Справа № 357/2235/17
1-кп/357/532/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.12.2017 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4 , який одночасно є цивільним позивачем,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 , який одночасно є представником цивільного позивача

обвинуваченого ОСОБА_6 , який одночасно є цивільним відповідачем

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , який одночасно є цивільним відповідачем

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №2 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, судову справу за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України уродженця м. Біла Церква, Київської області, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має не утриманні одну неповнолітню дитину 2003 року народження, не працюючого, не військовозобов`язаного зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в:
4 листопада 2016 року приблизно о 14 годині 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи біля кафе «Пентагон», що по бульвару Олександрійському, в м. Білій Церкві, Київської області, на ґрунті тривалих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_4 , що склалися внаслідок самовільного розпорядження останнім грошовими коштами та майном, що залишилися після смерті батька, діючи з метою заподіяння тілесних ушкоджень, передбачаючи протиправний характер своїх дій та бажаючи при цьому настання відповідних наслідків у виді тілесних ушкоджень, умисно наніс своєму брату ОСОБА_4 удар в потилицю.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на завдання тілесних ушкоджень потерпілому, ОСОБА_6 умисно наніс ОСОБА_4 один удар кулаком лівої руки в праву частину обличчя та один удар кулаком правої руки в ліву вискову сторону голови, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, визнав частково, стверджуючи, що вчинення злочину було спровоковано самим потерпілим. Щодо обставин заподіяння тілесних ушкоджень зазначив, що потерпілий за тиждень до смерті батька за гроші, отримані батьком від продажу хати, купив собі квартиру зареєструвавши право власності на себе проігнорувавши батька та інших членів сім`ї. З цього приводу потерпілий намагався поговорити з обвинуваченим після поминального обіду, який справляли 04.11.2016 року приблизно о 13 годині в кафе «Пентагон» в м. Білій Церкві. Приблизно о 14 год. 30 хв. потерпілий підійшов до нього на вулиці та розпочав розмову з вищевказаного приводу з огляду на вищевказану ситуацію обвинувачений не стримався 2-3 рази вдарив долонею по обличчю потерпілого та залишивши його пішов назад у кафе, оскільки потерпілий продовжив словесно провокувати обвинуваченого то у приміщенні кафе на першому поверсі між ними знову виникла штовханина та він допускає, що міг 1-2 рази попасти руками в область голови. Заперечує, що під час другого конфлікту наносив удари кулаком. Стверджує, що з потерпілим неприязні відносини склались протягом останніх 3-4 років, та загострились після вчинку з продажем квартири батька. Цивільний позов визнає частково в частині відшкодування матеріальної шкоди на суму 1280 грн. 58 коп., що підтверджено доказами та не визнає в частині стягнення моральної шкоди.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України доведена наданими прокурором доказами у їх сукупності: показаннями потерпілого, свідків досліджених судом, документами - протоколами слідчих дій та процесуальними рішеннями з додатками у вигляді ілюстративних таблиць; висновками судових експертиз.

Допитаний судом потерпілий ОСОБА_4 дав показання, що 04.11.2016 року справлявся поминальний обід у зв`язку зі смертю батька, який розпочався о 13 годині. По закінченню коли проводив гостей на вулицю то зустрів там свого брата ОСОБА_6 , який палив цигарку. Обвинувачений повідомив, що їм потрібно поговорити і сказав, що потрібно відійти. Потерпілий ішов перший і відчув різкий біль у потилиці, розвернувся спитавши, що він робить і в цей час обвинувачений наніс йому один удар кулаком в праву вилицю, а потім кулаком у ліву щелепу. Вказані дії побачив сідок ОСОБА_7 , який допоміг потерпілому та завів його у туалет, щоб вмитись. Обвинувачений в цей час пішов, а потім через незначний час знову вибіг з криками і кинувся на потерпілого але його схопили чоловіки, які були поряд і не дали нанести сильні удари. Стверджує що не розуміє чим обумовлена така поведінка обвинуваченого, з яким до вказаної події у нього були нормальні сімейні стосунки, конфліктів, непорозумінь бійок не було. Припускає, що така поведінка обвинуваченого могла бути обумовлена внаслідок заздрощів брата.

Допитаний судом свідок ОСОБА_7 в цілому підтвердив показання потерпілого щодо обставин нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_6 та дав показання, що 04.11.2016 року після поминального обіду став очевидцем та бачив як обвинувачений наносив потерпілому удари раками по голові. Потерпілий при цьому ударів у відповідь не наносив. З метою припинення бійки свідок став між ними. Після цього обвинувачений побіг у столову, а він завів потерпілого до туалету, щоб той вмився. В подальшому бачив як обвинувачений у приміщенні кафе знову біг до потерпілого зі словами «Де він?», щоб розпочали бійку.

