Дата документу Справа № 310/7502/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/803/17 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 310/7502/16-к Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст. 187 ч. 1 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

розглянула 14 вересня2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 січня 2017 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянська Запорізької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,
встановила:
За вироком суду 04 вересня 2016 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, знаходячись біля меблевого салону, розташованого на перехресті вул. Свободи та пр. Західного в м. Бердянську Запорізької області, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, побачив ОСОБА_9 , який розмовляв по мобільному телефону.

В цей час у ОСОБА_8 виник умисел на заволодіння майном ОСОБА_9 , тому з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_8 підібрав в руки з землі фрагмент цеглини, непомітно підійшов до ОСОБА_9 та, діючи умисно, з метою заволодіння належним ОСОБА_9 майном, використовуючи ефект раптовості, напав ззаду на ОСОБА_9 та, застосовуючи насильство, небезпечне для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, наніс ОСОБА_9 один удар цеглиною в життєво важливий орган голову, від якого потерпілий впав на землю, спричинивши йому відповідно до висновку експерта № 712 від 06.10.2016 року синець правого ока, рубець в правій надбрівній області, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відразу після цього ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння майном ОСОБА_9 , використовуючи свою фізичну силу, руками став утримувати ОСОБА_9 в положенні лежачи на землі. В процесі розбійного нападу ОСОБА_8 заволодів належним ОСОБА_9 майном, а саме: мобільним телефоном «Нокіа 200», з картою пам`яті, сім-картою мобільного оператора «МТС» та сім-картою мобільного оператора «Київстар», чоловічою сумкою «Книжний клуб», в якій знаходились грошові кошти в сумі 14 000 російських рублів, що за курсом НБУ еквівалентно 6 000 гривень, та документи на ім`я потерпілого.

Утримуючи при собі майно потерпілого, ОСОБА_8 залишив місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 6 420 гривень.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 187 КК України до п`яти років позбавлення волі.
Строк відбування покарання постановлено рахувати з 05.09.2016 року, в який на підставі ст. 72 КК України зарахований строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишений без змін у виді тримання під вартою.

Постановлено стягнути зі ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення експертиз на загальну суму 3 969, 3 грн.

Вирішена доля речових доказів на підставі ст. 100 КПК України.
У вироку також зазначено, що ОСОБА_8 раніше судимий:

- 19.11.2008 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців;

- 04.03.2009 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі; звільнений 25.02.2012 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 6 днів;

- 19.08.2014 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки; 29.08.2016 року звільнений від покарання.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 січня 2017 року та постановити виправдувальний вирок, посилаючись на те, що він не вчиняв інкримінованого йому злочину, а його покази є послідовними та правдивими з самого початку.

Апелянт вважає, що суд не взяв до уваги те, що потерпілий був у нетверезому стані та мало, що міг пам`ятати про скоєне щодо нього, потерпілого він не бив та не нападав на нього з метою забрати майно, потерпілий сам напав на нього, а у ході боротьби, останній впав, вдарився об асфальт та падаючи, вимазав його своєю кров`ю.

Також зазначив, що сумку він побачив дорогою додому та забрав її, а вдома побачив в ній речі, про які повідомляв органу досудового розслідування.

Крім того, на думку обвинуваченого, суд не звернув уваги на те, що відсутність крові на сумці, підтверджує обставини того, що потерпілий, будучи п`яним, залишив сумку біля огорожі школи, а потім напав і на нього.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, вислухавши позицію адвоката на підтримку доводів та вимог апеляційної скарги обвинуваченого, прокурора, який заперечував вимогам скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.
Відповідно до норм, передбачених ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Стосовно доводів обвинуваченого щодо невідповідності висновків суду про його винуватість у інкримінованому злочині судова колегія виходить із наявних у провадженні доказів.

В судовому засіданні ОСОБА_8 не визнав себе винним за інкримінованим йому обвинуваченням та стверджував, що він не нападав на потерпілого ОСОБА_10 з метою заволодіння його майном, а сумку потерпілого він знайшов та присвоїв, залишивши собі її вміст.

Натомість, доводи обвинуваченого колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що суперечать встановленим і перевіреним безпосередньо в судовому засіданні доказам.
Висновок про винуватість ОСОБА_8 у інкримінованому діянні, вчиненому за обставин, викладених у вироку, суд обґрунтував сукупністю безпосередньо розглянутих у судовому засіданні доказів, які з додержанням установленого кримінальним процесуальним законом порядку дослідив та належно оцінив.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого не викликають сумнівів у правильності судового рішення та одночасно спростовуються зібраними у провадженні доказами.
Зокрема, з показів потерпілого ОСОБА_9 слідує, що останній 04.09.2016 року приблизно з 19.00 год. спілкувався із обвинуваченим деякий час у кафе, а потім приблизно о 21.00 год. розійшлись. Надалі, відійшовши від кафе та розташувавшись на сходах меблевого салону з метою здійснення розмови по телефону, почув за спиною кроки, озирнувшись, побачив, що ОСОБА_8 наносить йому удар цеглиною по голові, намагався ухилитись, але отримав удар справа в області брови, від чого упав, захищаючись рукою вибив цеглу у нападника, який зірвав у нього з плеча сумку та втік. Зі слів потерпілого, в сумці знаходились його особисті документи, барсетка, в якій був телефон «Нокіа» білого кольору з двома СІМ картками загальною вартістю 420 грн., та 14 000 рублів РФ, з яких 2000 були в окремому відділі. ОСОБА_9 пояснив суду, що після нападу він повернувся до кафе, де повідомив, що на нього напав чоловік, з яким він спілкувався в приміщенні кафе, хтось викликав працівників поліції, його відвезли до лікарні, а через деякий час йому повернули особисті документи, телефон «Нокіа» без сім-карток, рублі РФ не повернули.

Потерпілий суду повідомив, що під час огляду місця події він показав працівникам поліції, де на нього напав обвинувачений, там виявили плями крові на плитковому покритті, та половину цеглини з плямами крові.

За відомостями протоколу огляду місця події від 05.09.16 р. на частині місцевості, розташованої біля меблевого салону по пр. Східному в м. Бердянську Запорізької області, на плитковому покритті виявлені плями бурого кольору, пів-цеглини червоного кольору з плямами бурого кольору (а.с. 82-87).

Відповідно висновку експерта № 712 від 06.10.16 р. потерпілому ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у виді синця правого ока, забійної рани правої надбрівної дуги голови, які утворились від травматичної дії тупого предмета при обставинах, зазначених потерпілим, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.с. 171-172).

Свідок ОСОБА_11 , працюючий у кафе «Вечерний дворик» в м. Бердянську підтвердив факт спілкування 04.09.16 р. в вечірній час ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які згодом розійшлись, а через деякий час ОСОБА_9 повернувся з працівниками поліції, повідомив, що на нього напав той чоловік, з яким він спілкувався в кафе, розбив йому голову, забрав сумку.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що в ніч на 05.09.16 р. до нього біля Центрального ринку в м. Бердянську підійшов ОСОБА_8 та попрохав обміняти на гривні 2000 рублів РФ, що він і зробив.

Досліджені протоколи свідчать про впізнання даними свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.118-126).

Під час огляду 05.09.16 р. приміщення за місцем мешкання ОСОБА_8 в АДРЕСА_3 виявлено та вилучено пластикову теку з особистими документами на ім`я ОСОБА_9 та належний йому мобільний телефон «Нокіа» білого кольору, одяг ОСОБА_8 (футболку, джинси) зі слідами бурого кольору (а.с. 95-108).

Згідно висновку експертів № 534 від 06.10.16 р. (а.с. 128-129), № 1986 від 22.09.16 р. (а.с. 141-143), № 258 від 28.10.16 р. (а.с. 147-152) на дослідженому фрагменті цегли, на футболці та джинсах ОСОБА_8 виявлено кров потерпілого ОСОБА_9 .

Винуватість ОСОБА_8 підтверджена також витягом з реєстру кримінальних проваджень, дослідженими в судовому засіданні постановами про долучення до справи речових доказів, протоколом впізнання потерпілим ОСОБА_8 , як особи, що здійснила на нього розбійний напад за повідомлених обставин (а.с.114-117), протоколом слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_9 , в ході якого останній повідомив про обставини здійснення відносно нього 04.09.2016 року ОСОБА_8 розбійного нападу, що узгоджуються із показами потерпілого при судовому розгляді (а.с.159-170).

Доводи обвинуваченого про відсутність слідів крові на сумці потерпілого не слугує твердженням непричетності ОСОБА_8 до скоєння злочину відносно ОСОБА_9 , а інші приведені докази є достатніми для переконливого висновку про винність обвинуваченого у вчиненні розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_9 .

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтував вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які були підтверджені доказами, належним чином дослідженими під час судового розгляду та оцінені, у сукупності, відповідно до ст. 94 КПК України.
За наведених обставин районний суд цілком обґрунтовано критично оцінив твердження обвинуваченого про непричетність до вчинення інкримінованого йому злочину.

Колегія суддів вважає доведеною вину ОСОБА_8 за інкримінованим йому обвинуваченням у повному обсязі, вірною кваліфікацію його дій за ч.1 ст.187 КК України як напад на потерпілого з метою заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення ОСОБА_8 покарання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст.ст.65-67 КК України обрав йому покарання, яке в достатній мірі відповідає ступеню тяжкості вчиненого, даним про особу обвинуваченого.
При цьому врахував вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, наявність обтяжуючих покарання обставин та відсутність обставин, що пом`якшують покарання, характеризуючі дані про особу обвинуваченого, який хоча і задовільно характеризується за місцем проживання, але раніше неодноразово судимий.
За сукупністю наведених обставин призначене судом першої інстанції покарання являтиметься виваженим щодо приведених вище обставин та наслідків вчиненого, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів, відповідатиме вимогам ч. 2 ст. 50 КК України.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 січня 2017 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.1 ст. 187 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, касаційна скарга на неї може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4