АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/425/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 627/1072/15-к
Категорія: ч.2 ст.289, ч.3 ст.187 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 ,
законних представників
обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_15 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в м. Харкові кримінальне провадження 0000203 за апеляційними скаргами законного представника обвинуваченого ОСОБА_16 , захисника ОСОБА_12 та прокурора на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 16 серпня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_17 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Краснокутськ Краснокутського району Харківської області, громадянина України, учня групи Т-38 Краснокутського ПАЛ, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 09.04.2013 року вироком Краснокутського районного суду за ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, на підставі п. «А» ст.1 ЗУ «Про амністію» звільнений від відбування покарання на підставі ухвали Краснокутського райсуду Харківської області від 12.06.2014 р.,
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.289, ч.3 ст. 187 КК України та призначено покарання за ч.2 ст. 289 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 рокибез конфіскації майна, за ч.3 ст. 187 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 роківбез конфіскації майна. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Костянтинівка Краснокутського району Харківської області, громадянина України, учня групи Т-39 Краснокутського ПАЛ, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання, з випробуванням терміном на 2 роки та у відповідності до норм ст. 76 КК Украйни покладено на ОСОБА_8 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт. Краснокутськ Краснокутського району Харківської області, громадянина України, учня групи П-36 Краснокутського ПАЛ, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання, з випробуванням терміном на 2 роки та у відповідності до норм ст. 76 КК Украйни покладено на ОСОБА_9 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Любівка Краснокутського району Харківської області, громадянина України, з середнью-спеціальною освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання, з випробуванням терміном на 3 роки та у відповідності до норм ст. 76 КК Украйни покладено на ОСОБА_17 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Згідно вироку,в період часу з 7 по 9 квітня 2015 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, у обвинуваченого ОСОБА_7 , який перебував поблизу гаража, що знаходиться біля двоповерхового будинку АДРЕСА_4 , раптово виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння скутером «YAMAHA» Poche 5GD, який знаходився в приміщенні гаража на території вищевказаного домоволодіння., та належить ОСОБА_18 .

Реалізуючи виниклий злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння скутером «YAMAHA» Poche 5GD, та маючи на меті використання вищевказаного скутера для поїздки у власних цілях, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись зручними обставинами, а саме тим, що на вулиці Леніна ніхто не перебував, ОСОБА_7 незаконно потрапив до приміщення гаража, де незаконно заволодів вищевказаним скутером.

В ході незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілому ОСОБА_18 спричинено матеріальну шкоду згідно висновку судової авто-товарознавчої експертизи № 143 від 19 травня 2015 року на суму 31269 гривень.

Крім того, 18 квітня 2015 року в нічний час, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_17 , з корисливих мотивів, вступили між собою в злочинну змову з метою незаконного заволодіння транспортним засобом. Так, у неповнолітнього ОСОБА_7 разом з ОСОБА_17 , в той час, як вони проходили повз приміщення кафе «Міраж», яке розташоване по вул. Перемоги в смт. Краснокутськ Краснокутського району Харківської області, раптово виник злочинний умисел, направлений на заволодіння транспортним засобом, а саме скутером Honda Dio AF-28, який знаходився без нагляду поблизу зазначеного кафе, і належить ОСОБА_19 .

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння скутером Honda Dio AF-28, неповнолітній ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_17 маючи на меті використання вищевказаного скутера для поїздки у власних цілях, скориставшись зручними обставинами, а саме тим, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, заволоділи даним транспортним засобом, шляхом буксирування перевели скутер за приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 », де й покинули його.

В ході незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілому ОСОБА_19 спричинена матеріальна шкода згідно висновку судової авто-товарознавчої експертизи № 142 від 19 травня 2015 року на суму 8578 гривень.

Крім того, встановлено, що 20-21 травня 2015 року в денний час, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, у неповнолітнього ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства. небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала б нападу

Реалізуючи злочинний умисел, із корисливих мотивів, для вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, неповнолітній ОСОБА_7 підшукав потерпілу ОСОБА_20 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_5 , та має майно. Після цього неповнолітнім ОСОБА_7 були підшукані співучасники для вчинення вказаного злочину, а саме неповнолітні ОСОБА_21 та ОСОБА_9 , яким неповнолітній ОСОБА_7 запропонував вчинити напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи та з погрозою застосування такого насильства, на що останні надали свою добровільну згоду. Таким чином, неповнолітній ОСОБА_7 вступив із неповнолітніми ОСОБА_21 та ОСОБА_9 в попередню змову на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства.

