Справа № 382/1547/17
Провадження № 1-кп/355/102/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про повернення обвинувального акту прокурору
23 листопада 2017 року Баришівський районний суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора відділу прокуратури Київської області юриста 1-го класу ОСОБА_5

потерпілих та представника потерпілих ОСОБА_6

адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

перекладача ОСОБА_10

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання адвокатів: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту прокурору у кримінальному провадженні №0000403 відносно

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Йолчубейлі, Сабіробадського району, Республіки Азербайджан, громадянина Республіки Азербайджан, азербайджанця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 25.03.2002 року Дарницьким районним судом м. Києва, за ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції 1960 року) до 10 років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 30.01.2009,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Яготина, Київської області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.189 КК України,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Великий Дирчин, Городнянського району, Чернігівської області, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 28, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Дане кримінальне провадження призначалось до підготовчого судового засідання: 29.09., 13.10., 02.11., 09.11., 21.11.2017 року. Група прокурорів у кримінальному провадженні зазначена із 12 осіб, однак 02.11. та 09.11.2017 року прокурор на підготовче судове засідання не з,явився, причину неявки повідомив факсом.

В підготовчому судовому засіданні адвокат ОСОБА_14 ,. який захищає інтереси обвинуваченого ОСОБА_12 , та адвокат ОСОБА_8 , який захищає інтереси обвинуваченого ОСОБА_15 звернулися до суду з клопотаннями про повернення обвинувального акту прокурору у кримінальному провадженні №0000403 від 24.11.2016 року.

Так, адвокат ОСОБА_14 в обгрунтування клопотання посилається на те, що обвинувальний акт складений з цілою низкою порушень, а саме: копія обвинувального акту та реєстр матеріалів досудового розслідування він отримав від прокурора лише під час перерви в підготовчому судовому засіданні 29.09.2017 року.

В супереч п. 5, ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті не повністю викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор та слідчий вважають встановленими. В обвинувальному акті відсутні такі важливі елементи, як формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_12 , а замість цього обвинувальний акт повністю дублює повідомлення про підозру, що в свою чергу є неприпустимим. Формулювання обвинувачення повинно складатись з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про події (час, місце, спосіб) кримінальних правопорушень, форму вини, мотив і мету їх вчинення, обставин, які впливають на ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, які вміняються в вину ОСОБА_12 .. Адвокат також звертає увагу на те, що правова кваліфікація дій його клієнта ОСОБА_12 в змісті обвинувального акту повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення. Чого взагалі не має в змісті даного обвинувального акту. Тому відсутність в обвинувальному акті чіткого формулювання обвинувачення, щодо ОСОБА_12 та чіткої правової кваліфікації його дій унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що безперечно порушує права ОСОБА_12 на захист.

Обвинувачений ОСОБА_12 в підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання свого адвоката ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору для продовження досудового розслідування.

Адвокат ОСОБА_8 в обгрунтування свого клопотання на захист інтересів обвинуваченого ОСОБА_16 , ОСОБА_17 також посилається на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, так як має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п. 5, ч. 2 ст. 291 КПК України). Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, тощо. Однак формулювання обвинувачення, як зазначає адвокат ОСОБА_8 викладене в обвинувальному акті, є не конкретним, не зрозумілим та не чітким, що не свідчить про наявність формулювання обвинувачення. Так, в обвинувальному акті, в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 263 КК України вказано, що: « ОСОБА_13 , будучи обізнаним із законними умовами поводження з боєприпасами, діючи умисно і добровільно усвідомлюючи наслідки своїх суспільно-небезпечних дій, направлених проти громадської безпеки в частині захисту життя та здоров`я людей від негативного впливу руйнуючого характеру боєприпасів в результаті їх неконтрольованого обігу, в порушення вимог законодавства України, яким регулюється порядок поводження з вогнепальною зброєю та боєприпасами у тому числі «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою КМ України №576 від 12.10.1992 року, Інструкції про порядок виготовлення придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної, і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21 серпня 1998 року за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, незаконно придбав та незаконно почав зберігати однозарядну нарізну спортивну гвинтівку «ТОЗ-8» № НОМЕР_1 , калібру 5.6 мм, карабін системи «Мосіна», пристрій без шумової стрільби, 8 патронів, а саме: один патрон з маркуванням «60 88», один патрон з маркуванням «3», шість патронів з маркуванням «V».

