Справа № 405/5955/17

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" листопада 2017 р. м. Кропивницький
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кіровоград, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ч.1 ст. 286КК України, за участю прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
слідчий за погодженням із прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу особисте зобов`язання підозрюваному ОСОБА_4 .
Органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру про те, що він, ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24.05.2017 близько 23 години 20 хвилин, порушуючи вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) Рух транспортних засобів дозволяється км/год.) керуючи автомобілем Volkswagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві приватної власності, рухаючись в темну пору доби в населеному пункті зі швидкістю близько 110 км/год. по вул. Велика Перспективна, зі сторони вул. Віктора Чміленка в напрямку вул. Преображенської в м. Кропивницький, під час руху грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д) ПДР України (п. дорожнього руху та інших осіб не повинні для руху,загрожувати життю матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення руху зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом діямизагрози безпеці дорожнього руху), проявив особисту необережність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, в порушення П. 12.1 ПДР України (п.12.1 безпечної швидкості руху водій
повинен ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати свідомо перевищив дозволену швидкість руху в населеному пункті, чим позбавив себе можливості безпечно керувати транспортним засобом, щоб не наражати на небезпеку інших учасників дорожнього руху та вірно оцінювати дорожню обстановку.
У цей час на перехрестя вулиць Велика Перспективна та Гоголя з боку вулиці Пашутинська в місті Кропивницький виїхав автомобіль ВАЗ-2102, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , який побачивши автомобіль Volkswagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , який рухався зі швидкістю, яка перевищує дозволену зупинився на перехресті вказаних вулиць, не виїжджаючи на смугу руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_4 та чекаючи поки останній не здійснить проїзд перехрестя.
У свою чергу, ОСОБА_4 , рухаючись по вищевказаній ділянці дороги, допускаючи порушення встановлених швидкісних обмежень, наближаючись до перехрестя з вул. Гоголя, невірно відреагував на зміну дорожньої обстановки, яка полягала у виїзді на перехрестя вул. Великої Перспективної та вул. Гоголя іншого транспортного засобу, який зупинився на перехресті на зустрічній смузі руху відносно руху ОСОБА_4 , в порушення п. 10.1. ПДР України (п.10.1 Перед. перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху) без нагальної потреби змінив напрямок свого руху тим саме виїхав на зустрічну смугу руху де вже на перехресті допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ - 2102, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився в нерухомому стані. Після зіткнення автомобіль Volkswagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив наїзд на металевий стовп, на якому був закріплений світлофор для пішоходів, якого в подальшому вирвало з місця кріплення та відкинуло в напрямку руху пішохода Овіаве Вінсент - Еммануель Тімоті, який рухався по тротуарній доріжці в напрямку вул. Преображенській по лівій стороні. Після чого автомобіль Volkswagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_1 продовжив свій рух та допустив наїзд на дерево в наслідок чого перекинувся.
Всі вищевикладені невідповідні та протиправні дії водія ОСОБА_4 та порушення ним вимог п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д), 10.1, 12.1 та 12.4 ПДР України знаходяться в технічному причинному зв`язку з фактом зіткнення з автомобілем ВАЗ - 2102, реєстраційний номер НОМЕР_3 НОМЕР_4 , пі керуванням ОСОБА_9 та отримання тілесних ушкоджень пішоходом ОСОБА_10 .
У наслідок дорожньо-транспортної пригоди:
- пішохід Овіаве Вінсента - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 899 від 13.07.2017, отримав тілесні ушкодження у вигляді внутрішньосуглобного перелому медіального міжмищелковош пагорбу та зовнішнього мищелка лівої великоберцової кістки, відриву кісткового фрагменту головки малоберцової кістки; внутрішньо-суглобовий двухлодижечний перелому кісток лівої гомілки (малоберцовий- уламковий); Розриву дистального міжберцового синдесмоза. Підвивих стопи дозовні; садна верхніх та нижніх кінцівок, садна підборіддя, вказані тілесні ушкодження несуть ознаки СЕРЕДНЬОЇ тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоров`я.
24.07.2017 ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити, посилаючись на обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що викладені в клопотанні.
Захисник під час розгляду клопотання просив відмовити у задоволенні клопотання, вказавши, що матеріали клопотання не містять доказів на обґрунтування оголошеної підозри та заявлених ризиків, крім того, прокурором висловлюються загальні твердження, без належної правової аргументації.
Підозрюваний підтримав позицію захисника.
Заслухавши учасників та перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Згідно ч.1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються в порядку, передбаченому для норм національного законодавства.
Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР ратифікована Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод .
Таким чином, з моменту ратифікації Конвенції Держава Україна та її органи влади взяли на себе зобов`язання визнати юрисдикцію Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), керуватись його рішеннями та при вирішенні будь-якого питання діяти через призму визнання людини та її прав та свобод найвищою цінністю.
Як вбачається зі змісту клопотання про застосування запобіжного заходу та під час його розгляду, підставою для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язанняє наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, з тих підстав, що ОСОБА_4 офіційно не працює, не навчається, зареєстрований в іншій області (м. Полтава).
Встановлено, що 24.07.2017 року ОСОБА_4 повідомленно про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.
Разом з тим, з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання слідчий звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда 18.10.2017 року, тобто майже через три місяці після вручення ОСОБА_4 повідомлення про підозру.
21.09.2017 року прокурором відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_5 було прийнято рішення про відновлення досудового розслідування з тих підстав, що під час досудового розслідування слідчим не надавалась оцінка матеріалам наданим стороною захисту по обставинах ДТП, існує два висновки експертиз, які прямо суперечать один одному щодо винуватця ДТП.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.
Разом із цим, надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя враховує позицію Європейського Суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії», зокрема те, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.
Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення «Бекчиєв проти Молдови»). Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання (рішення ЄСПЛ «Сулаоя проти Естонії»).
Керуючись наведеним, суд враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , його соціальний статус, наявність у нього міцних соціальних та сімейних зв`язків, а також його репутацію та майновий стан.
Сукупність зазначених даних, за обставин недоведення прокурором в судовому засіданні будь-яких обставин, які б вказували на наявність реальних або можливих намірів ухилення ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду або реальних намірів вдатися до таких дій та інших обставин, визначених ч. 1 ст. 194 КПК України приводить до висновку про відсутність передбачених законом підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.
Крім того, слідчий суддя приймає до уваги позицію прокурора, який 21.09.2017 року прийняв рішення про відновлення досудового розслідування з тих підстав, що під час досудового розслідування слідчим не надавалась оцінка матеріалам наданим стороною захисту по обставинах ДТП, існує два висновки експертиз, які прямо суперечать один одному щодо винуватця ДТП, а тому на даний час органом досудового розслідування не наведені обставини, визначені ч.1 ст. 194 КПК України.
Враховуючи викладене, в задоволенні клопотання слідчого необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст. 176-196,369-372 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
відмовити у задоволенні клопотання заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу особисте зобов`язання ОСОБА_12 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя Ленінського
районного суду м. Кіровограда ОСОБА_13