Згідно умов злочинного плану неповнолітній ОСОБА_8 з метою бути невпізнаним в момент нападу, повинен був виготовити із підручних засобів, а саме спортивних штанів для себе та неповнолітнього ОСОБА_9 маски «балаклави», а неповнолітній ОСОБА_7 з метою приховування обличчя та бути невпізнаним в момент нападу повинен був використати еластичний бинт.

Також неповнолітній ОСОБА_8 для здійснення нападу з застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_20 та погрози застосування такого насильства, приготував кинджал, який згідно висновку судової криміналістичної експертизи № 27 від 03.06.2015 року відноситься до холодної зброї колюче-ріжучої дії, а неповнолітній ОСОБА_9 для вчинення вказаного нападу підшукав бейсбольну биту.

Реалізуючи умови злочинного нападу, 23.05.2015 року приблизно о 22-30 год., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, неповнолітній ОСОБА_7 за попередньою змовою та в групі із неповнолітніми ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_20 та погрози застосування такого насильства, зустрілись на території Краснокутської гімназії, яка розташована за адресою: Харківська область, Краснокутський район, смт. Краснокутськ, вул. Леніна, б. 154 А, звідки останні пішки пішли в с. Козіївка Краснокутського району за місцем мешкання потерпілої. 24.05.2015 року приблизно о 02-00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, діставшись до с. Городнє Краснокутського району, неповнолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з метою бути невпізнаними, одягли раніше заготовлені неповнолітнім ОСОБА_8 маски «балаклави», а неповнолітній ОСОБА_7 обмотав обличчя еластичним бинтом, який був при ньому.

24.05.2015 року приблизно о 03-00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, прибувши за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_20 за адресою: АДРЕСА_5 , неповнолітні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб, вчинили розбійний напад, а саме через паркан проникли на територію вищевказаного домоволодіння, та перебуваючи на території домоволодіння, неповнолітні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з метою заволодіння чужим майном, із корисливих мотивів, проникли в господарчу будівлю для пошуку цінних речей. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої та погрозою застосування такого нападу, не виявивши ніяких речей в приміщенні господарчої будівлі, неповнолітній ОСОБА_7 , тримаючи в руках лопату, яка була знайдена останнім на території зазначеного домоволодіння, неповнолітній ОСОБА_8 , тримаючи заздалегідь заготовлений кинджал, а неповнолітній ОСОБА_9 заздалегідь заготовлену бейсбольну биту, підійшли до житлового будинку, де неповнолітній ОСОБА_7 взяв у ОСОБА_8 кинджал, за допомогою якого намагався відкрити внутрішній замок на вхідних дверях в житловий будинок потерпілої ОСОБА_20 .

В цей час потерпіла ОСОБА_20 , почувши, що хтось намагається зламати замок на вхідних дверях, підійшла до планшета, на який виведені зображення з камер відеонагляду, розташованих по периметру території домоволодіння, та побачила, що біля вхідних дверей в будинок знаходиться неповнолітній ОСОБА_7 із кинджалом в руках, неповнолітній ОСОБА_9 із бейсбольною битою в руках та неповнолітній ОСОБА_8 та, усвідомлюючи той факт, що її життю та здоров`ю загрожує небезпека, яка сприймалась потерпілою ОСОБА_20 як така, що дійсно може бути реалізована, вчиняючи активні дії на захист свого життя та здоров`я, випустила із дому собаку породи ротвейлер на вулицю.

Почувши, що в будинку почала гавкати собака, та з метою залишитись невикритими в скоєнні злочину, неповнолітні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 сховались в городі та, зачекавши 7-10 хвилин, переконавшись в тому, що собака залишила територію домоволодіння та повернулась в будинок. Неповнолітні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, з метою нападу та заволодінням чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої та з погрозою застосування такого насильства, знову підійшли до будинку потерпілої та спробували проникнути в житловий будинок, але почувши, що в будинку гавкає собака, останні, з метою залишитись невикритими у вчиненні злочину, залишили територію домоволодіння.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченим покарання скасувати, у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 187 КК України із застосуванням положень ст. 70 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією майна, ОСОБА_17 за ч.2 ст. 289 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч.3 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна. В обґрунтування своєї апеляційної вимоги прокурор вказує на те, що суд не врахував той факт, що обвинувачені жодним чином не відшкодували потерпілій стороні завдані злочином збитки, у вчиненому не розкаялись, що взагалі унеможливлює застосування положень ст. 69 КК України. Отже, на думку прокурора, вирок районного суду, в частині призначеного покарання незаконний і підлягає скасуванню.

