Дата документу Справа № 331/7010/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 331/7010/17 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/778/1317/17 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянула 06 грудня 2017року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000092.
Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором, звернувся до суду з клопотанням у кримінальному провадженні № 0000092 від 12 липня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України про арешт майна. У вказаному кримінальному провадженні про підозру повідомлено ОСОБА_8 .
Клопотання вмотивоване тим, що вилучені під час обшуку 09 жовтня 2017 року за місцем проживання ОСОБА_8 грошові кошти, засоби звязку, печатка та інші речі, мають доказове значення у кримінальному провадженні.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2017 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_8 .
Приймаючи таке рішення слідчий суддя послався на те, що з матеріалів, наданих до клопотання вбачається, що стороною кримінального провадження відповідно до ч.2 ст.173 КПК України доведено наявність правових підстав для накладення арешту на тимчасове вилучене майно в ході проведення обшуку, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Також, зазначено, що санкція інкримінованого ОСОБА_8 злочину передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, що є окремою підставою для задоволення клопотання.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою зобов`язати процесуального прокурора повернути частину вилучених 09.10.2017 року в ході обшуку в квартирі за місцем мешкання ОСОБА_8 речей. Звертає увагу, що жодних доказів того, що вилучені грошові кошти, речі та документи є речовими доказами, матеріали клопотання слідчого не містять. Крім того, вилучені грошові кошти належать дружині підозрюваного - ОСОБА_10 . Вважає, що суддя при вирішенні ухвали вийшла за межі клопотання слідчого, так як в клопотанні слідчого не вказана така підстава для накладення арешту, як можлива конфіскація майна. Також судом було порушено право ОСОБА_8 на захист та норми ст. 22 КПК України, оскільки справу розглянуто без участі ОСОБА_8 та його захисника.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_8 та його адвоката, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який просив залишити ухвалу слідчого судді без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження за доводами апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

За змістом п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступень втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, для забезпечення цивільного позову, можливої конфіскації майна, тощо.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2017 року надано дозвіл на проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 з метою фіксації та відшукання грошових коштів здобутих злочинним шляхом, банківських карток, на які можливо здійснюється фактичне переведення грошових коштів здобутих злочинним шляхом, засобів стільникового зв`язку, електронно-обчислювальної техніки і інших електронних носіїв інформації, через які здійснюється протиправна діяльність.
В ході обшуку, який проводився 09 жовтня 2017 на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 20017 року, за місцем проживання ОСОБА_8 було виявлено та вилучено наступні речі та документи:
-Сім картка оператора мобільного зв`язку «МТС»;
-Мобільний телефон «Nokia» сріблястого кольору;
-Сім картка оператора мобільного зв`язку «Київстар»
-Нетбук «ACER», s/n НОМЕР_1 ;
-Закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_11 № НОМЕР_2 ;
-Купюри номіналом 100 доларів США з наступними серіям та номерами: LF30639302H, LF72966663F, LB71163949G, LF22384722A, KB21000392Q, HB90241044G, HC11163399B, FF98806799B;
-Купюри номіналом 50 доларів США з наступними серіям та номерами: JB61883546A, IG10694577A, JB93965348B, EB18996347A, AB51951323D;
-Купюри номіналом 20 доларів США з наступними серіям та номерами: MA20190742B, MB09280148J;
-Купюри номіналом 10 доларів США з наступними серіям та номерами: JG00385279*, JB44387417A, MB44136447D, DF65102514A
-Купюри номіналом 1 долар США з наступними серіям та номерами: A56434748D, H21473990B, H45933713B, A78276995C, B38985283E, E29856796D, B31551246I, E12515514F, B95461168C, F53666415D, E54591576E, L02899712P,D01753419A;
-Грошові кошти у національній валюти у кількості 5000 грн., 25 купюр, номіналом 200 грн. кожна.
-Мобільний телефон «Nokia» чорного кольору;
-Мобільний телефон «Nokia» сріблястого кольору IMEI НОМЕР_3
-Сім картка оператора мобільного зв`язку «Life»;
-Карта пам`яті «Olimpus» 16mb;
-Ноутбук «Toshiba» s/n 472090601PU;
-Аркуш паперу білого кольору з рукописними написами:
-Мобільний телефон «Nokia» чорного кольору IMEI НОМЕР_4 ;
-Печатка «Запорізька митниця; Відділ митної вартості та номенклатури; митну вартість перевірено; інспектор; начальник відділу»
-Блокнот коричневого кольору;
-Предмет схожий на камінь прозорого кольору;
-Аркуш паперу з написом «General Declaration»
-Ноутбук «Asus» s/n 89NOAS503592398
За матеріалами провадження та за поясненнями прокурора, відшукана при вказаному обшуку купюра номіналом 100 доларів США серії FF 98806799В є предметом даного злочину та визначена в ухвалі слідчого судді від 29 вересня 2017 року про надання дозволу на проведення обшуку, тому колегія суддів вважає накладення арешту на дану купюру зайвим, оскільки зазначена купюра відповідає визначеному ст. 98 КПК України критерію речового доказу та, за наявності вказаного рішення суду і відповідно до положень ч. 7 ст. 236 КПК України, не вимагається накладення арешту на майно, стосовно якого ухвалою про надання дозволу на обшук наданий дозвіл і на вилучення.
Питання про збереження речового доказу, який набув цього статусу вирішується відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Судова колегія звертає увагу на зміст клопотання слідчого про арешт майна, в якому єдиною підставою на арешт переліченого майна є необхідність його збереження, як речового доказу, за положеннями ст. 170 КПК України.
Разом з тим, майно має відповідати критеріям речового доказу відповідно до ст.98 КПК України, яке безумовно повинно мати відношення до кримінального провадження.
Натомість зміст клопотання слідчого не містить відомостей, що вилучені речі, окрім купюри номіналом 100 доларів США серії FF 98806799В, відповідають критеріям речового доказу даного кримінального провадження і мають відношення до фактичних обставин в рамках вказаного провадження.
Вилучені речі, за поясненнями прокурора у апеляційній інстанції, не є речовими доказами, а арешт на них накладено з підстав їх конфіскації, як виду покарання. Однак колегія суддів з цього питання вважає за необхідне зазначити, що визначивши підставою для переліченого майна, як його можливу конфіскацію, слідчий суддя вийшов за межі клопотання слідчого, оскільки за його змістом встановлена відсутність такої правової підстави для накладення арешту на саме це майно та єдиною підставою для накладення арешту на дані речі у клопотанні слідчий зазначив - збереження речових доказів.
Крім того, доводи адвоката про зобов`язання прокурора повернути частину вилучених речей не підлягає задоволенню, оскільки вказаний довід перебуває поза межами питань, визначених ст. 170 КПК України та має вирішуватися в порядку положень ст. 303 КПК України.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню.
Викладені обставини свідчать про однобічність, формальність і необєктивність судового розгляду, наслідком чого є скасування оскаржуваної ухвали та згідно до п. 2 ч.3 ст.407 КПК України постановлення нової ухвали.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000092 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого військової прокуратури Запорізького гарнізону лейтенанта юстиції ОСОБА_9 за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000092 від 12 липня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про арешт майна.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4