Справа № 521/5093/18
Номер провадження:1-кс/521/1841/18
УХВАЛА

27.03.2018 року

Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши клопотання слідчого СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 , про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0001362 від 06.03.2013 року, за ознаками кримінального злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:
З клопотання вбачається, до Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області надійшла заява ОСОБА_5 , про те, що ОСОБА_6 шахрайським шляхом заволоділа квартирою АДРЕСА_1 .
За даним фактом розпочате досудове розслідування, про що до ЄРДР 06.03.2013 внесено відповідні відомості про вчинення кримінального правопоршення за номером 0001362.
В ході допиту проведення досудового слідства встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1 до 2009, мешкав ОСОБА_7 , який помер у 2009 році. Після смерті якого, власником квартири розташованої за вищевказаною адресою стала ОСОБА_6 .
В ході проведення досудового слідства була допитана в якості свідка ОСОБА_8 , яка у своїх свідченнях зазначила, що в 2011, до її чоловіка ОСОБА_9 звернулась його знайома ОСОБА_10 , яка просила у судовому засіданні підтвердити факт сумісного проживання та сумісного ведення господарства з ОСОБА_7 , який до 2009 мешкав у квартирі АДРЕСА_2 , на що остання погодилась, після чого ОСОБА_10 написала письмову заяву, в якій зазначила факт сумісного проживання з ОСОБА_7 яку в подальшому надала до Малиновського районного суду м. Одеси.
Разом з тим, в день судового засідання ОСОБА_8 прийшла до Малиновського районного суду м. Одеси, де в судовому засіданні підтвердила факт сумісного проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_6 отримала право власності на квартиру розташовану за вищевказаною адресою.
Крім того, під час розслідування кримінального провадження оперативному підрозділу УЗЕ в Одеській області ДЗЕ в Одеській області, в порядку ст. 40 КПК України було надано доручення щодо встановлення фактичного місцезнаходження ОСОБА_6 та осіб, які можуть бути причетними до скоєння вищезазначеного кримінального правопорушення.
Також досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 разом з громадянином ОСОБА_11 , шахрайським шляхом заволоділи квартирою АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_12 .
В ході допиту ОСОБА_12 , було встановлено, що в 1989 році на підставі рішення виконавчого комітету Малиновської районної ради народних депутатів УРСР №29 від 29.01.1989 ОСОБА_12 було надано квартиру АДРЕСА_3 , на сьогоднішній день Фонтанська дорога, загальною площею 36,5 кв.м.
Разом з тим, в ході допиту ОСОБА_12 повідомив, що в лютому 2018 року йому стало відомо, що квартира АДРЕСА_3 , в якій він мешкає з 1989 року по теперішній час на праві власності належить ОСОБА_11 .
Враховуючи вищезазначене, на теперішній час, у органів досудового розслідування виникла необхідність у забезпеченні заходів кримінального провадження, такого як накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_4 з метою уникнення розкрадання державного майна, його реалізації іншим особам, що в подальшому потягне за собою тривалий ланцюг оскаржуваних правочинів, та фактично унеможливить встановлення об`єктивної істини за кримінальним провадженням.
Прокурор підтримує клопотання в повному обсязі.

Вивчивши клопотання та матеріали додані до нього, вислухавши думку слідчого, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Стаття 170 КПК України регулює підстави для арешту майна, та зазначає яке саме майно може бути арештовано.

За змістом ст. 170 КПК України, арешт майна полягає у тимчасовому позбавленні підозрюваного, обвинуваченого можливості відчужувати, розпоряджатися та/або використовувати певне його майно.

Виходячи з положень ст. 170 ч. 2 арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та можливого цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна, оскільки без застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження не можливо виконати завдання кримінального провадження.

Керуючись ст. 132, 167, 168, 170, 172, 173, 175 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_3 .
Заборонити будь-яким способом розпоряджатись зазначеними об`єктами нерухомого майна, що передбачає заборону перетворення, знищення, відчуження, пошкодження майна на яке накладено арешт.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1