Справа № 183/4196/17
№ 1-кп/183/890/17
В И Р О К
іменем України
12 вересня 2017 рокуНовомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0002312 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Рибаче, Іссик-Кульського району, Киргизія, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого;

у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2,3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:
На початку квітня 2017 року, точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, приблизно в 05.45 годин, ОСОБА_4 знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке знаходиться на території домоволодіння АДРЕСА_3 , реалізуючи який, в цей же день, тобто на початку квітня 2017 року, точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_4 близько 06.00 годин, прийшов до будинку АДРЕСА_3 , та через незачинену хвіртку проник на територію даного домоволодіння, де побачив будівлю літньої кухні, дах якої вкритий металевими листами шифера.
Припускаючи, що дані листи шифера мають матеріальну цінність, ОСОБА_4 заліз на будівлю літньої кухні, та не встановленим під час досудового розслідування предметом, відірвав від дерев`яних перекладин два металеві листа шифера і таким чином, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, викрав майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме:
- два металеві листа шифера розмірами 2x1,5 метри вартістю 143 гривні 35 копійок, кожний на суму 286 гривень 70 копійок.
Після чого, ОСОБА_4 з викраденим майном, з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 286 гривень 70 копійок.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 наприкінці квітня 2017 року, точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, приблизно о 06.45 годин, знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке знаходиться на території домоволодіння АДРЕСА_3 , реалізуючи який, в цей же день, тобто наприкінці квітня 2017 року, точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_4 близько 07.00 годин, прийшов до будинку АДРЕСА_3 , та через незачинену хвіртку проник на територію даного домоволодіння, де побачив будівлю літньої кухні, дах якої вкритий металевими листами шифера. Припускаючи, що дані листи шифера мають матеріальну цінність, ОСОБА_4 заліз на будівлю літньої кухні, та не встановленим під час досудового розслідування предметом, відірвав від дерев`яних перекладин три металеві листа шифера і таким чином, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, викрав майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: три металеві листи шифера розмірами 2x1,5 метри вартістю 143 гривні 35 копійок кожний на суму 430 гривень 05 копійок.
Після чого, ОСОБА_4 з викраденим майном, з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 430 гривень 05 копійок.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 25 червня 2017 року, приблизно в 03.45 годин, ОСОБА_4 , знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке знаходиться на території домоволодіння АДРЕСА_3 , реалізуючи який, в цей же день, тобто 25 червня 2017 року, близько 04.00 годин, ОСОБА_4 прийшов до будинку АДРЕСА_3 , де побачив металеву хвіртку, через яку здійснюється вхід на територію даного домоволодіння. Припускаючи, що дана металева хвіртка має матеріальну цінність, ОСОБА_4 , з метою викрадення, зняв її з петель тримання і таким чином, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, викрав майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: металеву хвіртку вартістю 272 гривні 60 копійок.
Після чого, ОСОБА_4 з викраденим майном, з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 272 гривні 60 копійок.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину та показав, що дійсно в період з квітня 2017 року по 25 червня 2017 року він скоїв три крадіжки майна у потерпілої ОСОБА_5 , а саме зранку в неділю на початку квітня 2017 року він вкрав 2 листи металевого шиферу, приблизно через тиждень він знову вкрав з даху літньої кухні, ще 3 листи шиферу, а у черевні цього ж року вкрав металеву хвіртку. Викрадені речі він одразу здав на пункт прийому металолому за 100, 150, 150 гривень відповідно. Гроші витратив на власні потреби. У скоєному щиро кається.
В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень встановленою і його дії належить кваліфікувати:

- по епізоду від 25 червня 2017 року - за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;

- по епізоду на початку квітня 2017 року - за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище;

- по епізоду наприкінці квітня 2017 року - за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище;

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що скоєні ним два злочини відноситься до категорії тяжких, а один - до категорії середньої тяжкості.

Однак, обставин, що обтяжують його покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Крім того, обвинувачений, є особою що в силу закону раніше не судима, має постійне місце мешкання за яким характеризується позитивно (а.п.47), вину визнав повністю, на обліках у лікарів фтизіатра, психіатра, нарколога не перебуває (а.п.43,44,45), потерпіла претензій до нього не має та на суровому покаранні не наполягає.

Щире каяття ОСОБА_4 та добровільне відшкодування завданої шкоди, суд враховує, обставинами, що пом`якшують його покарання.

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд приходить до висновку, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, внаслідок чого суд вважає необхідним призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, як було обґрунтовано запропоновано стороною обвинувачення, що буде співрозмірним та достатнім для досягнення мети покарання та запобігання вчиненню нових злочинів.
Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню було проведено судово-товарознавчу експертизу, на суму 99 гривень 00 копійок (а.п.28), які підлягають стягненню з обвинуваченого в силу вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.2 ст. 185 КК України - у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України - у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_4 призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта, у сумі 99 гривень 00 копійок.

Копію вироку вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , негайно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1