Справа № 127/4096/16-к
Провадження №11-кп/772/1040/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 жовтня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження №0000541, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань 19 липня 2014 року за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 31.05.2017 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 14.05.2012 року Замостянським районним судом м. Вінниці за ч.1 ст. 122, ч.2 ст. 296, 70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;
-23.02.2015 року Жмеринським районним судом Вінницької області за ч.1 ст. 185 КК України. змінений в частині призначеного покарання ухвалою Апеляційного суду Вінницької області та призначено покарання у виді штрафу 1700 гривень,
визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:
-22.02.2000 року Староміським районним судом м. Вінниці, за ч. ст.140 КК України до позбавлення волі строком 2 роки з конфіскацією майна, 13.06.2000 року звільнений і підставі закону України про амністію;
- 04.02.2002 року Замостянським районним судом м. Вінниці, ч. 2 ст. 185, ст. 140 КК України до позбавлені волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений випробуванням з іспитовим строком терміном на 2 роки;
- 18.02.2004 року Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 185, ч. ст. 186, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189, ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць, з урахуванням ст. 71 КК України приєднано вирок від 04.02.2002 року, та призначено покарання у виді 4 роки 2 місяці;
- 30.03.2007 року Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 К України до позбавлення волі строком на 3 роки;
- 17.02.2010 року Замостянським районним судом м. Вінниці, за ч.2 ст. 185 КК України, до обмеження волі строком на 3 роки 6 місяців;
- 04.11.2010 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, з урахуванням ст. 71 КК України приєднано 6 місяців по вироку Замостянського районного суду м. Вінниці від 17.02.2010 року, та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі,
визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення під час судового розгляду кримінального провадження зараховано у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 08.11.2016 року по день набрання вироком законної сили.
Стягнуто з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в рівних долях на користь держави Україна 492 гривні 00 копійок у відшкодування вартості проведення криміналістичного дослідження.
Вирішено питання про речові докази.
Відповідно до вироку суду, 04.12.2015 року приблизно о 03.00 годині, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 перебуваючи неподалік від будинку № 108 по вул. Київській у м. Вінниці, помітили двох, раніше їм незнайомих осіб: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , в подальшому з метою незаконного відкритого викрадення чужого майна, а саме речей які знаходяться у ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , наблизились до ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та розпочали з ними спілкуватись. В ході розмови ОСОБА_9 раптово почав наносити удари руками в різні ділянки голови ОСОБА_11 , а ОСОБА_8 удари руками в різні ділянки голови ОСОБА_12 . Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1803 від 04.12.2015 року, у ОСОБА_12 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: осадженого підшкірного крововиливу на сливовій верхньої губи зліва, пошкодження (менш 1/4) коронкової частини 2-го нижнього зуба зліва, синця в лобній ділянці зліва, садна на тлі підшкірної гематоми в потиличній ділянці справа, які утворились від дії твердих тупих предметів, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи, № 1802 від 04.12.2015 у ОСОБА_11 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: підшкірного крововиливу в ділянці нижньої губи зліва, садна на тлі крововиливу в слизову центральної частини нижньої губи, які утворились від дії тупого твердого предмету, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
В подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , подолавши здатність потерпілих до опору, відкрито заволоділи мобільним телефоном ОСОБА_12 марки «EXPLAY Q231», вартість якого відповідно до висновку експерта № 2344/2345/15-21 від 21.12.2015 року становить 178 гривень, та мобільним телефоном марки ОСОБА_13 марки «Samsung Galaxy S4», вартість якого відповідно до висновку експерта № 2344/2345/15-21 від 21.12.2015 року становить 955 гривень.
Після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з місця скоєння злочину зникли та викраденим майном розпорядились на власний розсуд.
В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 ставиться питання про зміну вироку суду. Просить винести своє рішення, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання відповідно до ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 (три) роки. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував загальні підстави призначення покарання згідно ст.65 КК України ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані обвинуваченого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання і призначив обвинуваченому ОСОБА_8 занадто суворе покарання, оскільки останній вину свою визнав, щиро розкаявся, активно сприяв у розкритті злочину, примирився з потерпілим та повністю відшкодував матеріальну і моральну шкоду потерпілим.
Прокурор ОСОБА_10 відмовився від апеляційної скарги, через що провадження в цій частині підлягає закриттю відповідно до ст.403 КПК України.
Цим же вироком ОСОБА_14 засуджено за ч.1 ст. 186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, однак апеляційних скарг щодо нього не надходило.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в них та просять її задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_9 не заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника.
Прокурор ОСОБА_6 , заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, які в апеляційній скарзі не заперечуються.
Стосовно доводів апеляційної скарги захисника в частині суворості призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд зазначає, що нормою ч.2 ст.65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому відповідно до ч.2 ст.52 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Як убачається з вироку, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України віднесено до тяжкого злочину.
Посилання захисника на неврахування судом пом`якшуючих обставин визнання вини у вчиненому та сприяння слідству в розкритті злочину, те що заподіяна шкода відшкодована, суд вважає безпідставним, оскільки дані обставини були враховані судом першої інстанції під час винесення вироку. Так, хоча обвинувачений визнав вину, проте, ОСОБА_8 , неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, тому схильний до скоєння кримінально-карних діянь за вчинення умисних корисливих злочинів, в тому числі тяжких.
Вищенаведені дані про особу обвинуваченого та обставини вчинення злочину вказують на те, що він не оцінює критично свою поведінку, тому дають підстави вважати, що для виправлення і перевиховання обвинуваченого необхідний певний строк ізоляції від суспільства, а призначене покарання відповідає вимогам ст.65 КК України.
Тому призначене судом покарання повністю відповідає вимогам закону, є справедливим і достатнім для виправлення і перевиховання засудженого.
Керуючись ст.ст.403, 404, 405, 407, 414, 419 КПК України, апеляційний суд -
П О С Т А Н О В И В:
Провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 закрити у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 31.05.2017 року у кримінальному провадженні №№0000541, внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань 19 липня 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Судді:
Згідно з оригіналом: