ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2017 року Жовтневий районний суд

міста Дніпропетровська

у складі: головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 15 травня 2017 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000450, -

встановив:
До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_3 з вищенаведеною скаргою, в якій просить скасувати вищенаведену постанову, зобов`язати слідчого першого слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 визнати його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000450 та провести його допит в якості потерпілого.

В якості доводів поданої скарги ОСОБА_3 вказує, що постанова слідчого є незаконною та необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону. ОСОБА_3 вказує, що йому було спричинено фізичну та моральну шкоду незаконними діями працівників прокуратури, а тому, на його переконання, його необхідно визнати потерпілим.

Заявник ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій просив розглянути скаргу за його відсутності.

Прокурор прокуратури Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги за його відсутністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 107 КПК України фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалася.

Суд, дослідивши матеріали за скаргою, співставивши доводи скарги з вимогами закону, приходить до висновку про необхідність її часткового задоволення, виходячи з наступного.

Наявними матеріалами підтверджено, що постановою старшого слідчого першого слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 15 травня 2017 року було відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000450 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

Із постанови слідує, що у провадженні першого слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області перебувають матеріали кримінального правопорушення № 0000450 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

При цьому орган досудового розслідування із заяви ОСОБА_3 від 24 лютого 2017 року встановив та у оскаржуваній постанові вказав, що окремі працівники прокуратури Дніпропетровської області не виконують законні рішення суду чим перевищили свої службові повноваження під час досудового розслідування кримінальних проваджень, розпочатих за його зверненнями, чим вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 382 КК України, що відноситься до злочинів проти правосуддя.

Відмова вмотивована тим, що у ході досудового розслідування об`єктивних даних про спричинення ОСОБА_3 моральної, фізичної або майнової шкоди не встановлено, а тому підстави для визнання останнього потерпілим відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Згідно із ч. 3 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Як вбачається із ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що, зокрема, заява про залучення до провадження як потерпілого, подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Судом не встановлено вищенаведених підстав, в той час як постанова про відмову у визнанні потерпілим не містить в собі належного мотивування такої відмови як того вимагає ч. 5 ст. 110 КПК України.

Згідно із ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Ураховуючи викладене та встановлені судом обставини, вимоги кримінального процесуального закону, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення поданої скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 55, 56, 303-307 КПК України, суд, -

ухвалив:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого першого слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 15 травня 2017 року, якою було відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000450 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, скасувати.

Зобов`язати старшого слідчого першого слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 повторно розглянути питання (клопотання) про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000450, про що останнього повідомити у встановленому законом порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1