САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 205/440/15-к
Провадження № 1-кп/206/97/18
У Х В А Л А
22.03.2018року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002806 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 8,9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 162, ч. 1 ст. 263, ч.3 ст. 296, ч.2 ст.342, ч. 1 ст. 345 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 162, ч. 3 ст. 296 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 3 ст. 296 КК України,
за участю
прокурора ОСОБА_10 ,
потерпілих ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
обвинувачених ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
захисників обвинувачених ОСОБА_14 ,
ОСОБА_15 ,

в с т а н о в и л а:

03 листопада 2017 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з Апеляційного суду Дніпропетровської області надійшли матеріали кримінального провадження після скасування ухвали про повернення обвинувального акту з матеріалами кримінального провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002806 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 8,9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 162, ч. 1 ст. 263, ч.3 ст. 296, ч.2 ст.342, ч. 1 ст. 345 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 162, ч. 3 ст. 296 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 3 ст. 296 КК України.
В судовому засіданні колегією суддів було поставлено на обговорення питання щодо продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .
Прокурор в судовому засіданні вважав за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в судовому засіданні підтримали думку прокурора.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_14 заперечував проти продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, просив змінити його на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти продовження запобіжного заходу, заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.
Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 поклалися на розсуд суду щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 .
Захисник ОСОБА_15 щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 та заявленого клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, поклався на розсуд суду .
Заслухавши думку прокурора, потерпілих, обвинувачених та захисників, вивчивши клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 , колегія суддів приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт слід відмовити.
Відповідно до ч. 3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Як вбачається з ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Під час розгляду питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.
Отже при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 колегія суддів враховує, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, міра покарання за яке передбачена у вигляді довічного позбавлення волі, знаючи про покарання обвинувачений може переховуватись від суду, впливати на потерпілих, свідків та інших обвинувачених, отже ризики, які виправдовують тримання його під вартою не зменшилися, з метою недопущення перешкоджання кримінальному провадженню, виконанню рішення суду, з урахуванням вимог ст. 183 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне продовжити запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_5 , а саме тримання під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 20 травня 2018 року.
Разом з тим, посилання обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_14 на те, що на даний час ризики зі сторони обвинуваченого ОСОБА_5 зникли, оскільки допитані всі потерпілі та свідки, колегією суддів не береться до уваги, так як є реальна наявність існування ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_5 .
Наразі колегія суддів вважає реальною наявність існування ризику переховування обвинуваченого від суду, передбачено п.1 ч.1 ст.177 КПК України, який не дозволяє застосувати альтернативні (інші) види запобіжних заходів, оскільки ступінь цього ризику, з урахуванням обставин висунутого обвинувачення і суворості покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 у разі доведеності його вини за вчинення умисного особливо тяжкого злочину, є достатнім для відмови в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому, аби уникнути його переховування від суду та унеможливлення подальшого розгляду кримінального провадження.
Також колегія суддів вважає за необхідне скористатися правом, наданим ч. 4 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, за змістом якої суд вправі не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_5 , пов`язане із застосуванням насильства, потягло загибель людини.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 197, 331, 372 Кримінального процесуального кодексу України, колегія судів
ПОСТАНОВИЛА :

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 20 травня 2018 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий, суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3