями рук по спині, коли він нагинався, ухиляючись від ударів. ОСОБА_13 наносив йому удари в двох кімнатах спальній та прихожій. Оскільки він разом з усіма вживав в той вечір спиртне, точної кількості ударів та місця їх нанесення в кімнатах будинку не пам`ятає. В свою чергу він намагався всіляко захищатись від ударів ОСОБА_7 , пригинаючись, закриваючи голову руками та відмахуючись ними, однак, ударів останньому він не наносив. Зрештою зміг втекти від обвинуваченого, закрившись в веранді, де знаходилась ванна кімната з туалетом. ОСОБА_13 став стукати у двері, погрожуючи фізичною розправою всій його сім`ї, проте, двері він йому не відчинив, перебував там до ранку, а в подальшому, переконавшись, що дружина разом із ОСОБА_7 залишили будинок, вийшов з приміщення вищевказаної кімнати, а незадовго після цього приїхали батьки дружини та відвезли його до лікарні. Обвинувачений, з яким товаришував тривалий час, від нього значно сильніший.

-показаннями малолітнього свідка ОСОБА_14 про те, що 7 січня 2017 року в них дома, по АДРЕСА_3 , ввечері святкували Різдво та був присутній ОСОБА_15 , на столі було спиртне. Пізно вночі, коли мали намір лягати спати, перебуваючи у своїй кімнаті з восьмирічним братом ОСОБА_16 , почув шум в коридорі, крики, нецензурну лайку, коли вибіг, побачив як ОСОБА_17 в прихожій кімнаті бив батька, руками бив в лице, і ліктями по спині, батько намагався захищатись, наносити удари ОСОБА_17 , потім вони перемістились у спальню, через деякий час батькові вдалось вийти у ванну, де він закрився, а ОСОБА_17 став стукати у двері. Після цього вони з матір`ю у спальній кімнаті лягли спати, ОСОБА_17 також залишився з ними до ранку. Коли вони вранці з матір`ю та ОСОБА_17 залишили будинок, батько до них не виходив. Повернувшись пізніше до будинку з матір`ю, дідом і бабою, побачив, що у батька були вибиті зуби.

-висновком судово-психіатричної експертизи № 162 від 22.03.2017 року ОСОБА_14 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок свого малолітнього віку міг та може правильно сприймати лише зовнішню фактичну сторону обставин, що мають значення для досудового розслідування та давати про це відповідні показання. ОСОБА_14 в своїх показах не виявляє ознак підвищеного фантазування, ознак навіювання, впливу чи примусу. Однак ОСОБА_14 притаманні такі індивідуально-психологічні та вікові особливості як комфортність до свого безпосереднього оточення, залежність від думки значимих людей, потреба в підтримці, в опорі на авторитет, особливо у суб`єктивно складних ситуаціях, консерватизм, які могли здійснити свій вплив на характер його показань у справі (а.с. 74. 75).

-показаннями свідка ОСОБА_18 , яка пояснила суду, що 7 січня 2017 року в них дома, по АДРЕСА_3 , ввечері святкували Різдво та був присутній ОСОБА_15 . Разом втрьох вони розпили близько 0, 5 л самогону. Близько 23:30 години її чоловік ОСОБА_9 , який її ніколи не бив, хотів забрати в неї її телефон, шарпнув за халат. ОСОБА_12 сказав чоловікові, що не дасть її ображати та повідомив чоловікові, що він буде жити з нею. Після цього ОСОБА_9 сказав, що буде жити з його ( ОСОБА_19 ) неповнолітньою дочкою, та наніс ОСОБА_20 два удари кулаком в ніс та нижню щелепу. Після цих ударів ОСОБА_12 став тримати ОСОБА_21 за руки, вони впали на підлогу в коридорі, між ними розпочалася боротьба, вони перекотились у прихожу кімнату, а вона пішла в дитячу спальню до дітей. Як ОСОБА_17 наносив удари ОСОБА_22 , вона не бачила. ОСОБА_23 один раз вибігав з кімнати але вона забрала його. Бачила, що у чоловіка йшла кров з носа і він після бійки закрився в веранді, де знаходилась ванна кімната з туалетом. ОСОБА_13 залишився з нею та дітьми. У останнього були підпухші ніс та губа. Зранку вони просили відчинити двері, але ОСОБА_24 не відкрив. 8 січня 2017 року вони з обвинуваченим та дітьми їздили до її батьків, яким повідомили про їх стосунки. З вказаного часу вона не підтримує шлюбні відносини з ОСОБА_9 в даний час розглядається справа про розірвання шлюбу між ними, фактично вона проживає з лютого 2017 року в найманій квартирі з ОСОБА_11 діти залишились проживати потерпілим.

