Дата документу 18.01.2018 Справа № 554/9077/17
Провадження № 1-кс/554/727/2018

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2018 року м. Полтава
В С Т А Н О В И В:
Згідно з умовами договору зберігання № 20/06/17 від 20.06.2017 трубна продукція та інше майно передавалось ТОВ «УПСК Діамент» строком на один місяць з моменту отримання майна. Яке в послідуючому зберігало на складських приміщеннях, які розміщуються на об`єкті родовища Сахалінського.
Станом на 26.09.2017 року ТОВ «ДТЗ» не відомо місцезнаходження вказаного майна та не має можливості на його повернення, а також виконання інших договірних зобов`язань.
Вищевказане майно було ввірене службовим особам ТОВ «УПСК Діамент», які в послідуючому умови договору не виконали, ввірене майно, яке було передано на зберігання привласнили, спричинивши ТОВ «Дніпровський трубний завод» матеріальної шкоди на загальну суму 9995495 гривень.
На обґрунтування доводів клопотання слідчий посилається на пояснення допитаного як свідка ОСОБА_5 , фінансово-бухгалтерські документи підприємств та матеріали кримінального провадження у їх сукупності.
На підставі викладеного слідчий вважає, що оскільки, ТОВ «УПСК Діамент» не виконав свої зобов`язання по договору зберігання № 20/06/17 від 20.06.17, а саме: не повернув майно в обумовлений договором строк, службові особи ТОВ «УПСК ДІАМЕНТ» вчинили привласнення та розтрату чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало у її віданні.
Встановлено, що ТОВ «УПСК Діамент» (РНОКПП 37710195), згідно даних Головного управління ДФС у Полтавській області має відкритий у Філії ПОЛТАВСЬКЕ ОБЛАСНЕ УПРАВЛІННЯ ПАТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» ( Філія-Полтавське обласне управління АТ «Ощадбанк» ) (МФО 331467), який знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Соборності, 63а рахунок за № НОМЕР_1 , відкритий 11.10.2016, валюта рахунку: 980-українська гривня.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, а також забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Беручи до уваги викладене, з метою стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, а також повноти, всебічності та неупередженого розслідування кримінального провадження, слідчий вважав необхідним накласти арешт (заборону на використання, розпорядження) вищевказаного майна.
В судовому засіданні слідчий підтримала заявлене клопотання, просила задовольнити. Пояснила, що підозрюваного у справі немає, але поданий потерпілим цивільний позов, розмір якого обґрунтований, оскільки в справі проводиться економічна експертиза.
Представник власника майна - захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання, оскільки клопотання є необґрунтованим, безпідставним. Вказала, що між цими підприємствами наявні лише господарські відносини, розмір цивільного позову необґрунтований, немає висновків експертиз, розмір збитків не встановлений, справа знаходиться в господарському суді і вона ще не розглянута.
Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали клопотання встановив наступне.
Факт передачі вищевказаного майна на відповідальне зберігання підтверджується актами, специфікаціями та актами приймання-передачі на загальну суму 9995495 гривень.
Таким чином, вбачається, що вищевказане майно було ввірено службовим особам ТОВ «УПСК Діамент» згідно договірних відносин. Однак місцезнаходження вказаного майна на даний час невідоме, чим спричинено ТОВ «Дніпровський трубний завод» матеріальної шкоди на загальну суму 9995495 гривень.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з п.4 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
У даному випадку згідно витягу з ЄРДР внесені відомості із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України, та за фабулою службові особи ТОВ «УПСК Діамент» вчинили розтрату ввіреного майна.
Слідчий у клопотанні зазначає, що на кошти, які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «УПСК Діамент» необхідно накласти арешт, оскільки заявлений цивільний позов та з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. Однак достатніх доказів в обґрунтування зазначеного твердження та наявності підстав для арешту майна слідчим до суду не надано.
Судом встановлено, що обґрунтованої підозри у вчиненні певною особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, а саме за ч.4 ст.191 КК України у даному кримінальному провадженні не повідомлено, та у матеріалах клопотання не міститься.
Крім того, враховуючи мету арешту майна, а саме забезпечення відшкодування шкоди та пред`явленого цивільного позову, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, має бути співмірною з розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та має узгоджуватись із санкцією статті, яка передбачає покарання за злочин, у вчиненні якого підозрюється чи обвинувачується особа.
Натомість, слідчим у клопотанні висунуто вимогу про накладення арешту грошові кошти, які належні ТОВ «УПСК Діамент», що не відповідає положенням кримінального процесуального законодавства у контексті співмірності із завданими збитками.
Положеннями ч.1 ст.173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Не допускається арешт майна/коштів банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, а також майна/коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Крім того, згідно з ч.2 вказаної статті при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Таким чином, враховуючи викладене, достатніх підстав вважати, що майно на розрахункових рахунках відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України Кодексу в ході розгляду клопотання не встановлено.
Крім того, як зазначено вище про підозру у вчиненні кримінального правопорушення на час розгляду клопотання жодній особі не повідомлено, між тим, власником рахунків є не фізична особа, а юридична особа ТОВ «УПСК Діамент», яка несе зобов`язання перед державою, а також іншими фізичними та юридичними особами. Крім того, з даних рахунків можуть здійснюватись виплати на оплату праці тощо, що може призвести до обмеження законних прав та викликати наслідки, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про арешт майна є на теперішній час передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 98, 170, 172, 173, 376 КПК України, слідчий суддя
У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1