САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 725/6078/14-к
Провадження № 1-кп/726/1/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.02.2018 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці кримінальне провадження внесене до ЄРДР № 0000048 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця смт. Гримайлів, Гусятинського району Тернопільської області, проживаючого у АДРЕСА_1 , із вищою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 та ч. 1 та ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 у період часу з 15 липня 2013 року по 26 грудня 2013 року, працював на посаді старшого менеджера зі збуту ТОВ «Богдан-Авто Чернівці», яке розташоване у м. Чернівці по вул. Коломийській, 2Г і відповідно до своїх посадових обов`язків здійснював роздрібну та оптову торгівлю автотранспортними засобами.

29 жовтня 2013 року, з метою придбання автомобіля, до салону товариства звернувся потерпілий ОСОБА_8 , якому обвинувачений порадив придбати автомобіль марки «Hundai Santa Fe DM 2/2 CRDi Top AT», вартістю 424 700 грн., на що потерпілий погодився.

Після чого, 31 жовтня 2013 року, ОСОБА_5 , здійснюючи торгівлю, маючи на меті заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 , який мав намір придбати автомобіль марки «Hundai Santa Fe DM 2/2 CRDi Top AT», достовірно знаючи про те, що при купівлі автотранспортних засобів у ТОВ «Богдан-Авто Чернівці» діє безготівковий розрахунок та працівникам товариства заборонено у будь-який спосіб та для будь-яких цілей, пов`язаних з придбанням автомобіля отримувати у покупців готівку, усвідомлюючи, що в інший спосіб отримати від ОСОБА_8 грошові кошти не вдасться, з метою переконання та створення у потерпілого враження про дійсність угоди та справжність своїх дій, тобто з метою полегшення вчинення шахрайства, виготовив договір купівлі-продажу за № 0003402 від 31 жовтня 2013 року між ТОВ «Богдан-Авто Чернівці» та ОСОБА_8 , в який вніс неправдиві відомості про порядок оплати товару та у графі директор ОСОБА_9 виконав підпис замість ОСОБА_9 , що підтверджено висновком експерта № 620 від 21 липня 2014 року, тобто таким чином та у такий спосіб підробив офіційний документ, який видається підприємством, яке має право видавати такі документи і який надає права, з метою його подальшого використання особисто.

Після чого, реалізовуючи свою злочинний намір, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 , на початку листопада 2013 року, перебуваючи біля будинку № 18 по вул. А. Чехова у м. Чернівці, усвідомлюючи та достовірно знаючи, що договір купівлі-продажу № 0003402 від 31 жовтня 2013 року між ТОВ «Богдан-Авто Чернівці» та ОСОБА_8 є підроблений, оскільки виготовлений та підписаний ним замість директора ТОВ «Богдан-Авто-Чернівці» ОСОБА_9 , надав його ОСОБА_8 як доказ існування між потерпілим та ТОВ «Богдан-Авто-Чернівці» взаємовідносин з приводу придбання автомобіля, отримав від останнього грошові кошти в сумі 30000 грн., таким чином та у такий спосіб використавши підроблений документ.

В подальшому, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_5 протягом листопада 2013 року, перебуваючи по вул. А.Чехова, 18 та по вул. Коломийській, 2Г у м. Чернівці, маючи на меті корисливий мотив особистого збагачення, шляхом обману, достовірно знаючи про те, що договір купівлі-продажу № 0003402 від 31 жовтня 2013 року між ТОВ «Богдан-Авто Чернівці» та ОСОБА_8 є підробленим, всупереч своїх посадових обов`язків та не маючи повноважень на готівкове отримання грошей, знаючи, що при купівлі автотранспортних засобів у ТОВ «Богдан-Авто Чернівці» діє безготівковий розрахунок і працівникам товариства заборонено у будь-який спосіб отримувати для будь-який цілей, пов`язаних з придбанням автотранспортних засобів у покупців готівку, під приводом доставки замовленого покупцем автомобіля в м. Чернівці, заволодів початковим внеском в сумі 30000 грн., а також коштами, які необхідні нібито для постановки автомобіля на облік в сумі 24000 грн. та основною сумою коштів в розмірі 200100 грн., а всього шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_8 у сумі 254100 грн., завдавши йому майнової шкоди у великих розмірах.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 , вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 190, ч. 1 та ч. 4 ст. 358 КК України (в редакції 2011 року), а саме: шахрайство, вчинене у великих розмірах, а також підроблення іншого офіційного документа, який видається підприємством, яке має право видавати такі документи і який надає права, з метою використання його підроблювачем та використання завідомо підробленого документу.

