У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 300/411/17

Провадження №1-кп/300/15/2018

26.03.2018 смт.Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області в особі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Абранка, Воловецького району, Закарпатської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с. Абранка, Воловецького району, Закарпатської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 18.04.2017 року близько 19 години 00 хвилин, перебуваючи біля АВС «Росинка», що розташоване за адресою с. Абранка, вул. Центральна, 121, Воловецького району умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, на грунті особистих неприязних відносин наніс ОСОБА_7 один удар ногою у праве плече, чим спричинив йому тілесне ушкодження у вигляді синця правого плеча.
Продовжуючи свою протиправну поведінку, ОСОБА_5 та його син ОСОБА_6 , який близько 19 год. 05 хв. приєднався до конфлікту на стороні батька, нанесли ще кілька ударів руками та обутими ногами по тілу ОСОБА_7 , від яких останній упав на землю.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №116 від 04.05.2017 року, проведеної експертами Міжгірсько-Воловецького міжрайонного відділення СМЕ, заподіяні ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синця правого плеча кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

ОСОБА_6 18.04.2017 року, близько 19 години 05 хвилин, вибігши з приміщення АВС «Росинка», що розташоване за адресою с. Абранка, вул. Центральна, 121, Воловецького району, втрутився у конфлікт, який виник між його батьком ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_7 , підбіг до останнього, та, разом з своїм батьком ОСОБА_5 умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, безпричинно нанесли кілька ударів руками та обутими ногами по тілу ОСОБА_7 , від яких він упав на землю.

При цьому, ОСОБА_6 наніс ОСОБА_7 один удар рукою стиснутою в кулак в область правого ока, у результаті чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді синця обличчя, а також декілька ударів рукою стиснутою в кулак в область нижньої частини обличчя потерпілого ОСОБА_7 , чим заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді кровопідтьоку нижньої губи та рани верхньої губи.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №116 від 04.05.2017 року, проведеної експертами Міжгірсько-Воловецького міжрайонного відділення СМЕ заподіяні ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: синця обличчя, рани верхньої губи, кровопідтьоку нижньої губи кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст. 296 КК України - як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб.

Зазначено, що особлива зухвалість ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проявилася в умисних діях, що грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, які спричинили припинення роботи АВС «Росинка», а також заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у нанесенні потерпілому тілесних ушкоджень визнав повністю, щиро розкаявся. Пояснив суду, що дійсно 18.04.2017 року близько 19-00 години зайшов до магазину "Росинка" у с.Абранка Воловецького району. Потерпілий ОСОБА_7 штовхнув його на сходах закладу, оскільки між ними давно існують неприязні відносини, у результаті чого обвинувачений впав та потягнув за собою ОСОБА_8 . Розпочалась штовханина, в ході якої обвинувачений наніс декілька ударів потерпілому. Ствердив, що його дії не спричинили припинення роботи магазину, оскільки відбувались за його межами. Умислу на порушення громадського порядку у нього не було. З потерпілим примирився, завдану шкоду відшкодував.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у нанесенні потерпілому тілесних ушкоджень визнав повністю, щиро розкаявся. Пояснив суду, що 18.04.2017 року близько 19-00 години перебував у магазині "Росинка" у с.Абранка Воловецького району. Вийшовши на вулицю, побачив, що батько ОСОБА_5 має сутичку з ОСОБА_7 . Він підійшов до них та почав розбороняти, в процесі наніс декілька ударів потерпілому. З ОСОБА_7 примирився, завдану шкоду відшкодував. Хуліганські дії не вчиняв, громадський порядок не порушував.

Окрім визнання обвинуваченими своєї вини, їх винуватість у спричиненні потерпілому тілесних ушкоджень підтверджується наступними доказами, перевіреними в судовому засіданні, а саме:

-показами потерпілого ОСОБА_7 , який ствердив, що 18.04.2017 року близько 19-00 години перебував у магазині "Росинка" у с.Абранка Воловецького району. У час, коли він вийшов на вулицу, до нього підійшов ОСОБА_5 , почав чіплятися, ображати, штовхати та наносити удари. До батька приєднався ОСОБА_6 , який наніс потерпілому удар кулаком в око, від якого той присів, а обвинувачені продовжили наносити ОСОБА_7 удари ногами по різних частинах тіла, поки ОСОБА_9 не припинив бійку. Зазначив, що на даний час з обвинуваченими примирився, претензій до них ні матеріального, ні морального характеру не має, від підтримання обвинувачення відмовляється. Не заперечив того факту, що раніше мав конфлікт з ОСОБА_5 ;

-показами свідка ОСОБА_10 , який підтвердив факт нанесення обвинуваченим ОСОБА_6 удару кулаком в око потерпілого ОСОБА_7 , а також нанесення обома обвинуваченими ударів нонами по тілу потерпілго;

