Справа № 682/2681/17
Провадження № 1-кп/682/140/2017
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Славута кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Хмельницької області, м. Славута, українки, громадянки України, з середньою освітою, не заміжньої, не маючої на утриманні осіб похилого віку, маючої на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, обвинуваченої за ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України,

встановив:

04.09.2017 року близько 16.00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи з дозволу власниці ОСОБА_4 у приміщенні житлового будинку АДРЕСА_2 , з метою викрадення офіційного документа, а саме кредитної картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_4 та відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст.ст. 1, 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» є офіційним документом спеціальним платіжним засобом, таємно, з корисливих мотивів, викрала вказану платіжну картку для подальшого викрадення грошових коштів, які перебували на рахунку останньої, заздалегідь дізнавшись пін код.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у викраденні офіційного документа, вчиненому з корисливих мотивів, ОСОБА_5 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.
Крім того, 04.09.2017 року близько 17.07 год. ОСОБА_5 з метою вчинення крадіжки грошових коштів потерпілої ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, скориставшись викраденою у потерпілої карткою ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 зняла грошові кошти в сумі 1600 грн. у банкоматі «ПриватБанк», що розташований по вул. Козацька, 95 м. Славута, які в подальшому витратила на власні потреби. При знятті коштів було знято комісію в сумі 64 грн.
Вказаними діями ОСОБА_5 завдала потерпілій ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 1664 гривень.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), ОСОБА_5 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.185, ч.1 ст. 357 КК України визнала повністю та підтвердила обставини вчинених нею кримінальних правопорушень. Зокрема підтвердила, що 04.09.2017 року близько 16.00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи з дозволу власниці ОСОБА_4 у приміщенні її будинку викрала кредитну карточку ПАТ КБ «ПриватБанк», яка належить ОСОБА_4 , з якої вподальшому знала грошові кошти у сумі 1600 грн. Вказала, що у вчиненому розкаюється.
Крім того, обвинувачена не заперечує проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні вказала, що виявила відсутність грошових коштів на кредитній карточці ПАТ КБ «Приватбанку», запідозривши у вчиненні скоєного ОСОБА_5 , звернулася з відповідною заявою до поліції. Не заперечує проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Матеріальних претензій до обвинуваченої не має.
Враховуючи те, що обвинувачена в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності її позиції - роз`яснивши обвинуваченій положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вона буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.
За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст.357 КК України в судовому засіданні доведена повністю.
Дії обвинуваченої повністю охоплюються диспозиціями ч.1 ст.185, ч. 1 ст. 357 КК України та вірно кваліфіковані органами досудового розслідування.
При призначенні покарання обвинуваченій, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої відповідно до ст. 67 КК України не встановлені.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої згідно ст.66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Суд при призначенні покарання враховує, що ОСОБА_5 раніше не судима, на обліку у невропатолога, нарколога та психіатра не перебуває та не перебувала, має на утриманні неповнолітню дитину 2002 року народження, є інвалідом третьої групи, за місцем проживання характеризується позитивно.
Оцінивши зібрані докази у сукупності, суд приходить до висновку, про призначення обвинуваченії ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статтей, що їй інкриміновані, та в силу ч.1 ст.70 КК України остаточну міру покарання слід визначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 заявила клопотання про застосування до неї амністії, оскільки вона має на утриманні неповнолітню дитину, є інвалідом третьої групи, вчинила кримінальні правопорушення які не є тяжкими, повністю визнає свою вину, вперше притягується до кримінальної відповідальності.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення від відбування покарання обвинуваченої на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону передбачено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07.09.2017 набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.13 названого Закону).
Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили зокрема ті, які не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
З матеріалів кримінального провадження, зокрема з пенсійного посвідчення від 02.11.2016 року серії НОМЕР_2 видно, що обвинувачена ОСОБА_5 є інвалідом третьої групи з дитинства, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 18.02.2002 видно, що обвинувачена ОСОБА_5 на момент вчинення злочину мала і має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , вперше вчинила кримінальні правопорушення, які не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Вказані кримінальні правопорушення обвинувачена вчинила до дня набрання чинності (07.09.2017) Законом України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачена визнає повністю, щиро кається у вчиненому.
За таких обставин суд вважає, що на обвинувачену поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання.
Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Судові витрати у справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 371, 373, 374, 395 КПК України, ст.ст. 70, 85, 86, 185, 357 КК України суд,
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і призначити покарання в межах санкції статті у вигляді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України і призначити покарання в межах санкції статті у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн..
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання ОСОБА_5 у вигляді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.
На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» засуджену ОСОБА_5 звільнити від відбування основного покарання.
Речовий доказ СД диск залишити у матеріалах кримінального провадження.
Речовий доказ картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № 442836 повернути ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів після його проголошення через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1