В своїй апеляційній скарзі, захисник ОСОБА_12 просить вирок районного суду скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. В апеляційних доводах апелянт вказує на те, що суд порушив право сторони захисту на вільний допит потерпілої ОСОБА_20 , не усунув суперечності, які були встановлені під час судового розгляду щодо розбіжностей в марці і моделі викрадених скутерів, шляхом безпосереднього їх дослідження в судовому засіданні. Крім того, захисник зазначає, що під час досудового розслідування, до ОСОБА_7 застосовувалися недозволені методи ведення слідства, про що до ЄРДР внесене відповідне кримінальне провадження, проте розслідування по справі не проводиться. Відповідно до вказаних обставин, апелянт вважає, що вирок районного суду є незаконним і підлягає скасуванню.
В своїй апеляційній скарзі законний представник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_16 посилається на незаконність вироку суду першої інстанції, зазначає, що її син не вчиняв інкриміновані йому злочини, а суд попри відсутність відповідних доказів вини ОСОБА_7 , все ж визнав його винним та призначив йому покарання у виді 5 років позбавлення волі, з реальним його відбуттям в місцях позбавлення волі.
Заслухавши доповідь головуючого судді, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу в частині вимог, щодо скасування оскаржуваного судового рішення та наголошував на незаконності вироку, внаслідок допущених судом першої інстанції чисельних істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, думку обвинувачених, їх захисників та їх законних представників, які підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_12 та також посилались на незаконність вироку суду першої інстанції, думку представника потерплої ОСОБА_15 , який вважав вирок законним та обґрунтованим, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що всі подані апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
Переглядаючи оскаржуваний вирок в межах апеляційних доводів апелянтів, щодо наявності істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає їх слушними, оскільки ця частина доводів не позбавлена правових та фактичних підстав.
В мотивувальній частині вироку суд, формулюючи висновки, щодо встановлення фактичних обставин та формулювання обвинувачення, не конкретизував яким чином та яким способом ОСОБА_7 проник до гаражу, де відбулося заволодіння скутером, що належав потерпілому ОСОБА_18 .. Належне встановлення судом зазначеної обставини, має істотне значення, оскільки проникнення в приміщення, в даному випадку, є кваліфікуючою ознакою складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України. Зазначене свідчить про неконкретність формулювання обвинувачення і не може свідчити про належність дотримання судом такої загальної засади кримінального провадження, як презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, що передбачено положеннями ст. 17 КПК України.
Разом з цим належить врахувати те, що суд послався у вироку на незаконне заволодіння ОСОБА_7 скутером «YAMAHA» Poche 5GD», проте відповідно до протоколу огляду місця події від 20 квітня 2015 року (Т.2 арк. 164-166) у домоволодінні ОСОБА_22 був виявлений скутер «YAMAHA» №А113Е-368986, а відповідно до авто-товарознавчої експертизи № 143 від 19.05.2015 року на дослідження передавався мопед «YAMAHA» Poche 5GD» реєстраційний номер НОМЕР_1 .
При цьому, встановлені під час судового розгляду суперечності, щодо марки та моделі транспортного засобу, суд не усунув та, всупереч вимог ст. 23 КПК України, не дослідив зазначений доказ безпосередньо під час судового засідання.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду в частині встановлення фактичних обставин, а також оцінки доказів обвинувачення, щодо події злочину та обставини вилучення скутеру встановлені поверхово і формально, оскільки залишилось незрозумілим, який же саме скутер був викрадений у потерпілого та зазначений у обвинуваченні.
Зазначені обставини свідчать про неповноту судового розгляду, що на думку колегії суддів, має істотне значення, оскільки під час судового розгляду залишилися недослідженими обставини, передбачені ст. 91 КПК України, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.
Крім того, в протоколі огляду місяці події (т.2 арк. 172) під час якого було вилучено мопед «HONDA DIO» вбачається виправлення дати та відсутність підпису понятих ОСОБА_23 та ОСОБА_24 . Вказані недоліки та суперечності, суд також не усунув, шляхом безпосереднього допиту понятих під час судового засідання з дослідженням доказів які були здобуті органами досудового розслідування під час здійснення зазначеної процесуальної дії.
Більш того, в порушення встановленого порядку дослідження доказів, суд надав можливість стороні обвинувачення допитати потерпілу ОСОБА_20 , при цьому, сторона захисту такої можливості не мала, оскільки в подальшому на численні заперечення та клопотання захисника ОСОБА_12 суд не відреагував та не забезпечив продовження допиту потерпілої ОСОБА_20 , чим штучно звузив права сторони захисту, що свідчить про неналежне дотримання судом такої загальної засади кримінального провадження, як змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів у доведенні перед судом переконливості, що передбачено положеннями ст. 22 КПК України, а також повністю узгоджується з п.1 ч.1 ст. 410 КПК України.
Також, колегія суддів вбачає, що суд поклав в основу вироку та надав оцінку показанням свідка ОСОБА_25 , проте як убачається зі змісту оскаржуваного вироку, ці показання свідок надав в судовому засіданні з чужих слів, а саме зі слів обвинувачених, зокрема ОСОБА_7 , які при судовому розгляді взагалі оспорювали обвинувачення, що в аспекті допустимості таких доказів не узгоджується з вимогами ч.6 ст. 97 КПК України.

