Справа № 370/219/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/471/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 24.04.2018

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та представника потерпілих адвоката ОСОБА_8 на вирок Макарівського районного суду Київської області від 16 лютого 2018 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мар`янівка, Макарівського району, Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

- визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Макарівського районного суду Київської області від 16 лютого 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Крім того, даним вироком суду частково задоволено цивільні позови потерпілих та стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 : на користь потерпілої ОСОБА_9 18000 гривень матеріальної шкоди та 15000 гривень моральної шкоди; на користь потерпілого ОСОБА_10 стягнуто 5000 гривень моральної шкоди. Також вироком суду вирішено питання щодо процесуальних витрат та долю речових доказів.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим в порушенні правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_11 та спричинило середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_10 , тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за наступних обставин.

31 жовтня 2015 року, приблизно о 05 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , в порушення вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «SUZUKI SWIFT» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Пролетарській в с. Мар`янівка, Макарівського району, Київської області, грубо порушуючи п. 12.4, п. 2.3 б), п. 12.1 Правил дорожнього руху України, перевищив максимально допустиму швидкість в населеному пункті, був неуважним до дорожньої обстановки та її зміни, не врахував дорожню обстановку, втратив керованість над автомобілем, в результаті чого допустив виїзд за межі проїзної частини на праве по ходу руху узбіччя, де відбулося зіткнення передньою частиною транспортного засобу з деревом. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля марки «SUZUKI SWIFT» державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_11 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди, а ОСОБА_10 отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п. 2.9 а), 12.4, 2.3 б), 12.1 Правил дорожнього руху України, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді настання смерті потерпілого ОСОБА_11 та спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_10 .

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок Макарівського районного суду Київської області від 16 лютого 2015 року змінити, призначивши йому більш м`яке покарання, ніж те, що призначив суд першої інстанції та звільнити його від відбування призначеного йому покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 просить виключити з резолютивної частини вироку посилання на визнання обтяжуючою покарання обставиною вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Підставою для зміни вироку суду першої інстанції обвинувачений зазначає невідповідність призначеного йому судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого через суворість. Зокрема, обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_6 вказує на неврахування судом першої інстанції в повному обсязі даних, що характеризують особу обвинуваченого, його виключно позитивні характеристики за місцем проживання та роботи, а також щирого каяття у вчиненому злочині, активного сприяння у розкритті злочину і часткового добровільного відшкодування завданого потерпілому збитку. Крім того, апелянт вважає необґрунтованим визнання судом першої інстанції обтяжуючою його покарання обставиною вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, так як зазначена обставина вже врахована судом як складова частина об`єктивної сторони вчиненого ним злочину, а відтак, відповідно до ч.4 ст.67 КК України, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання, як таку, що його обтяжує.

Також на вирок Макарівського районного суду Київської області від 16 лютого 2018 року відносно ОСОБА_6 апеляційну скаргу подав представник потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8 , в якій просить вирок суду змінити в частині вирішення цивільного позову потерпілих про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 та ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 50000 грн на кожного.

На думку представника потерпілих, розмір моральної шкоди, яку стягнув суд першої інстанції з обвинуваченого на користь потерпілих, є явно не співмірним з тим комплексом моральних страждань, які вони зазнали внаслідок вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення. Зокрема, потерпіла ОСОБА_9 в результаті загибелі сина ОСОБА_11 втратила спокій та моральну рівновагу, у неї порушився нормальний ритм життя, сон, загострилися хвороби. Оскільки вона проживає лише за рахунок пенсії, син завжди допомагав їй матеріально, купував ліки та продукти харчування, крім того допомагав по господарству, підтримував у належному стані її будинок у селі.

Що стосується потерпілого ОСОБА_10 , як зазначає апелянт, завдана йому моральна шкода полягає у фізичних та психологічних стражданнях, яких він зазнав, як під час дорожньо-транспортної пригоди, так і під час тривалого лікування. Отримавши під час ДТП значну кількість тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 зазнав не тільки фізичного болю, а також значної психологічної травми. В результаті психологічного навантаження потерпілий втратив спокій, порушився нормальний ритм його життя, значно знизилася працездатність. Внаслідок отриманих травм та тривалого лікування не відбулися заплановані поїздки та зустрічі, що негативно відобразилося на стосунках з оточуючими та близькими.