Адвокат ОСОБА_8 вказує, що з такого формулювання обвинувачення незрозуміло, в чому полягало порушення у придбанні та зберіганні зброї, які саме вимоги зазначені у формулюванні обвинувачення, було порушено. Адвокат далі зазначає, що постановою КМ України №576 від 12.10.1992 року про затвердження «Положення про дозвільну систему», затверджено Положення про дозвільну систему, що регулює діяльність дозвільної системи, а не заборону придбання чи зберігання зброї.
В свою чергу Інструкція про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21 серпня 1998 року складається з трьох розділів та вісімнадцяти пунктів, а також великою кількістю підпунктів.

З цього випливає, що стороною обвинувачення при формулюванні обвинувачення ОСОБА_16 , ОСОБА_18 не конкретизовано, що саме і в яких конкретно положеннях (частин пунктів, підпунктів тощо) було не дотримано при придбанні та зберіганні зброї та бойових припасів, а також якого передбаченого законом дозволу не мав обвинувачений ОСОБА_13 . Фундаментальним для кваліфікації є положення ч. 1 ст. 2 КК України, яка встановлює, що «підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом». Одночасно оцінці підлягає наявність (відсутність) обставин, що виключають злочинність діяння. З тексту обвинувального акту всупереч вимогам п. 5 ст. 291 КПК України не дана оцінка об`єкту та предмету злочину, не проаналізовані та не оцінені обставини, що характеризують об`єкт та суб`єктивну сторони складу злочину. У сукупності це свідчить про те, що органами досудового розслідування не здійснена повна кваліфікація діянь обвинуваченого ОСОБА_16 ,я ОСОБА_19 .. Одночасно, при здійсненні кваліфікації діяння обвинуваченого ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , в обвинувальному акті, враховуючи той факт, що диспозиція ч. 1 ст. 263 КК України є за своїм видом банкетною, оскільки вимагає отримання «передбаченого законом дозволу», органом досудового розслідування необхідно було конкретно вказати, які положення, якого закону порушені обвинуваченим при вчиненні інкримінованого йому діяння. Адвокат вказує, що відсутність конкретизованого такого посилання свідчить про відсутність його кваліфікації. Відсутність посилання на норму відповідного закону, що регулює порядок обігу зброї, визначає відсутність такого порядку, що у свою чергу порушує фундаментальний принцип суб`єктивного ставлення у провину, оскільки обвинувачений не знав і не міг знати норми якого закону ним порушуються.

Обвинувачений ОСОБА_13 в підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання свого адвоката ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту прокурору для продовження досудового розслідування.

Адвокат ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_11 підтримали заявлені клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.

В підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що кримінальне провадження необхідно призначити до судового розгляду, так як обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України та підсудний даному суду.

Представник потерпілих ОСОБА_6 та потерпілі заперечували проти повернення обвинувального акту прокурору для проведення досудового розслідування.

Суд заслухавши думку учасників підготовчого розгляду справи, приходить до висновку про повернення обвинувального акту прокурору з наступних підстав.