Обвинувачений ОСОБА_5 в ході судового розгляду свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав в повному обсязі та просив суд виправдати його за відсутністю у його діях складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень та відсутністю доказів на підтвердження його вини. А також пояснив суду, що з потерпілим ОСОБА_8 він на вул. Чехова ніколи не зустрічався та не отримував від нього ніяких коштів і у відповідь не надавав жодних документів, а зазначив, що коли потерпілий вніс завдаток в сумі 30000 грн. він видав йому договір який підписав особисто, також вказав, що потерпілим всього було сплачено 254000 грн. і коли останній відмовився від автомобіля 50000 грн. йому було відразу повернено, а також додав, що розписку про отримання коштів він дійсно написав, оскільки був відповідальним за кошти. Щодо звернення потерпілого до салону за покупкою автомобіля, пояснив, що потерпілий звернувся в салон і одразу спілкувався з підлеглим ОСОБА_5 , потім останній підійшов сам до клієнта, оскільки був старшим менеджером з продаж і тоді ОСОБА_8 сказав, що хоче придбати автомобіль «Мазда СХ9», але з умовою, щоб віддати свій старий автомобіль та доплатити кошти за новий, але пізніше сказав, що кошти яких не вистачає на нове авто він візьме в кредит. Також додав, що після внесення авансу в сумі 30000 грн., потерпілому було надано договір, це відбувалось на вул. Фрунзе, а також останній ще протягом кількох разів приносив до автосалону та залишав кошти на загальну суму 254000 грн. і коли обвинувачений дізнався, що не зможе забезпечити доставку автомобіля, оскільки в іншому салоні вже було зарезервовано цю модель автомобіля, тоді він викликав ОСОБА_8 і сказав, що готовий повернути кошти. Тоді до ОСОБА_5 подзвонив працівник банку який співпрацював з потерпілим та попросив допомогти в покупці автомобіля, обвинувачений погодився та сказав, що дана модель є в м. Києві придбана за готівку клієнтом, однак авто стоїть в салоні і клієнт його продає. ОСОБА_8 такий варіант підійшов і тоді всі кошти було перераховано обвинуваченим в м. Київ людині, яка займалась продажем автомобіля, однак коли ОСОБА_5 дзвонив потерпілому, щоб той поїхав до міста Києва і забрав автомобіль та вніс всю суму за нього, ОСОБА_8 сказав, що відмовляється від покупки автомобіля і тоді ОСОБА_5 з власних коштів повернув потерпілому 50000 грн., а 204000 грн. зникли з тією особою, яка продавала автомобіль, але обвинувачений згідний їх повернути за власний рахунок.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, його вина підтверджується зібраними стороною обвинувачення доказами, які визнані судом належними та допустимими, зокрема поясненнями допитаного в судовому засіданні потерпілого та свідків.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що у жовтні 2013 року, він вирішив придбати автомобіль. Для цього звернувся до автосалону ТОВ «Богдан-Авто-Чернівці» і коли вибрав модель автомобіля йому запропонували оформити договір купівлі-продажу, але для цього необхідно було зробити перший внесок за автомобіль в сумі 30000 грн., які потерпілий передав ОСОБА_5 , а пізніше частинами ще сплатив за автомобіль кошти на загальну суму 254000 грн. Однак ніяких дій з боку автосалону по доставці автомобіля не здійснювалось і підтверджуючих документів по сплаті коштів за автомобіль автосалон не надавав, але ОСОБА_5 як старший менеджер з продажу запевняв, що привезе автомобіль особисто. Але так як до кінця року автомобіль доставлено не було, ОСОБА_8 попросив надати йому розписку про те, що він заплатив 254000 грн. за автомобіль, яку ОСОБА_5 написав. Після цього автомобіль і надалі не було доставлено зі слів ОСОБА_5 з різних причин та підстав. Тоді ОСОБА_8 на початку 2014 року, попросив повернути йому кошти за автомобіль, але обвинувачений повернув лише частину, а саме: 50000 грн. Також зазначив, що спочатку коли він звернувся до автосалону то до нього підійшов ОСОБА_10 , а потім через деякий час ОСОБА_5 , який представився головним менеджером та надав більше інформації про автомобіль, а також пояснив процедуру придбання і той факт, що даний автомобіль придбати не просто, оскільки цієї моделі немає в наявності і для того щоб автомобіль було доставлено в автосалон до нового року, аванс за нього необхідно сплатити як найшвидше. Вказав, що на всі умови він погодився, однак автомобіль йому не привезли та кошти в сумі 204000 грн. так і не повернули.

Свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що він перебуває у дружніх стосунках з потерпілим і йому відомо, що потерпілий хотів придбати новий автомобіль у автосалоні, який буде на гарантії. Для цього звернувся в автосалон ТОВ «Богдан-Авто-Чернівці», вибрав автомобіль після чого дав завдаток та очікував поки доставлять автомобіль, однак коли потерпілий неодноразово звертався до автосалону з питаннями коли буде доставлено авто, йому відповідали, що скоро буде і так тривало довгий час, але автомобіль так і не доставили і кошти не повернули.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що її чоловік ОСОБА_8 у 2013 році, хотів придбати новий автомобіль. Коли він обрав який саме автомобіль буде купувати то звернувся до автосалону і передав завдаток за авто представнику автосалону ОСОБА_5 , а останній в свою чергу договір купівлі-продажу, це було здійснено на вул. Фрунзе в м. Чернівці. А також їй стало відомо, що автомобіль буде доставлений через три тижні. Однак тривалий час автомобіля не було і кошти також не були повернуті, однак пізніше частину коштів все таки повернули потерпілому, коли останній відмовився від авто.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні вказав, що у 2013 році, від був директором автосалону ТОВ «Богдан-Авто-Чернівці» і на той час у них працював ОСОБА_5 . Щодо порядку придбання автомобілів у автосалоні пояснив суду, що спочатку офіційно оплачуються кошти на рахунок підприємства, тоді клієнт ознайомлюється з вибраним автомобілем та забирає його, а якщо автомобіля немає то за обумовлений час він поставляється. Також вказав, що договори на поставку автомобілів мав право підписувати директор та уповноважена ним особа, однак ОСОБА_5 такого права не мав. Також пояснив суду, що договір який надав потерпілому ОСОБА_5 не є чинним, оскільки кошти на рахунок підприємства не надходили. Вказав, що в автосалоні каси не було і працівники не мали права отримувати кошти від клієнта, оплати здійснювались тільки через відділення банку. А також зазначив, що без його відома автомобіль не міг виїхати із автосалону, оскільки він контролював надходження коштів по покупці автомобілів.

Крім цього, вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому діянь також повністю підтверджена дослідженими та проаналізованими судом письмовими доказами, а саме:

- копією контракту № 3-ЧРН від 14 травня 2013 року, укладеного між ТзОВ «Буковина-Авто» та ОСОБА_9 , який визначає умови праці керівника на посаді директора товариства. Згідно п. 1.4 та п. 2.2.3 вказаного контракту, керівник є повноваженим представником товариства під час реалізації повноважень, функцій, обов`язків товариства, передбачених чинним законодавством України та Статутом товариства. Він уповноважений підписувати довіреності, фінансові договори, банківські та інші документи від імені Товариства, але в межах його компетенції відповідно до положень Статуту (а.с. 65-67);

- наказом директора ТзОВ «Богдан-Авто Чернівці» №40/13-Вк від 15.07.2013 року про прийняття на роботу ОСОБА_5 на посаду старшого менеджера зі збуту з 15.07.2013 року за основним місцем роботи з випробувальним терміном три місяці (а.с. 71);

