Справа № 206/6890/16-к
Провадження № 1-кп/206/77/17
У Х В А Л А
12.12.2017року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження № 0001286 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.
Ухвалою суду від 21.08.2017 року ОСОБА_4 було оголошено у розшук та зупинено провадження у справі.
Прокурор у судовому засіданні просив відновити провадження у кримінальному провадженні, крім того звернувся з клопотанням про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обвинувачений раніше судимий, знаходився у розшуку, тому на даний час існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а саме: останній може продовжити свою злочинну діяльність, переховуватись від суду.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, пояснив, що не з`являлвся в судові засідання через те, що йому не було відомо дати їх призначення.
Вирішуючи питання щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує як вимоги національного законодавства, так і вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує; 2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; 3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; 5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки; 6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Суд не погоджується з доводами прокурора щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні, а тому оцінивши обставини обґрунтованості пред`явленої підозри та враховуючи дані про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що у даному кримінальному провадженні відсутні обставини, які б виправдовували таке втручання у права та свободи особи, як тримання під вартою, незважаючи на неодноразові неявки у судові засідання та перебування у розшуку.

Разом з тим, судом встановлена наявність в матеріалах кримінального провадження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тих, що обвинувачений може переховуватися від суду; запобігти вчиненню іншого кримінального правопорушення. Зокрема, суд вважає, що на користь збільшення ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, свідчить його поведінка під час розгляду даного провадження у суді.

З урахуванням викладеного, та оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, суд вважає необхідним застосувати щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки вважає, що саме такий захід забезпечення кримінального провадження буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-179, 194, 369-372 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
Відновити розгляд кримінального провадження, зупинений ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.08.2017 року до розшуку обвинуваченого.
Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків:
- прибувати до Самарського районного суду м. Дніпропетровська за кожною вимогою;
- не відлучатися з м. Дніпро без дозволу слідчого, прокурора, або суду;
- повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього вище обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1