На переконання представника потерпілих, саме стягнення з обвинуваченого на користь потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 по 50000 грн моральної шкоди кожному буде законним та справедливим, та стане належною компенсацією тих душевних та фізичних страждань, які вони зазнали в результаті вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та заперечив проти апеляційної скарги представника потерпілих, вивчивши апеляційні скарги та матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга представника потерпілих підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 в порушенні правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило смерть одного потерпілого та спричинення другому потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними у справі доказами в їх сукупності, та апелянтами в поданих апеляційних скаргах не оспорюються.

Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Всупереч доводів апеляційної скарги обвинуваченого, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 повністю дотримався вимог зазначеної норми кримінального закону, зокрема врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, який згідно статті 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнав та врахував його щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданих потерпілим збитків та притягнення до кримінальної відповідальності вперше. Крім того, при призначенні покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував дані, що характеризують його особу, а саме те що він працевлаштований та позитивно характеризується за місцем проживання і роботи. Також взято до уваги судом першої інстанції досудова доповідь, складена органом пробації, згідно висновків якої ризик небезпеки для суспільства особи обвинуваченого оцінюється як середній. Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 місцевим судом визнано вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 були враховані всі обставини, передбачені ст. 65 КК України, в тому числі і ті, на які посилається апелянт у своїй апеляційній скарзі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з урахуванням конкретних обставин вчиненого злочину скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння та наслідків, які настали в результаті його скоєння, а саме смерть однієї людини та отримання тілесних ушкоджень середньої тяжкості іншою, позиції потерпілих, виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, а тому підстави для застосування положень ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відсутні.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції основне покарання не в максимальних межах санкції статті інкримінованого йому злочину, а також призначене додаткове покарання, за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, а відтак правових підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів не вбачає.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо необгрунтованого, на його думку, визнання обставиною, що обтяжує покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, так як є складовою частиною об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України не заслуговують на увагу. Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, суд першої інстанції визнав доведеним, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок дій водія ОСОБА_6 , який, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, втратив керованість автомобілем, виїхав на праве узбіччя і допустив зіткнення з деревом, що спричинило смерть одного пасажира його автомобіля та отримання тілесних ушкоджень середньої тяжкості іншим.
Таким чином, на переконання колегії суддів, стан алкогольного сп`яніння, у якому обвинувачений ОСОБА_6 керував транспортним засобом характеризував лише його певний фізіологічний стан, який сприяв порушенню ним норм правил безпеки дорожнього руху, проте саме по собі порушення обвинуваченим п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України не було безпосередньою причиною настання суспільно небезпечних наслідків.
Доводи апеляційної скарги представника потерпілих в частині, що стосується цивільного позову щодо стягнення на їх користь моральної шкоди, на думку колегії суддів, заслуговують на увагу.
Стягуючи із обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_9 15000 грн та на користь потерпілого ОСОБА_10 5000 грн моральної шкоди, суд першої інстанції належним чином не обгрунтував своїх висновків та не зазначив у вироку чому саме у таких розмірах підлягає задоволенню цивільний позов потерпілих в частині стягнення моральної шкоди. Суд першої інстанції необгрунтовано залишив поза увагою доводи потерпілих, що зазначені в їх позовних заявах, на обгрунтування розміру моральної. Так суд залишив поза увагою ступінь моральних та фізичних страждань потерпілої ОСОБА_9 внаслідок смерті її сина, що сталася з вини обвинуваченого ОСОБА_6 , а тому, колегія суддів вважає, що заявлений потерпілою ОСОБА_9 розмір відшкодування моральної шкодив сумі 50000 грн є справедливою компенсацією її моральних страждань, спричинених втратою сина з вини обвинуваченого.
Також колегія суддів вважає правильним збільшити розмір стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 моральної шкоди до 15000 грн на користь потерпілого ОСОБА_10 , як компенсацію його фізичних та психологічних страждань, яких він зазнав як під час дорожньо-транспортної пригоди, так і під час тривалого лікування. При цьому, колегія суддів враховує поведінку
потерпілого, що передувала дорожньо-транспортній пригоді, а саме спільне з обвинуваченим розпиття спиртних напоїв та неперешкоджання йому керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги представника потерпілих та зміни оскаржуваного вироку на підставі п.3 ч.1 ст.408 КПК України.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Макарівського районного суду Київської області від 16 лютого 2018 року залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 задовольнити часково.

Вирок Макарівського районного суду Київської області від 16 лютого 2018 року відносно ОСОБА_6 змінити в частині цивільного позову потерпілих.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 15000 грн.

В решті вирок Макрівського районного суду Київської області від 16 лютого 2018 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Судді:

_______________ _________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_12