- показаннями свідків ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , які суду показали, що 7 січня 2017 року в обідню пору у них гостювали їх дочка ОСОБА_18 , зять ОСОБА_9 та їх діти. Ознак тілесних ушкоджень ОСОБА_9 не мав. Наступного дня близько 10-ої години до них приїхала дочка з ОСОБА_11 та їх внуками. Дочка повідомила, що буде жити з ОСОБА_11 , а старший внук ОСОБА_23 розповів, що ОСОБА_12 напередодні побив батька ОСОБА_9 , при цьому на ОСОБА_20 вони не побачили жодних ознак тілесних ушкоджень. Вони відразу поїхали до зятя за місцем його та дочки проживання в смт.Ставище, де побачили, що у останнього вибиті передні зуби, розбитий ніс, по кімнатах була кров, після чого доставили зятя до районної лікарні, де він, у зв`язку з отриманими ушкодженнями проходив стаціонарне лікування.

- показаннями свідка ОСОБА_27 , який суду показав, що 07.01.2017 його син - ОСОБА_9 разом із дружиною та дітьми (онуками) гостювали у нього вдома. Будь-яких видимих тілесних ушкоджень у сина не було. Наступного дня йому зателефонував сват - ОСОБА_25 та повідомив, що його син перебуває в лікарні. По приїзду до сина, побачив, що у останнього розбитий ніс, вибиті зуби та синці на обличчі.

- заявою ОСОБА_9 від 09.01.2017 року про притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за нанесення тілесних ушкоджень (а. с. 46);

- даними довідки КЗ „Ставищенська ЦРЛ від 03.02.2017 р. № 149, відповідно до якої ОСОБА_9 з 08.01.2017 року знаходився на лікуванні в даному закладі по 30.01.2017 року з діагнозом „Струс головного мозку, перелом кісток носа з порушенням дихання, забій м`яких тканин обличчя; травматичний перелом1 верхнього зуба праворуч, 1, 2 верхнього ліворуч на 2/3; травматичний вивих 2 верхнього праворуч та забій перенісся (а.с.52);

- висновком судово-медичного експерта № 11 Д від 06.03.2017, відповідно до якого ОСОБА_9 були спричинені наступні тілесні ушкодження: забій носа, верхньої губи, крововиливи на повіках обох очей, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, та тілесні ушкодження у виді травматичного пошкодження коронкових частин передніх зубів на верхній щелепі (1-го справа та 1,2 зліва), струсу головного мозку, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я понад 6 днів. Вищезазначені тілесні ушкодження утворились внаслідок дії тупого предмета (-ів), і могли утворитись у строк та за обставин, зазначених у постанові (можливо рук, ніг людини, інших предметів) (а.с.55,56);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 10.04.2017 року за участю свідка ОСОБА_14 , відеозаписом даної слідчої дії, переглянутим в судовому засіданні, під час якої вказаний свідок показав, де саме та куди саме ОСОБА_7 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_9 (а.с. 102, 103);

- висновком судово-медичного експерта № 32 Д від 13.04.2017 року, відповідно до якого виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження: забій носа, верхньої губи; травматичне пошкодження коронкових частин передніх зубів на верхній щелепі (1-го справа і 1, 2го зліва); крововиливи на повіках обох очей; струс головного мозку виникли від дії тупого предмета (-ів), і могли виникнути в термін при обставинах, вказаних в постанові і малолітнім свідком ОСОБА_14 в ході слідчого експерименту від 10.04.2017 року (а.с. 79);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 26.04.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_9 , відеозаписом даної слідчої дії, переглянутим в судовому засіданні, під час якої потерпілий показав, де саме та в які частини тіла ОСОБА_7 наносив йому тілесні ушкодження (а.с. 104, 105);