- посадовою інструкцією старшого менеджера із збуту, затвердженою директором ТОВ «Богдан-Авто Чернівці» від 15.07.2013 року, згідно якої до обов`язків ОСОБА_5 , під час перебування його на посаді старшого менеджера зі збуту ТОВ «Буковина-Авто Чернівці» належить зокрема: здійснення роздрібної та оптової торгівлі автотранспортними засобами, у відповідності з затвердженою номенклатурою, в приміщенні спеціально обладнаному для торгівлі; консультування споживачів про всі особливості, властивості і характеристики автотранспортних засобів та інших товарів, що реалізовуються підприємством; виконання робіт, пов`язаних з продажем, видачею, реєстрацією автотранспортних засобів, а також робіт, пов`язаних перегоном (доставкою) транспортних засобів та інших товарів підприємства, в тому числі для проведення передпродажної підготовки та/чи доукомплектації. Крім того, п. 2.19 вказаної посадової інструкції передбачено, що менеджер зі збуту виписує супровідні документи під час здійснення продажу та видачі автотранспортних засобів та інших товарів підприємства згідно з встановленим документообігом (а.с. 36-37);

- копією та оригіналом договору купівлі-продажу № ЧВ 0003402 від 31 жовтня 2013 року, в якому сторонами визначено ТОВ «Богдан-Авто Чернівці», в особі директора ОСОБА_9 з однієї сторони та ОСОБА_8 як покупець з іншої сторони. Предметом даного договору є те, що продавець зобов`язується продати та передати, а покупець зобов`язується купити, прийняти та оплатити транспортний засіб (товар - автомобіль, транспортний засіб). Крім того, умовами даного договору визначено характеристику обумовленого товару - транспортного засобу, а саме: «Hundai Santa Fe DM 2/2 CRDi Top AT», ціна товару без ПДВ 352083,33 грн., з ПДВ 422500 грн. Також умовами договору визначено порядок оплати товару. Зокрема, відповідно до підпункту «А» п. 3.1 визначено, що покупець зобов`язується здійснити продавцеві оплату за товар наступним чином: а) передплату у розмірі 30000 грн., покупець зобов`язується сплатити продавцеві протягом 1 (одного) дня з моменту підписання даного договору; б) остаточний розрахунок в розмірі 392500 грн., покупець зобов`язується сплатити продавцю протягом 2 (двох) днів з моменту повідомлення покупця про надходження автомобіля на склад продавця, але остаточний розрахунок повинен відбутися до видачі покупцеві довідки-рахунку на автомобіль (довідка рахунок є підставою для реєстрації автомобіля в органах ДАІ МВС України на ім`я покупця, але не є підтвердженням повної оплати вартості транспортного засобу. Відповідно до п. 3.3. договору визначено, що усі платежі за товар по договору здійснюється сторонами у безготівковій формі в національній валюті гривні. Згідно п. 3.4 договору за домовленістю сторін, момент передплати та/або повної оплати вартості автомобіля вважається фактичне надходження таких грошових коштів на рахунок продавця від імені покупця. Також як вбачається зі змісту даного договору, в графі продавця міститься підпис від імені директора ОСОБА_9 та він посвідчений печаткою ТОВ «Богдан-Авто Чернівці» (а.с. 27-28,49-50);

- копією договору купівлі-продажу № 1143/12 від 17 грудня 2013 року, укладеного ТОВ «Богдан Авто Київ» та ОСОБА_8 , предметом якого є те, що сторони домовилися про те, що продавець зобов`язується продати та передати, а покупець зобов`язується купити, прийняти та оплатити транспортний засіб, а саме «Hundai Santa Fe», ціна товару без ПДВ 339760 грн., з ПДВ 424700 грн. Також умовами даного договору визначено, що покупець зобов`язується до 17 грудня 2013 року здійснити оплату товару у розмірі 100 % його вартості в сумі, що становить 424700 грн. та усі платежі здійснюють у безготівковій формі. Крім того, як убачається зі змісту даного договору, він підписаний директором ТОВ «Богдан-Авто Київ» та посвідчений мокрою печаткою товариства, підпис покупця відсутній (а.с. 29-31);