У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.
Згідно п. 13. ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом.
Згідно вимог ч. 4. ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст.291 КПК України, зокрема має містити, викладання фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статей закону України про кримінальну відповідальність та формування обвинувачення. Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту згідно ст. 377 КПК України, суд першої інстанції здійснює судовий розгляд. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, обвинувальний акт відносно обвинувачених не відповідає вимогам ст.291 КПК України.
Так, п. 5 частини 2 статті 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Даний обвинувальний акт не містить чіткого формулювання висунутого обвинуваченим особам, а викладені лише обставини, які слідчий вважає за доцільне викласти за результатами досудового розслідування та правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність.
Окрім зазначених адвокатами недоліків складання обвинувального акту, суд звертає увагу, ще на інший виклад фактичних обставин кримінального провадження, а саме в обвинувальному акті прокурор, який затверджував обвинувальний акт і слідчий, який складав обвинувальний акт, обвинуваченому ОСОБА_16 , ОСОБА_18 в вину вміняється то частина 5 ст. 28 КК України то ч. 5 ст. 27 КК України, де насправді частина 5 в ст. 28 КК України взагалі відсутня.
Таким чином, на думку суду є очевидним, що обвинувальний акт вміщає явне протиріччя у такому принципово важливому питанні, як співучасть у злочині.
У змісті обвинувального акту неодноразово повторюється, що ОСОБА_20 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), у невстановлену слідством дату та час за невстановлених обставин у м. Яготин, Київської області, організував за взаємною згодою із ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , та очолив організовану злочинну групу, визначивши необхідну для досягнення загальної злочинної мети кількість учасників групи, при цьому, керуючись бажанням спільного вчинення особливо тяжких злочинів на території м. Яготин, Київської області, діючи з корисливих мотивів та з метою незаконного особистого збагачення, шляхом вчинення заздалегідь спланованого та систематичного вимагання грошей у суб,єктів підприємницької діяльності із застосуванням погроз насильства над потерпілими та їх близькими родичами, обмеження прав, свобод та законних інтересів потерпілих чи їх близьких родичів пошкодженням чи знищенням їх майна, чи майна, яке належить чи перебуває у віданні близьких родичів, у тому числі закладів, де останні здійснюють господарську діяльність, у разі не виконання їх вимог щодо передачі грошей та майна.
Підстави виділення в окреме провадження матеріалів кримінального провадження відносно організатора злочинної групи ОСОБА_20 не зазначені. Також не зазначено номер іншого кримінального провадження щодо ОСОБА_20 .. В обвинувальному акті чітко зазначено про невстановлену слідством дату та час, не невстановлення обставин, за яких у м. Яготин, Київської області, за взаємною згодою ОСОБА_12 та ОСОБА_11 була організована злочинна група.

Однак, в обвинувальному акті слідчий та прокурор, обвинувачуючи ОСОБА_16 , ОСОБА_17 за ч. 5 ст. 27 та ч. 2 ст. 189 КК України, не вказують про те, чи входив ОСОБА_13 до числа організованої злочинної групи, так як інші учасники і якщо не входив то чим це обумовлено.

Обвинувачуючи ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в скоєнні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 189 КК України та ОСОБА_15 за ч. 2 ст. 189 КК України слідчий та прокурор не обумовлюють загальний розмір майна, яке вимагалось кожним із учасників чи то у складі організованої групи за ч. 4 чи то за попередньою змовою групою осіб відповідно до ст. 189 КК України.

Як зазначено в обвинувальному акті ОСОБА_20 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 систематично вимагали у потерпілого ОСОБА_21 грошові кошти або майно в тому ж еквіваленті, погрожуючи пошкодженням та знищенням майна, яке перебуває насправді у віданні дружини потерпілого ОСОБА_22 та перешкоджання законній господарській діяльності, його дружині ОСОБА_22 однак статус останньої, як потерпілої в обвинувальному акті не зазначено. Не зазначено також і статус ОСОБА_23 у кримінальному провадженні, якому ОСОБА_21 передавав майно для учасників організованої злочинної групи.

В обвинувальному акті зазначена реєстрація ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначене ще одне місце тимчасового проживання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_6 , де в процесі обшуку 28.03.2017 року був вилучений револьвер та боєприпаси. Відповідно до рішення Управління Державної Міграційної служби України в Київській області від 27.01.2017 року скасовано дозвіл на іміграцію в Україну, виданий 18.01.11 року ОСОБА_11 .

