АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/385/17 Номер провадження 11-кп/786/413/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
за участі
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.02.2017 року

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою частково задоволено клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 та замінено ОСОБА_7 , засудженому вироком Апеляційного суду Сумської області від 11.06.2009 року. за ч.3 ст.28, ч.2 ст. 15, п.п.5,9,12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.189, ч.5 ст. 186, ч.3 ст. 146, ст.70 КК України на 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, невідбуту частину покаранян у виді позбавлення волі більш м`яким у вигляді обмеження волі на строк 7 місяців 25 днів.

Ухвалюючи таке рішення, суд послався на те, що ОСОБА_7 будучи засудженим за вчинення особливо тяжкого та тяжких злочинів, став на шлях виправлення, але не в повній мірі довів своє виправлення, у зв`язку з чим суд першої інстанції прийшов до висновку, що невідбуту засудженим частину покарання необхідно замінити на більш м`яку, але пов`язану з подальшим контролем над поведінкою та роботою засудженого з боку пенітенціарних органів до повного виправлення засудженого.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 прохає ухвалу суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 скасувати та застосувати до засудженого ОСОБА_9 більш м`яке покарання у вигляді виправних робіт з відрахуванням щомісячно суми заробітку 10 відсотків в дохід держави.
В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що засуджений ОСОБА_9 за місцем відбування покарання характеризується позитивно, дотримується порядку відбування покарання, правил внутрішнього трудового розпорядку та має заохочення.
У своїй апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 прохає ухвалу суду першої інстанції щодо нього скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання захисника ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді виправних робіт у ТОВ «НВП Технотерра» з відрахуванням щомісячно суми заробітку 10 відсотків в дохід держави.
На підтвердження необхідності заміни покарання засуджений зазначає, що за період відбування покарання мав стягнення, проте виправив свою поведінку, за що до нього було застосовано заохочення у виді переведення до колонії середнього рівня безпеки, останні 8 місяців працевлаштований та має заохочення, а тому вважає себе таким, що став на шлях виправлення та заслуговує істотного пом`якшення відбутої частини покарання.
Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, засуджений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення проти задоволення апеляційних скарг прокурора ОСОБА_6 , дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно ч.3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Отже, відбуття певної частини покарання є лише формальною умовою умовно-дострокового звільнення. Фактичною або матеріальною обов`язковою підставою є доведеність виправлення засудженого - поведінка ув`язненого в місцях позбавлення волі та його ставлення до праці.
Як видно із матеріалів провадження ОСОБА_7 , будучи засудженим вироком Апеляційного суду Сумської області від 11.06.2009 року за ч.3 ст.28, ч.2 ст. 15, п.п.5,9,12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.189, ч.5 ст. 186, ч.3 ст. 146, ст.70 КК України на 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна та відбуває покарання у Кременчуцькій виправній колонії №69, куди прибув 18 січня 2016 року.

За період відбуття покарання у виправних колоніях засуджений ОСОБА_7 характеризується вцілому посередньо, на початку строку відбування покарання неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, у тому числі і за грубе порушення порядку відбування покарання (ст.133КВК України) та мав заохочення.
Така поведінка засудженого ОСОБА_7 свідчить про те, що він став на шлях виправлення, але не в повній мірі довів своє виправлення, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про можливість заміни засудженому ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке з постійним контролем над роботою та поведінкою засудженого з боку органів пробації до повного виправлення засудженого.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо можливості заміни невібутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі.
Крім того, як вбачається зі змісту повідомлення Державної установи «Кременчуцька виправна колонія (№69)» від 02.11.2017 року ОСОБА_7 10.10.2017 року був звільнений по кінцю строку покарання.
За таких обставин апеляційні скарги не підлягають до задоволення.
Керуючись статтями 404, 407, 418 КПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та в його інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.02.2017 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12