АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 210/4788/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/10/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 квітня 2016 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0002264, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився у місті Кривий Ріг, громадянина України, не одруженого, не працює, освіта середня - спеціальна, має малолітню дитину, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185КК України, апеляційна скарга відносно якого не подана.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилась у місті Кривий Ріг, громадянка України, не заміжня, не працює, освіта середня, має двох малолітніх дітей, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима в силу ст.89 КК України,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_8

обвинувачені - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оскаржуючи фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченою ОСОБА_7 та правильності кваліфікації її дій за ст. 185 ч.2 КК України, просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного обвинуваченій покарання та ухвалити свій вирок. Яким призначити обвинуваченій ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням. На підставі п.п. 2, 3 ст. 76 КК України зобов`язати засуджену: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з `являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання.
Вироком, суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за попередньою змовою разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 22.08.2015 року з корисливих мотивів, маючи на меті прямий злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, таємно, шляхом вільного доступу з приміщення квартири АДРЕСА_2 , викрали належні потерпілому ОСОБА_9 речі, а саме: бездротовий маршрутизатор маки «Huawei WS 319» вартістю 280 гривень та двигун від холодильника марки «Днепр» вартістю 700 гривень, обернувши дане майно на свою користь, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на суму 980 гривень.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор не оскаржуючи винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку, вважає вирок суду першої інстанції незаконним, який підлягає скасуванню в частині призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , зважаючи на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність відповідно до ст. 409, 413 КПК України, а саме в порушення вимог ч. 3 ст. 61 КК України, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_7 має на утриманні двох неповнолітніх дітей, та призначив покарання за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді обмеження волі.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді провадження прокурор, підтримав апеляційну скаргу прокурора прохав колегію суддів задовольнити її, вирок суду скасувати, постановити свій вирок.

Обвинувачена ОСОБА_7 не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просила застосувати до неї Закон України «Про амністію в 2016 році».

Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Відповідно до ст.402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження подані не були.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведене у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації її дій за ч.2 ст. 185 КК України ґрунтуються на зібраних по кримінальному провадженню доказах, досліджених судом та яким у відповідністю зі ст.374 КПК України судом була надана належна оцінка у вироку в порядку ч.3 ст.349 КПК України та в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.
У той же час доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 заслуговують на увагу.
Відповідно до ч.3 ст.61 КК України покарання у вигляді обмеження волі не застосовується до жінок що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 на час ухвалення вироку має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (т.1 а.кп.52,53) що унеможливлює застосування до неї такого виду покарання, як обмеження волі. Суд першої інстанції при призначенні їй покарання за ч.2 ст.185 КК України у вигляді обмеження волі не врахував зазначені обставини, тобто неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, у зв`язку із чим прийняв рішення, яке не ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до ст.413 КПК України це є підставою для скасування вироку суду першої інстанції.

За таких обставин ОСОБА_7 слід призначити покарання, яке передбачено санкцією ч.2 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ст.61 КК України, а також положень ст.50,65 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_7 колегія суддів враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України належить до категорії злочинів середньої тяжкості, особистість обвинуваченої, не заміжня, має на утриманні двох неповнолітніх дітей (т.1 а.кп.52-53), офіційно не працює, раніше не судима в силу ст.89 КК України (т.1 а.кп.62), за місцем проживання характеризується нейтрально (т.1 а.кп.54), на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря психіатра не перебуває (т.1 а.кп. 57), у лікаря нарколога під наглядом не перебуває (т. 1 а.кп. 56).
Обставиною, що пом`якшує покарання відповідності зі ст. 66 КК України, є щире каяття, визнання вини, наявність на утриманні неповнолітніх дітей, обставин, обтяжуючих покарання відповідно до ст. 67 КК України, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням усіх обставин вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченої, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі, із застосуванням вимог ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки вона має постійне місце проживання, родину, неповнолітніх дітей, таким чином її виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Окрім цього, колегія суддів, вислухавши думку учасників процесу, які, кожен окремо, не заперечували проти задоволення клопотання про застосування амністії до ОСОБА_7 , вважає за необхідне, задовольнити клопотання обвинуваченої, виходячи з наступного.
7 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році».
Виходячи з п. в. ч. 1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнанні винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, особи визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили - не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Оскільки ОСОБА_7 визнана винною у вчиненні злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, вирок відносно неї не набрав законної сили, вона має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , не позбавлялась батьківських прав і не заперечує проти застосування амністії, то колегія суддів, вважає за необхідне, на підставі п. в ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання звільнити.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 412, 413, 414, 420 КПК України, п.в ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора -задовольнити.

Вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного їй покарання - скасувати.

Визнати винною ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки .

На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробувальним строком на 1 (один) рік.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_7 наступні обов`язки:
- періодично з `являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід не обирався.

Звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
У іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення його судом апеляційної інстанції.

На виконання вимог ст.376 ч.6 КПК України копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченій та прокурору

Обвинуваченій роз`яснено вимоги ч.3 ст.376 КПК України.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4