Допитана судом свідок ОСОБА_8 дружина ОСОБА_4 дала показання, які щодо обставин нанесення тілесних ушкоджень вцілому узгоджуються з показаннями обвинуваченого та потерпілого та зазначила, 04.11.2106 року відбувався поминальний обід після смерті батька потерпілого та обвинуваченого. Після завершення обіду вона була на другому поверсі та побачила як забіг ОСОБА_6 , знервований випив кілька чарок горілки та знов побіг на перший поверх, пішовши за ним вона побачила, що потерпілий був побитий з рота йшла кров, бійки вона не бачила так як була на другому поверсі. Зазначає, що стосунки між потерпілим та обвинуваченим не були тісними. Між ними постійно виникали непорозуміння на ґрунті фінансових відносин, зі слів потерпілого свідку відомо, що обвинувачений мав заборгованість перед потерпілим. Крім того у серпні 2016 році батько потерпілого та обвинуваченого продав хату в селі та передав гроші потерпілому, щоб той знайшов та купив батькові однокімнатну квартиру у м. Білій Церкві. Коли погіршився стан здоров`я батька то для нього орендували квартиру в м. Білій Церкві, щоб він там пожив до придбання квартири, але він ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Потерпілий придбав квартиру приблизно за 2 тижні до смерті батька та оформив право власності на себе. На цьому ґрунті до події 04.11.2016 року вже виникав конфлікт між потерпілим та його матір`ю, яка просила, щоб він на неї зареєстрував право власності, але потерпілий відмовився.

- Витягом з кримінального провадження №0000146 від 13.12.2016 року та від 24.02.2017 року з яких видно, що до ЄРДР 13.12.2016 року внесено відомості за заявою ОСОБА_4 про те, що 04.11.2016 року приблизно о 15 год. поблизу кафе «Пентагон» в м. Білій Церкві ОСОБА_6 заподіяв йому тілесні ушкодження

- заявою ОСОБА_4 від 04.11.2016 року про притягнення до відповідальності його брата ОСОБА_6 , котрий 04.11.2016 року близько 15 год. біля кафе «Пентагон» без- ніяких на те причин побив його. В результаті чого він отримав тілесні ушкодження на голові та садна на обличчі.

- висновком експерта № 7/д від 02.02.2017 року, відповідно до якого при вивченні медичної документації на ім`я ОСОБА_4 знайдені наступні ушкодження: стурс головного мозку. Описане ушкодження заподіяне тупим (тупими) предметом (предметами), могли виникнути можливо у строк указаний у постанові. Дане ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Локалізація та характер ушкоджень, дають змогу вважати, що мала місце не менш ніж одна точка прикладення сили.

-висновком експерта №47/д від 23.02.2017 року, відповідно до якого локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_4 , 1980 року народження, не виключає можливість їх виникнення при обставинах, вказаних ним у протоколі проведення слідчого експерименту від 07.02.2017 року;

протоколом слідчого експерименту від 07.02.2017 року з доданою до нього ілюстративною таблицею, відповідно до якого свідок потерпілий ОСОБА_4 показав характер та механізм нанесення йому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, зокрема зі слів потерпілого ОСОБА_6 наніс удар рукою в потилицю. Після цього удару він похитнувся та брат наніс йому один удар кулаком руки в праву частину, від якого він присів та похилив голову після чого ОСОБА_6 наніс удар кулаком в ліву сторону обличчя.

За результатами дослідження наданих стороною обвинувачення доказів у інших учасників судового провадження не виникло зауважень щодо їх належності та допустимості. Суд, оцінюючи надані докази з точки зору їх належності та допустимості не встановив підстав, передбачених ст. 87 КПК України, які тягнуть безумовне визнання доказів недопустимими.

Суд вважає доведеною ту обставину, що обвинувачений умисно наніс потерпілому ОСОБА_4 удар в потилицю після чого умисно наніс один удар кулаком лівої руки в праву частину обличчя та один удар кулаком правої руки в ліву вискову сторону голови. На вказаній обставині категорично настоює потерпілий не оспорює сам обвинувачений стверджуючи, що безпосередньо мав фізичний контакт з потерпілим.

Описаний потерпілим у слідчому експерименті механізм нанесення тілесних ушкоджень підтверджений висновками судово - медичних експертиз.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що ОСОБА_6 вчинив нетяжкий умисний закінчений злочин, проти здоров`я особи, яке є найвищою в Україні соціальною цінністю, гарантованою ст.ст. 3, 27 Конституції України. Судом також враховуються наслідки, які настали від вчинення злочину у вигляді фізичної шкоди здоров`ю потерпілого.