- розпискою ОСОБА_5 від 2 грудня 2013 року, зі змісту якої убачається, що обвинувачений склав розписку про те, що будучи старшим менеджером автосалону ТОВ «Богдан-авто-Чернівці» отримав 230100 грн. як аванс за автомобіль Хюндай Санта Фе Тор Бриз. Дана розписка підписана обвинуваченим та посвідчена мокрою печаткою товариства (а.с. 51);

- розпискою ОСОБА_5 від 7 грудня 2013 року, зі змісту якої убачається, що обвинувачений склав розписку про те, що отримав 230 100 грн. як аванс за автомобіль Хюндай Санта Фе Тор 2.2 від ОСОБА_8 , а також 24 000 грн. за реєстрацію в органах ДАІ. Дана розписка підписана обвинуваченим (а.с. 52);

- висновком експерта № 620 від 21 липня 2014 року, відповідно до якого підпис в графі «Директор ОСОБА_9 » у договорі купівлі-продажу № 0003402 від 31 жовтня 2013 року виконаний, ймовірно, ОСОБА_5 . Відповісти на питання в категоричній формі не виявилось можливим, в зв`язку з частковими транскрипційними розбіжностями досліджуваного підпису та зразків підпису ОСОБА_5 , варіаційністю зразків підпису ОСОБА_5 та наданням малої кількості вільних зразків ОСОБА_5 (а.с. 79-81);

- висновком експерта від 23 вересня 2014 року № 2196-К, відповідно до якого рукописний текст у розписці від 2 грудня 2013 року та в розписці від 7 грудня 2013 року - виконані ОСОБА_5 (а.с. 94-96);

Таким чином, аналізуючи усі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування вірно кваліфіковано дії ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 190 КК України, оскільки в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений своїми діями вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах та відповідно кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 190 КК України.

При цьому, дослідивши надані стороною обвинувачення докази в їх сукупності, суд вважає, що вони є належними та допустимими, оскільки дані докази кожний окремо, а також у своїй сукупності, за своїм змістом та послідовністю підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України та підтверджують вину обвинуваченого в пред`явленому обвинуваченні.

Разом з тим, суд не приймає до уваги твердження обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що грошей від потерпілого він не отримував, оскільки такі повністю спростовуються наявними у справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, у тому числі розписками, які складені обвинуваченим та ним же підписані, які останній не спростував, а також підтверджується й поясненнями самого обвинуваченого, який суду пояснив, що він дійсно складав дані розписки про отримання у потерпілого грошових коштів за придбання автомобіля, які потерпілий передав в автосалоні та він їх отримував, а в подальшому дані кошти були ним передані до м. Києва особі на ім`я ОСОБА_13 , який на даний час виїхав за межі України та кошти йому не повернув. При цьому, судом приймається до уваги те, що протягом досудового слідства та протягом розгляду справи в суді, обвинувачений грошові кошти в сумі 204100 грн. потерпілому так і не повернув.

Також, суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого в тій частині, що кошти ним не повернуті у зв`язку із тим, що вони були передані іншій особі на ім`я ОСОБА_13 для придбання потерпілому автомобіля й відповідно в його діях відсутні ознаки шахрайства, оскільки обвинуваченим в ході судового розгляду справи так і не було надано суду на підтвердження вказаного належних та допустимих доказів. Крім того, як вказував обвинувачений, дана особа вчинила як у відношенні нього так і інших осіб злочинні дії, зникла з великою сумою коштів за межі України, однак доказів звернення по даному факту до правоохоронних органів та розпочатого відповідного кримінального провадження, обвинуваченим та його захисниками також суду не надано.

Не приймаються судом до уваги і твердження обвинуваченого про те, що в його діях вбачаються виключно цивільно-правові відносини, і відповідно такі твердження судом визнаються як такі, що спрямовані на уникнення обвинуваченим кримінальної відповідальності за скоєне, оскільки тривалий період, спосіб та обставини заволодіння обвинуваченим майном (коштами) потерпілого, поведінка обвинуваченого до та після заволодіння коштами, а також те, що він до теперішнього часу більшу частину отриманих коштів не повернув та взагалі не приймав жодних заходів щодо повернення потерпілому майна та відшкодування завданої майнової шкоди, свідчить саме про наявність умислу в діях ОСОБА_5 на заволодіння майном (коштами) потерпілого саме в момент їх отримання.