З фактичних обставин справи та з тексту обвинувального акту вбачається, що у невстановленому місці, у невстановлений досудовим розслідуванням час на прохання ОСОБА_20 , ОСОБА_13 передав йому, оформлену на своє ім,я, банківську карту ПАТ КБ «ПриватБанк» за № НОМЕР_2 та надав засіб організованій групі для її використання у вимаганні, в частині досягнення мети злочину.

Дії ОСОБА_16 ,я ОСОБА_24 кваліфіковані, як пособництво у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, пошкодження чи знищення його майна, обмеження прав та законних інтересів потерпілого (вимагання), вчиненій за попередньою змовою групою осіб.

Однак у тексті обвинуваченя щодо ОСОБА_16 , ОСОБА_17 відсутні конкретні вказівки чи вчиняли вони злочин в співучасті, і чи діяли за попередньою змовою чи без такої.

Крім цього ОСОБА_16 , ОСОБА_18 в вину вміняється, що він за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, придбав та почав зберігати психотропну речовину амфітамін без мети збуту.

Суд вважає, що правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання в тому числі об,єктивної сторони.

Обвинувальний акт, направлений до суду, щодо обвинувачених, як того вимагає п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України не відповідає вищенаведеним вимогам.

На думку суду, органом досудового розслідування в обвинувальному акті не конкретно зазначені дані про правову кваліфікацію кримінального правопорушення (об,єктивна сторона кримінального правопорушення) обвинувачених, а саме не вказано точного часу вчинення злочину. При цьому обставини кримінального правопорушення викладені не конкретно поверхово, містять суперечності.

Із урахуванням викладеного, суд звертає увагу на те, що розгляд кримінального провадження за відсутності висунутого конкретного обвинувачення, суттєво утруднює з,ясування судом обставин і робить неможливим здійсненя обвинуваченими захисту своїх інтересів.

Таким чином, на думку суду, неналежне виконання уповноваженими особами вимог ст. 291 КПК України унеможливлює призначення кримінального провадження до судового розгляду, в зв`язку з чим обвинувальний акт слід повернути прокурору для усунення виявлених недоліків при його складанні.

Приписи ст. 290 КПК України покликані забезпечити право підозрюваного, його захисника предметно знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, у чому полягає суть підозри і якими є його підстави (підп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини, п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України ). Це право - найважливіша умова реалізації вказаними особами своїх процесуальних інтересів у кримінальному провадженні.
Європейський суд з прав людини у справі « Абрамян проти Росії » від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення кримінального правопорушення можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінального провадження, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальному провадженні надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Є очевидним, що вказані недоліки обвинувального акту свідчать про його невідповідність вимогам кримінально-процесуального закону, а також практиці Європейського суду з прав людини, а тому акт підлягає поверненню прокурору для усунення вказаних недоліків.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що не надано достатньо обґрунтованих, переконливих доводів, які свідчать про існування обгрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими кримінального правопорушення, де відповідність обвинувального акту повинна відповідати вимогам статей 109, 110, 291 КПК України і це є вирішальним у прийнятті судом обвинувального акту до розгляду у даному кримінальному провадження.

Керуючись ст. 291, 294, 314,395 КПК України,

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000403 від 24.11.2016 року про обвинувачення
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.189 КК України,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 28, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України, повернути прокурору для виконання вимог ст. 291 КПК України зокрема складання належного обвинувального акту з викладом фактичних обставни кримінального провадження і формулювання конкретного обвинувачення, які прокурор вважає встановленими.

Зобов`язати прокурора усунути вказані недоліки протягом 30 діб з дня проголошення ухвали.
Ухвала може бути оскаржена, учасниками процесу до апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя Баришівського районного суду ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2