Суд також враховує, що вчинення обвинуваченим злочину було обумовлене неправильною з його точки зору поведінкою потерпілого ОСОБА_4 , по відношенню до інших рідних, яка передувала вчиненню ним злочину та не відповідала моральним засадам суспільства.

Зокрема в ході судового розгляду встановлено, що конфлікт між обвинуваченим та потерпілим виник у зв`язку з тим, що потерпілий, маючи у володінні грошові кошти померлого батька, не узгодивши своїх дій з матір`ю та обвинуваченим, розпорядився ними, придбавши у свою власність квартиру, що обвинувачений сприйняв як таку, що не відповідає моральним засадам суспільства.

Саме на вказану обставину посилається у своїх показаннях свідок ОСОБА_8 та обвинувачений як на привід до конфлікту між ним та потерпілим.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у своїх показаннях потерпілий проявляє нещирість зазначаючи, що конфлікт стався безпричинно та йому не зрозумілий вчинок обвинуваченого. Така поведінка потерпілого сприймається судом як намагання продемонструвати себе, з кращого боку, справити враження позитивно правильної людини.

Враховуючи особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_6 раніше не судимий, веде соціальний спосіб життя має сім`ю, має на утриманні одну малолітню дитину 2003 року народження. Оцінюючи в сукупності усі вищенаведені обставини, які характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинувачений як до вчинення злочину так і після його вчинення веде соціальний спосіб життя з міцними соціальними зв`язками.

З огляду на поведінку обвинуваченого в судовому засіданні, його ставлення до вчиненого суд не встановив обставин, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України.

Судом також не встановлено обставин, які обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України.

Органом досудового розслідування не встановлено, що обвинувачений на момент вчинення злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння та що саме вказаний стан обумовив вчинення ним злочину.

У суду також немає законних підстав для визнання як обтяжуючих покарання обставин відсутність щирого каяття та невідшкодування завданої злочином шкоди, на що вказує представник потерпілого, оскільки ст. 67 КК України має вичерпний перелік обтяжуючих покарання обставин, який розширеному тлумаченню не підлягає.

За таких обставин суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів йому необхідно і достатньо призначити покарання у виді штрафу в межах передбачених санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, який повинен бути максимальним.

Оскільки ОСОБА_6 засуджується за злочин невеликої тяжкості, має на утриманні одну неповнолітню дитину, не позбавлений батьківських прав щодо неї, надав свою згоду на застосування до нього амністії, а тому до нього може бути застосовано положення п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

При вирішенні питання щодо заявленого цивільного позову до ОСОБА_6 потерпілим ОСОБА_4 про відшкодування 4 964 грн. 06 коп. матеріальної шкоди та моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень то він підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В силу вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Виходячи з положень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року за № 4, розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково на суму 1280 грн. 58 коп., що підтверджено доказами та не визнає в частині стягнення моральної шкоди.

Цивільним позивачем доведено, що ним було витрачено 1208 грн. 58 коп. Як доказ понесених витрат цивільний позивач надав суду зокрема копію фіскального чеку про оплату за проведення магнітно-резонансної томографії 09.11.2016 року та копію протоколу обстеження (6513Е) головного мозку, копію фіскального чеку ФН, з якого видно, що потерпілим було здійснено витрати на суму 480 грн. 58 коп. на придбання ліків. При цьому суд не бере до уваги розрахунок матеріальної шкоди виходячи з того, що кожного протягом 7 днів потерпілий витрачав однакову суму 480 грн. 58 коп. на придбання ліків зокрема видається сумнівним, що потерпілий кожного дня використовував по 13 шприців протягом 7 днів, що становить 91 шприц. За таких обставин з урахуванням наданих суду доказів фіскальних чеків суд вважає доведеним, що цивільному позивачу завдано 1 208 грн. 58 коп. матеріальної шкоди яка підлягає стягненню з відповідача.

Вирішуючи цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди суд враховує, що вчиненню злочину передувала неправильна поведінка потерпілого. Водночас суд погоджується з доводами потерпілого, що від дій обвинуваченого він пережив певний стрес та душевні страждання. Враховуючи, що протиправні дії обвинуваченого за спів розмірністю перевищують неправильну поведінку потерпілого суд оцінює завдану потерпілому моральну шкоду еквівалентною 500 грн. та саме така сума підлягає стягненню з обвинуваченого.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 127, 369 - 371, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.2 ст.125 КК України у виді 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 (одна тисяча сімсот) грн.
Ні підставі п. в ст. 1 Закону України «Про амністію в Україні у 2016 році» звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 1 208 (одну тисячу двісті всім) грн. 58 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
В іншій частині позову відмовити.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_6 не застосовувати.
Речові докази та судові витрати по справі відсутні.
Вирок може бути оскаржений, до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.
Суддя ОСОБА_1