Відповідно до ст. 190 КК України, заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Об`єктивна сторона даного злочину полягає у заволодінні чужим майном або придбанні права на майно шляхом обману або зловживання довірою. Обман - це повідомлення неправдивих відомостей або замовчування відомостей, які мають бути повідомлені, з метою заволодіння чужим майном або придбання права на майно. Він може виявлятися в усній, письмовій формі, у використанні підроблених документах. Зловживання довірою полягає у використанні винним довірливих відносин з потерпілим, заснованих на родинних, службових відносинах, знайомстві, інших цивільно-правових відносинах.

Крім того, відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 року № 10, відповідно до статті 190 КК України шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього.

Також в судовому засіданні встановлено, що між потерпілим та обвинуваченим виникли довірливі стосунки та потерпілий добровільно декілька разів передавав грошові кошти обвинуваченому саме як старшому менеджеру ТОВ «Богдан-Авто-Чернівці» в обмін на обіцянки останнього допомогти йому придбати транспортний засіб, сприймаючи при цьому обвинуваченого як особу, яка працюючи в автосалоні, наділена можливостями щодо надання певних послуг в сфері автомобільного бізнесу й відповідно на підтвердження реальності надання в майбутньому таких послуг, пред`явив потерпілому підроблений ним же в частині підпису керівника підприємства договір купівлі-продажу, тим самим викликавши у нього впевненість та довіру щодо подальшого отримання у власність бажаного автомобіля та відповідно зловживаючи якою обвинувачений протиправно заволодів коштами потерпілого в сумі 254100 грн.

Таким чином, суд не може прийняти до уваги доводи обвинуваченого та його захисника про неправильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 190 КК України, та відсутність в його діях складу кримінального правопорушення і наявність між обвинуваченим та потерпілим виключно цивільно-правових відносин, оскільки вони повністю спростовані наданими стороною обвинувачення доказами та підтверджені як поясненнями потерпілого, так і поясненнями допитаного в суді свідка ОСОБА_9 щодо існуючих умов реалізації автосалоном транспортних засобів, а також фактичними обставинами вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, де зокрема встановлено наявність в діях обвинуваченого умислу саме на заволодіння грошовими коштами потерпілого, а не існування будь-яких цивільно-правових відносин ні як представником автосалону, ні як фізичною особою.

Враховуючи викладене вище, в судовому засіданні достовірно встановлено, що умисел ОСОБА_5 був спрямований саме на заволодіння коштами потерпілого у великих розмірах та органом досудового розслідування вірно кваліфіковані дії ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), за кваліфікуючою ознакою вчинене у великих розмірах. Також, при кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 190 КК України, судом враховується той факт, що обвинувачений надав потерпілому екземпляр відповідного договору про придбання автомобіля, за наявності якого потерпілий усвідомлюючи реальність даного договору та його наслідків, добровільно на виконання його умов передав обвинуваченому кошти за дії, які повинен був вчинити обвинувачений як представник автосалону, з метою подальшого придбання автомобіля, однак не збирався їх виконувати та не виконав, а також не повернув потерпілому грошові кошти.

Таким чином судом встановлено, що обвинувачений вчинив всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця: під приводом надання допомоги у придбанні автомобіля, а в подальшому його швидкої доставки до автосалону м. Чернівці та передачі потерпілому, отримав від потерпілого грошові кошти використовуючи підроблений ним же договір купівлі-продажу автомобіля.

Наведені обставини підтверджуються дослідженими та проаналізованими письмовими доказами по справі, зокрема договором купівлі-продажу № 1143/12 від 17 грудня 2013 року, укладеного між ТОВ «Богдан-Авто-Київ» та ОСОБА_8 , відповідними розписками складеними ОСОБА_5 про отриманням ним грошових коштів від потерпілого, а також показами потерпілого та свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які підтвердили, що потерпілий був переконаний у правомірності дій обвинуваченого, довіряв йому, мав надію, що останній допоможе йому у придбані бажаної марки автомобіля, за що передавав йому грошові кошти.

