Справа № 278/248/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2017 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву судді ОСОБА_4 про самовідвід у справі по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
У провадженні судді ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України.

27 лютого 2017 року суддею ОСОБА_4 ухвалено вирок у зазначеному кримінальному провадженні, яким затверджено угоду про примирення, укладену 31.01.2017 між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_5 . Згідно із зазначеною угодою ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено останній остаточне покарання у виді одного року позбавлення волі з іспитовим строком один рік.

За клопотанням потерпілого 9 листопада 2017 року суддею ОСОБА_4 вищевказаний вирок було скасовано на підставі невиконання засудженою ОСОБА_5 умов угоди про примирення.

Суддя ОСОБА_4 вважає за необхідне заявити собі самовідвід у розгляді даного кримінального провадження, оскільки ним було ухвалено обвинувальний вирок стосовно ОСОБА_5 , у якому, до того ж, міститься формулювання про наявність фактичних підстав для визнання її винуватості. Тому у ОСОБА_5 може виникнути сумнів про те, що в нього вже сформулювалася думка щодо її винуватості, і з боку стороннього спостерігача такі сумніви в його безсторонності були б обгрунтованими. Викладене, на думку ОСОБА_4 , виключає його участь як судді в розгляді провадження стосовно ОСОБА_5 .

У судовому засіданні прокурор не заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_4 про самовідвід.

Потерпілий ОСОБА_6 подав заяву щодо розгляду справи за його відсутності, не заперпечував проти задоволення заяви ОСОБА_4 .

Частина 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР, (далі - Конвенція) гарантує кожному право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в п.п. 24-30 рішення від 26 жовтня 1984 р. у справі Де Куббер проти Бельгії (De Cubber v. Belgium) розтлумачив поняття безсторонності суду в тому аспекті, що правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно також бути видно, що воно чиниться, зокрема, в демократичному суспільстві суд повинен викликати довіру у громадськості і, понад усе, у обвинуваченого. Суддя, у відношення якого є обґрунтовані побоювання недостатньої неупередженості, повинен негайно взяти відвід. В рішенні від 28.11.2002 року в справі Лавентс проти Латвії (Lavents v. Latvia) ЄСПЛ визнав відсутність об`єктивної безсторонності суду та порушення презумпції невинуватості (ч. 2 ст. 6 Конвенції), оскільки головуючий у справі висловлювала припущення щодо можливих результатів розгляду справи до її завершення.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшла висновку, що заява судді ОСОБА_4 про самовідвід має бути задоволена.

З огляду на наведене, керуючись ст. ст. 76, 80, 81 КПК, суддя, -

УХВАЛИВ:
Задовольнити заяву про самовідвід судді ОСОБА_4 в справі по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.

Передати справу № 278/248/17 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу в порядку ст. 35 КПК.

Ухвала оскарженню не підлягає й набирає законної сили одразу після її проголошення.

Учасники судового засідання мають право отримати копію ухвали в суді.

Суддя ОСОБА_1