- аналогічними показами свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ;

- показами свідка ОСОБА_13 , який очевидцем бійки не був, бачив як ОСОБА_5 та ОСОБА_6 сідали у свій автомобіль та від`їжджали від магазину "Росинка", а потерпілий ОСОБА_7 мав рани на обличчі та говорив, що їх нанесли ОСОБА_14 ;

-показами свідка ОСОБА_15 - продавця магазину "Росинка" у с.Абранка, яка зазначила, що бійку між обвинуваченими та потерпілим не бачила. Магазин було зачинено згідно графіку роботи даного закладу; сутичка між Понзелями та ОСОБА_7 не вплинула на його роботу;

-показами свідка ОСОБА_16 , який пояснив, що він є власником магазину "Росинка", розташованому у с.Абранка Воловецького району. Про бійку, що мала місце 18.04.2017 року йому нічого не відомо, зі слів продавця ОСОБА_15 18.04.2017 року його магазин припинив діяльність згідно графіку роботи;

- висновком експерта №116 від 04.05.2017 року судово-медичної експертизи, проведеної експертами Міжгірсько-Воловецького міжрайонного відділення СМЕ, відповідно до якого на момент судово- медичного обстеження гр. ОСОБА_7 у нього було виявлено тілесні ушкодження у вигляді синця обличчя, рани верхньої губи, кровопідтьоку нижньої губи, синця правого плеча та саден правого ліктьового суглобу, правого передпліччя та спини; вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів по механізму удар/тертя, за своїм характером могли виникнути при обставинах та в строки вказані потерпілим та у постанові - 18.04.2017 року і кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Враховуючи характер, локалізацію наявних тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 не міг спричинити собі при падінні з висоти власного зросту за винятком правого ліктьового суглобу, не виключно саден правого передпліччя та саден спини справа (а.с.21-23).

Зазначені докази сумнівів у їх достовірності не викликали, викладені у них відомості є такими, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Кожний із зазначених доказів визнається і оцінюється судом як належний та допустимий, а всі вони у сукупності, - достатніми та взаємопов`язаними для прийняття процесуального рішення.

Заслухавши всі показання, дослідивши докази, суд вважає, що пред`явлене обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч.2 ст.296 КК України як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб- не доведене.

У кримінальному провадженні відсутні докази, не здобуті вони і під час судового слідства, які б вказували на те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили умисні дії, спрямовані саме на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Суб`єктивна сторона хуліганства характеризується умисною виною і мотивами явної неповаги до суспільства.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є усвідомлене вчинення особою діяння з мотиву явної неповаги до суспільства. Це завжди злочин вчинений з прямим умислом. Такі суб`єктивні ознаки як мотив вчинення злочину та спрямованість умислу є основними критеріями, що відрізняють хуліганство від суміжних злочинів, про що вказано і в роз`ясненнях, що містяться у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» від 22 грудня 2006 року №10.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Стороною обвинувачення не надано доказів наявності умислу у обвинувачених на порушення громадського порядку.

Судом встановлено, що конфлікт між обвинуваченими і потерпілим виник раптово на ґрунті неприязних відносин, тому суд не може сприйняти це як хуліганський мотив.

Припинення роботи закладу -АВС «Росинка» через дії обвинувачених не відбулось, що підтвердили вищезазначені свідки, обвинувачені та потерпілий.

Суд належним чином проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, дійшов висновку про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_5 з ст..296 ч.2 КК України на ч.1 ст.125 КК України - як умисне легке тілесне ушкодження без короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Також суд дійшов висновку про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_6 з ст.296 ч.2 КК України на ч.1 ст.125 КК України - як умисне легке тілесне ушкодження без короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Під час судового засідання потерпілий ОСОБА_7 звернувся до суду з письмовою заявою про відмову від обвинувачення в кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не заперечили проти закриття кримінального провадження про їх обвинувачення.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, дійшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, а кримінальне провадження закриттю з наступних підстав.

Як слідує з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.04.2017 року, ОСОБА_7 звернувся до правоохоронного органу з приводу заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та ОСОБА_6 18.04.2017 року (а.с.8).

Пунктом сьомим частини першої статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо: потерпілий у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Пунктом першим частини першої статті 477 КПК України передбачено, що кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема, частиною першою статті 125 КК України.

Згідно з ч.6 ст.284 КПК України, якщо обставини, передбачені п.7 ч.1 цієї статті, виявляються під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

З урахуванням наведеного, враховуючи, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 скоїли кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України у кримінальному провадженні, що здійснюється у формі приватного обвинувачення, відмова потерпілого ОСОБА_7 від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Речових доказів немає.

Керуючись ст.ст. п.7 ч.1 ст. 284, п.1 ч.1 ст. 477, ст.ст.337, 371, 372 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України закрити у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_7 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Воловецький районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1