Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 7 листопада 2017 року касаційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 18 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 15 лютого 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004272.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 18 листопада 2016 року

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
Уродженця м. Винниці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років .

Відповідно до ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 7 червня 2016 року до набрання вироком законної сили один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено питання про речові докази.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 15 лютого 2017 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_5 ,
У касаційні скарзі прокурор просить ухвалу апеляційного суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.Зазначає, що суд апеляційної інстанції залишив поза увагою доводи, які були наведені в апеляційній скарзі захисника, а також не навів обґрунтування своїх висновків на спростування доводів останнього і не мотивував свого рішення належним чином, внаслідок чого постановив ухвалу, яка за змістом не відповідає вимогам ст. 419 КПК .

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить судові рішення щодо ОСОБА_6 скасувати та закрити кримінальне провадження На обґрунтування своїх вимог посилається на відсутність достатніх доказів для доведеності винуватості ОСОБА_6 . Вважає, що судовий розгляд у суді першої інстанції проведений неповно та однобічно, висновки суду, викладені в судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи. На зазначені порушення нею було вказано і в апеляційній скарзі, проте апеляцій суд в порушення вимог ст. 419 КПК України, не надав оцінки всім доводам її скарги.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він в період часу із 13 год 6 червня 2016 року до 3 години 7 червня 2016 року, знаходячись у гостях зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 у спільного знайомого ОСОБА_9 у квартирі АДРЕСА_2 , де розпивали спиртні напої. Приблизно о 3 год. 7 червня 2016 року ОСОБА_6 та ОСОБА_8 направлялися додому та вийшли із вказаного помешкання у двір будинку АДРЕСА_3 , де між ними на ґрунті особистих неприязних відносин виникла сварка. В ході виниклого конфлікту ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно та маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, руками та ногами умисно наніс два і більше ударів в область голови та тулубу ОСОБА_8 , спричинивши їй тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких вона померла на місці події.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення прокурора, який не підтримав касаційну скаргу прокурора та заперечував проти задоволення касаційної скарги захисника, пояснення захисника на підтримку поданої скарги та його думку щодо часткового підтримання касаційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вони не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як встановлено ч. 1, 2 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу. Можливість скасування судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій через невідповідність їх висновків фактичним обставинам кримінального провадження (ст. 411 КПК) чинним законом не передбачена.

Зі змісту касаційної скарги захисника убачається, що вона, крім іншого, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, визначення яких дано у статтях 409 та 410 КПК України, та фактично просить доказам по справі дати іншу оцінку, ніж її дали суди першої і апеляційної інстанцій, тоді як перевірка цих обставин до повноважень касаційного суду законом не віднесена.

Проте, перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновки суду про винуватість засудженого у вчиненні злочину, за обставин встановлених судом і викладених у вироку, ґрунтуються на зібраних органами досудового розслідування та досліджених у судовому засіданні доказах, які отримали належну оцінку. Вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК України, є законним та вмотивованим.

Так, судом правильно зроблений висновок на підставі протоколу огляду трупа від 7 червня 2016 року, висновку судово-медичної експертизи №468 від 01 липня 2017 року, відповідно до якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 виявлені: закрита черепно-мозкова травма: множинні поширені синці, садна та рани голови, переломи кісток носу, поширений зливний крововилив в м`які покрови голови зі сторони їх внутрішньої поверхні з відшаруванням сухожилкового шолома від кісток склепіння черепа, субарахноїбальні крововиливи в обох лобних долях та мозочка справа, забій головного мозку, крововиливи в шлуночки мозку; закрита травма грудей, множинні переломи ребер з обох сторін (6 справа та 7 зліва) з крововиливами в міжреберні м`язи без ушкодження реберної плеври, садна шиї, пігментного кільця лівої молочної залози, рук, синці грудей, рук; ушкодження у ОСОБА_8 спричинені від численних ударів твердими тупими предметами, можливо в ніч з 6 на 7 червня 2016 року; смерть ОСОБА_8 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 від закритої черепно-мозкової травми, яка ускладнилась набряком та дислокацією головного мозку; висновку судово-медичної експертизи №888 від 07 червня 2016 року, яким встановлено що у ОСОБА_6 були виявлені тілесні ушкодження: синець з набряком, садна та поверхнева забійна рана на тильній поверхні правої кисті, синець на задній поверхні лівого передпліччя, синець та садна на задній поверхні лівого передпліччя з переходом на ділянку ліктьового суглобу, садна правого передпліччя, колінних суглобів, лівої гомілки. Вказані ушкодження у ОСОБА_6 належать до легких тілесних ушкоджень, виникли від дії тупого твердого предмета, давністю утворення, можливо в строк, вказаний в постанові про призначення експертизи 7 червня 2016 року; висновку судово-медичної експертизи №162 від 10 червня 2016 року, яким встановлено що в плямах на футболці, парі кросівок, окулярах, представлених на дослідження, знайдено кров людини, і походження її від ОСОБА_8 не виключається. В плямах на спортивних штанах, парі шкарпеток, представлених на дослідження, знайдено кров людини, і походження її від ОСОБА_8 не виключається, а також іншими доказами по справі.
Зі змісту вироку місцевого суду вбачається, що суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, з достатньою конкретизацією встановив та зазначив місце, час, мотив та спосіб вчинення злочину, його наслідки, зазначив дії і роль засудженого.

Судом об`єктивно, повно і всебічно встановлено обставини кримінального провадження. Вина ОСОБА_6 підтверджується сукупністю зібраних у провадженні доказів, безпосередньо досліджених в судовому засіданні. Оцінка доказів судом проведена згідно з вимогами процесуального законодавства, з наведенням у вироку відповідних висновків щодо належності, допустимості, достовірності, доказів та їх достатності для постановлення вироку.

У вироку суду у повній відповідності до вимог ст. 374 КПК України наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 , які досліджені та оцінені із дотриманням положень ст. 94 КПК України. В основу обвинувального вироку покладені виключно ті докази, які не викликають сумнівів у своїй достовірності.

Дії засудженого за ч. 2 ст. 121 КК України кваліфіковано судом правильно.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 419 КПК України дав належну оцінку викладеним в апеляційній скарзі захисника доводам, в тому числі і тим на які він послався у касаційній скарзі, та обґрунтовано відмовив у їх задоволенні. При цьому порушень процесуального порядку збирання, дослідження та оцінки наведених судом у вироку доказів апеляційним судом не встановлено.

Інші доводи касаційних скарг та матеріали кримінального провадження не містять вказівки на порушення судом першої або апеляційної інстанцій при розгляді провадження норм кримінального процесуального закону, які ставили би під сумнів обґрунтованість прийнятих рішень в частині кваліфікації дій засудженого.

Покарання засудженому призначено відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження нових злочинів, та відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України.

Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, касаційні скарги мають бути залишені без задоволення, а судові рішення - без зміни.

Керуючись ст.ст. 433, 434, 436, 438 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року колегія суддів

постановила:
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 18 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 15 лютого 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3