- висновком судово-медичного експерта № 34 Д від 28.04.2017 року, відповідно до якого виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження: забій носа, верхньої губи; травматичне пошкодження коронкових частин передніх зубів на верхній щелепі (1-го справа і 1, 2го зліва); крововиливи на повіках обох очей; струс головного мозку виникли від неоднократної дії тупого предмета (-ів), і могли виникнути в термін при обставинах, вказаних в постанові і потерпілим ОСОБА_9 в ході слідчого експерименту від 26.04.2017 року, та не могли утворились внаслідок падіння з висоти зросту, про що свідчить характер та локалізація пошкоджень (а. с. 82).

Іншими матеріалами кримінального провадження.

Суд першої інстанції оцінивши в сукупності зібрані та досліджені докази по справі, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я понад 6 днів та правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.125 КК України.

При цьому суд мотивував прийняте ним рішення, надав оцінку показам потерпілого та свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , неповнолітнього свідка ОСОБА_14 та вважав їх правдивими та достовірними, які не суперечать один одному, стверджують один одного і відповідають фактичним обставинам справи, тому доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі про те, що рішення суду ґрунтується на недопустимих доказах є безпідставними.

Відповідно до статті 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, і перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі про те, що обвинувачений діяв в межах необхідної оборони є безпідставними. Так, твердження обвинуваченого про те, що він діяв в межах необхідної оборони, захищаючись від незаконних посягань потерпілого ОСОБА_9 були предметом розгляду суду першої інстанції та не знайшли свого підтвердження, оскільки вони спростовані свідченнями потерпілого, який показав, що він першим ударів обвинуваченому не наносив, останній почав наносити йому удари першим після його образливих висловлювань в адресу неповнолітньої дочки обвинуваченого. Дані показання потерпілого суд вважав об`єктивними та такими, що співвідносяться з встановленими обставинами справи, та іншими дослідженими по справі доказами.

Доводи захисника про те, що обвинувачений захищався від нападу потерпілого , в зв`язку з чим в стані оборони спричинив останньому тілесні ушкодження є безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду. Так, суд першої інстанції встановив, що локалізація тілесних ушкоджень на тілі потерпілого відповідає механізму їх виникнення, про який пояснював потерпілий та не узгоджується із захисною версією обвинуваченого. Кількість та характер тілесних ушкоджень, які наніс обвинувачений потерпілому, свідчить про оборону в діях саме потерпілого, а не обвинуваченого. Сам обвинувачений не заперечує те, що спричинив потерпілому тілесні ушкодження.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника, не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність в діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Доводи потерпілого та прокурора, викладені в апеляційних скаргах про необхідність призначення обвинуваченому більш суворого покарання, з підстав, викладених в апеляційних скаргах, не ґрунтуються на матеріалах справи та не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Дослідивши зібрані у справі докази, давши їм належну оцінку та врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки злочину, обставини злочину, а саме те, що конфлікт між ОСОБА_7 та потерпілим виник після образливої репліки останнього в адресу неповнолітньої дочки обвинуваченого, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який вчинив злочин невеликої тяжкості, працює, по місцю проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, відзначений подякою Ставищенської РДА та Ставищенської районної ради 21.11.2016 року як учасник Революції гідності, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, призначив міру покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів відмовляє у задоволенні апеляційних скарг потерпілого та прокурора.

Порушень матеріального чи процесуального права при розгляді справи та ухваленні вироку, які б давали підстави для зміни чи скасування вироку колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_9 та прокурора задоволенню не підлягають, а вирок суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

На підставі наведеного і керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_9 та прокурора залишити без задоволення.

Вирок Ставищенського районного суду Київської області від 24 травня 2017 року, щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І :
(підпис)(підпис)(підпис)