Вину обвинуваченого також підтверджує надана товариством довідка про кількість реалізованих ОСОБА_5 за період роботи в ТОВ «Богдан-Авто-Чернівці» автомобілів, оскільки дана довідка вказує, що обвинувачений дійсно виконував обов`язки старшого менеджера товариства та здійснював продаж автомобілів й відповідно ніяким чином не підтверджує відсутність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України в частині заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_8 .

Також, суд не приймає до уваги посилання сторони захисту на наказ директора ТОВ «Буковина-Авто-Чернівці» 44/13 від 15.07.2013 року, відповідно до якого ОСОБА_5 призначено відповідальним за отримання, видачу, виписку, зберігання довідок-рахунків та транзитних номерів, оскільки даний доказ не спростовує пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення за ч. 3 ст. 190 КК України, а також не підтверджує його доводи в тій частині, що він мав право на підпис замість директора ТОВ «Богдан-Авто-Чернівці» договорів купівлі-продажу автомобілів. Крім того, відсутність у ОСОБА_5 права підпису договорів купівлі-продажу, укладених між ТОВ «Богдан-Авто-Чернівці» та клієнтами автосалону підтверджено і поясненнями свідка ОСОБА_9 директора автосалону, який суду вказав на те, що обвинувачений повноважень на підписання таких договорів не мав, і уповноваженою особою на їх підписання не був.

За таких обставин, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_5 заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), яке вчинене у великих розмірах, тобто скоєння ним злочину, передбаченого ч. 3 cт. 190 КК України. При цьому, суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення цього діяння.

У відповідності до п. 3 Примітки до ст. 185 КК України у статтях 185-191, 194 цього Кодексу у великих розмірах визнається злочин, що вчинений однією особою чи групою осіб на суму, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

Також, суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування вірно кваліфіковано дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 358 КК України в редакції 2011 року, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив підроблення іншого офіційного документу, який видається підприємством, яке має право видавати такі документи і який надає права, з метою використання його підроблювачем, а саме: договору купівлі-продажу №0003402 від 31.10.2013 року між ТОВ «Богдан-Авто Чернівці» та ОСОБА_8 ..

Наведене підтверджується копією та оригіналом договору купівлі-продажу № ЧВ 0003402 від 31 жовтня 2013 року, висновком експерта № 620 від 21 липня 2014 року та показами свідка ОСОБА_9 .

Також, суд вважає, що органом досудового розслідування вірно кваліфіковані дії ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 358 КК України в редакції 2011 року, тобто використання завідомо підробленого документа, а саме: договору купівлі-продажу № ЧВ 0003402 від 31 жовтня 2013 року, що підтверджується копією та оригіналом вказаного договору, висновком експерта № ЧВ 0003402 від 31 жовтня 2013 року та показами потерпілого ОСОБА_8 .

Однак, суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого про те, що наданий ним потерпілому договір купівлі-продажу №0003402 від 31.10.2013 року між ТОВ «Богдан-Авто Чернівці» та ОСОБА_8 , умовами якого визначався порядок надання послуг в сфері автомобільного бізнесу та передбачалися умови придбання автомобіля, та здійснення за нього відповідного розрахунку, не є офіційним документом, оскільки, приміткою до статті 358 КК України, законодавчо визначено ознаки предмета злочинів, передбачених статтями 357, 358, 366 КК України, зокрема під офіційним документом законодавець розуміє документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи-докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм і містять передбачені законом реквізити.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що наданий обвинуваченим договір купівлі-продажу № ЧВ 0003402 від 31 жовтня 2013 року, містить такі необхідні реквізити офіційного документа як мокра печатка ТОВ «Богдан-Авто-Чернівці», підпис посадової особи директора ОСОБА_9 , замість якого як встановлено судом, даний договір був підписаний обвинуваченим, який не мав на це відповідних повноважень. При цьому, в даному договорі містяться неправдиві відомості щодо предмету договору автомобіля, який не міг бути проданий потерпілому у зв`язку із його відсутністю та підписаний обвинуваченим замість керівника, не маючи це відповідних повноважень. Крім того, варто зазначити, що наданий договір купівлі-продажу № ЧВ 0003402 від 31 жовтня 2013 року, передбачав умови придбання автомобіля та порядок здійснення розрахунку за нього й відповідно визначав певні обов`язки сторін договору в сфері надання послуг автомобільного бізнесу, як для автосалону, так і для клієнта та наслідки їх невиконання.

