Дата документу Справа № 337/334/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 337/334/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/908/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 жовтня 2017 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Запорізької області (за участю обвинуваченої ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з приміщенням Запорізького СІЗО № 10) кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області ОСОБА_9 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 2 березня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Запоріжжя, громадянка України, яка має середню освіту, не заміжня, не працююча, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима:
1)5 липня 2002 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
2)12 лютого 2004 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05.07.2002 року та остаточно призначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі; звільнена 13.12.2005 року умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 5 місяців 20 днів;
3)7 квітня 2009 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;
4) 10 червня 2010 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07.04.2009 року та остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі;
5)28 липня 2010 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, з урахуванням вироку Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10.06.2010 року остаточно призначене покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі; звільнена 27 серпня 2013 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 21 день;
6)13 лютого 2014 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, частково приєднано покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28.07.2010 року та остаточно призначено покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі; звільнена 4 січня 2016 року умовно-достроково на не відбутий строк 4 місяці 10 днів,
визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та засуджена до 1 року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 1 рік, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Запобіжний захід по справі не обирався.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст. 100 КПК України,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнана винуватою в тому, що 18 січня 2017 року, приблизно о 12 годині 20 хвилин, вона, знаходячись в торгівельному залі ТОВ «РУШ», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Запорізького Козацтва, 27, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, зі стенду взяла дві пляшки лаку для волосся «Wellaflex», об`ємом по 400 мл кожна, загальною вартістю 178 грн. 80 коп. (без урахування ПДВ), тобто майно, яке належить ТОВ «РУШ», які поклала до своєї сумки, таким чином сховавши їх, після чого, покинула приміщення магазину, не розрахувавшись за вказаний товар. В подальшому ОСОБА_7 розпорядилась викраденим майном на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_7 спричинила ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду на загальну суму 178 грн. 80 коп. (без урахування ПДВ).
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі.
В обґрунтування своїх вимог вказує, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання з випробуванням недостатньо врахував суспільну небезпеку та обставини вчинення правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченої, яка раніше була неодноразово судима за аналогічні злочини, судимість за які не знята і не погашена, відсутність офіційних джерел доходу, та те, що обвинувачена не відшкодувала завдану злочином шкоду. Крім того вважає, що суд безпідставно оцінив визнання вини обвинуваченою як щире каяття.
Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу частково, вирок суду просив скасувати та ухвалити новий, яким призначити обвинуваченій покарання у вигляді 1 року позбавлення полі, вислухавши обвинувачену та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй злочину, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченої за ч. 2 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченої ОСОБА_7 , в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України і в апеляційній скарзі не оспорюються.
У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Судова колегія вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 не виконав вимоги ст. 65 КК України та призначив покарання з випробуванням, яке є несправедливим через м`якість, тобто не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої, що відповідно до вимог ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
Призначаючи покарання обвинуваченій, суд послався на ступінь тяжкості вчиненого злочину, врахував визнання вини обвинуваченою як обставину, що пом`якшує покарання, а приходячи до висновку про можливість звільнення ОСОБА_7 від покарання з випробуванням, суд врахував характер злочину його наслідки, а також щире каяття обвинуваченої.
Проте суд не в достатній мірі врахував, що ОСОБА_7 неодноразово була засуджена за вчинення аналогічних корисливих злочинів проти власності, стосовно ОСОБА_7 раніше неодноразово застосовувалося звільнення від покарання з випробуванням, а також умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, однак ОСОБА_7 на шлях виправлення не стала, не має постійного легального джерела доходу та знову вчинила аналогічний злочин проти власності, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що вирок в частині призначеного покарання та звільнення від його відбування з випробуванням підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, апеляційний суд враховує обставини, які впливають на призначення покарання: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, розмір завданих збитків, визнання вини обвинуваченою, як обставину, що пом`якшує покарання, та вважає за можливе призначити покарання у виді арешту, що є менш суровим покаранням, ніж позбавлення волі, однак з його реальним відбуванням.
Таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 2 березня 2017 року відносно ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у вигляді 3 (трьох) місяців арешту.
Строк відбування покарання рахувати з дня фактичного затримання засудженої.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.
Касаційна скарга на вирок може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченою, яка перебуває під вартою, - а той же строк дня вручення їй копії вироку.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4