В цих нормах законодавець чітко обмежив процесуальну можливість використання показань з чужих слів, а саме про те, що показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами, відмінними від положень частини другої цієї статті. У будь-якому разі не можуть бути визнані допустимим доказом показання з чужих слів, якщо вони даються слідчим, прокурором, співробітником оперативного підрозділу або іншою особою стосовно пояснень осіб, наданих слідчому, прокурору або співробітнику оперативного підрозділу під час здійснення ними кримінального провадження.

Зазначеній обставині та відповідним вимогам КПК України суд також не надав належної оцінки, чим порушив вимоги кримінального процесуального закону, передбачені ч.6 ст. 97 КПК України.

Встановлені при апеляційному розгляді обставини, свідчать про наявність істотних порушень КПК України, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, оскільки ці порушення одночасно свідчать про неналежне дотримання вимог ч.3 ст. 370 КПК України, відповідно до якої обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.
Колегія суддів дійшла висновку, що зазначені істотні порушення є процесуально неприпустимими при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, безпосередності дослідження доказів і змагальності сторін у процесі, законності та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України, а також містяться у ст. 7 КПК України - серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, про які слушно пояснював прокурор, захисники, обвинувачені та їх законні представники, і які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення.

Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність декількох істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч.1 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п.п. 1,2, 3 ч. 1 ст. 409; п. 1, 2 ст. 410; п. 1, 3 ч.1 ст. 411 КПК України.

Вирішуючи питання про подальший рух кримінального провадження після скасування вироку, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вищезазначених засад кримінального провадження та вимог ст.370 та п.2 ч.3 ст.374 КПК України щодо змісту мотивувальної частини обвинувального вироку не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п. 2, 10, 15,16, ч.1 ст.7 КПК України - законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Разом з цим належить врахувати те, що необхідність дотримання при судовому розгляді вказаних загальних засад судочинства підтверджується практикою Європейського суду та змістом норм Європейської конвенції з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить врахувати та ретельно дослідити всі наведені вище обставини, а також окремо та більш детально дослідити обставини участі обвинувачених у події яка відбулася 20.05.2015 року 24.05.2015 року - з повним допитом потерпілої, дослідженням доказів на предмет їх належності та допустимості з дотриманням вимог чинного КПК України, в тому числі норм ст.415 ч.3 та ст. 416 КПК України. Крім того, ретельному дослідженню підлягають доводи сторони захисту щодо застосування до обвинувачених недозволених методів ведення досудового розслідування, оскільки з`ясування вказаних обставин має істотне значення для встановлення істини у справі та ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення.

Оскільки внаслідок скасування оскаржуваного вироку призначається новий судовий розгляд в суді першої інстанції, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості розгляду решти апеляційних доводів апелянтів, що обумовлює часткове задоволення їх апеляційних скарг.

У зв`язку з тим, що сторони при апеляційному розгляді не заявляли будь-яких клопотань про зміну або обрання запобіжного заходу стосовно обвинувачених, колегія суддів, відповідно до вимог ч.4 ст.176 КПК України, позбавлена процесуальної можливості вирішувати це питання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407 ч. 1 п. 6; ст. 409 ч. 1 п.п. 1,2,3; 410 п.п. 1,2; ст. 411 ч.1 п. 1, 3; ст. 412 ч.1; 418, 419 та главою 2 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги законного представника обвинуваченого ОСОБА_16 , захисника ОСОБА_12 та прокурора - задоволити частково.

Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 16 серпня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_17 - скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції .

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4