Таким чином, інформація, що міститься у договорі купівлі-продажу, посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, а саме: можливість реалізації особою за певних умов права на придбання у власність автомобіля, а також наслідки невиконання умов договору, а тому суд приходить до висновку, що даний договір купівлі-продажу є офіційним документом.

На підставі викладеного вище, вирішуючи питання про обрання обвинуваченому покарання, суд відповідно до ст.ст. 65-67 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, фактичні обставини справи, особу винного та його відношення до скоєного, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують його покарання.

Так, відповідно до ст. 65 КК України, п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Зокрема, обираючи обвинуваченому міру покарання, суд приймає до уваги те, що вчинене ним кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 190 КК України, належить до категорії тяжких злочинів, а кримінальні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Також судом враховуються і дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні малолітнього сина, по місцю проживання характеризується позитивно, працює на посаді ревізора ТзОВ «Субіто», не перебуває на обліку в лікаря психіатра та з 2002 року, перебуває на обліку в Чернівецькому обласному наркологічному диспансері з діагнозом гостра алкогольна інтоксикація.

Обставини, які пом`якшують покарання судом не встановлено.

Обставин, які б обтяжували покарання судом не встановлено.

За таких обставин, суд враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінальних правопорушень, його ставлення до своєї вини, відсутність обставин, які б обтяжували або пом`якшували покарання обвинуваченому, а також часткове відшкодування завданої шкоди, приходить до висновку, про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 3 ст. 190 КК України, у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті, а за ч. 1 та ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді обмеження волі.

При цьому, призначаючи покарання, суд також враховує і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») відтак, приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Саме такий вид покарання на погляд суду є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову потерпілого з урахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог, суд приходить до висновку, що останній підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова, шкода, завдана неправомірними, діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що розмір матеріальної шкоди завданої потерпілому внаслідок злочинних дій обвинуваченого становить 204100 (неповернута частина грошей), а тому саме таку суму майнової шкоди слід стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 ..

Також, суд при вирішенні питання про задоволення цивільного позову не приймає до уваги доводи потерпілого щодо знецінення грошових коштів внаслідок коливання курсу валют та стягнення такої шкоди з урахуванням індексу інфляції на підставі вимог ст. 625 ЦК України, оскільки грошові кошти потерпілим передавались обвинуваченому саме у національній валюті, до того ж дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, не поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди й відповідно до деліктних правовідносин не застосовуються положення про стягнення інфляційних витрат, а тому підстави для застосування положень ст. 625 ЦК України, у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов`язань відсутні.

Крім того, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача.

Так, враховуючи принцип справедливості та розумності, обсяг та ступінь вини обвинуваченого та негативні наслідки його протиправних дій по відношенню до потерпілого, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог про стягнення моральної шкоди та необхідність стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого моральну шкоду в розмірі 20000 грн., саме такий розмір буде відповідати принципу розумності та справедливості.

Питання про речові докази вирішити на підставі ст. 100 КПК.

Керуючись ст. ст. 65-67, 70, 75-76, 190, 358 КК України, ст. ст. 368, 369-371, 373-376, 395 КПК України, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України (в редакції 2011 року) та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України (в редакції 2011 року) та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України з покладенням на ОСОБА_5 обов`язку:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до вступу вироку в законну силу.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів для проведення судової почеркознавчої експертизи в сумі 393,12 грн.

Речові докази по справі, а саме: договір купівлі-продажу № ЧВ 0003402 від 31 жовтня 2013 року та оригінали розписок ОСОБА_5 про отримання від ОСОБА_8 грошових коштів, долучені до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 204100 грн. майнової шкоди завданої злочином.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 20000 грн. моральної шкоди.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 395 КПК України, до Апеляційного суду Чернівецької області через Садгірський районний суду м. Чернівці шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1