Справа № 359/2962/18
Провадження №1-КС/359/773/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 квітня 2018 року м.Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю громадянина України ОСОБА_3 , його представника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення ВП в а/п «Бориспіль» Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000054, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.04.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
19.04.2018 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло вище зазначене клопотання про арешт майна, в якому слідчий зазначає, що слідчим відділенням відділення поліції в аеропорту «Бориспіль» Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № №0000054, відомості про яке внесено 18.04.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Як зазначено в клопотанні, досудовим розслідуванням установлено, що 18.04.2018 приблизно о 16 год. 20 хв. громадянин України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в автомобілі «KIA SPORTAGE» державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився в зоні дії дорожнього знаку 3.33 «Зупинку заборонено», що біля терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль», розташованого за адресою: Київська область, м.Бориспіль-7, під час перевірки документів працівниками УПП в м.Бориспіолі ДПП НП України, для підтвердження права керування транспортним засобом, пред`явив останнім посвідчення водія серії НОМЕР_2 на своє ім`я, видане 12.12.2003, орган видачі УМРЕВ м.Овруч, що містить ознаки підробки (ЄО №513 від 18.04.2018).

Крім того, відповідно до відомостей з Національної автоматизованої системи Департаменту Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України (НАІС ДДАІ МВС України) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не документований посвідченням водія взагалі.

В зв`язку з цим у органа досудового розслідування виникли обґрунтовані підстави вважати, що пред`явлене ОСОБА_3 посвідчення водія серії НОМЕР_2 виготовлене шляхом повної або часткової підробки.

У зв`язку з наявність достатніх підстав вважати, що виявлені розбіжності мають кримінальне походження, 18.04.2018 у ході проведення огляду місяця події за адресою: Київська область, м.Бориспіль-7, у ОСОБА_3 вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_2 на власні анкетні дані, видане УМРЕВ м.Овруч 12.12.2003.

Слідчий стверджує, що зазначений матеріальний об`єкт може зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факти чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі був предметом кримінально-протиправних дій, а тому в силу ч.2 ст.91 КПК України підлягає перевірці з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Крім того, з метою підтвердження викладених фактів до суду буде подано клопотання про проведення експертизи, на виконання якої до експертної установи буде направлено вилучене посвідчення водія.

Слідчий також зазначає, що вилучене посвідчення водія вважається тимчасово вилученим майном, є предметом кримінального правопорушення, і не застосування заходу забезпечення кримінального провадження призведе до втрати речового доказу, що перешкоджатиме встановленню істини у даному кримінальному провадженні.

У судове засідання слідчий не з`явився.

ОСОБА_3 , щодо майна якого вирішується питання про арешт, а також його захисник проти задоволення клопотання заперечували.

ОСОБА_3 також пояснив, що здав іспит та отримав посвідчення водія у встановленому законом порядку, на підтвердження чого надає екзаменаційну картку водія. Йому також відомо, що слідчий направила запит до територіального сервісного центру надання послуг м.Коростень, в якому повідомили, що направили слідчому підтвердження видачі вилученого у нього посвідчення. Будь-яких постанов щодо нього працівники поліції не виносили, автомобілем він не керував, а лише знаходився в автомобілі та на вимогу працівників патрульної поліції надав своє посвідчення водія.

Захисник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 , заперечуючи проти накладення арешту, звертає увагу слідчого судді, що обшук проводився до внесення відомостей до ЄРДР, без ухвали слідчого судді та без залучення понятих, а вилучене у ОСОБА_3 посвідчення водія було видане в установленому порядку, доказів підробки посвідчення в клопотання слідчого не зазначено та не надано, вважає, що це припущення виникло внаслідок того, що посвідчення було видано 15 років назад, та, можливо, не було внесено відповідну інформацію у сучасну інформаційну систему, якою користуються працівники патрульної поліції.

Заслухавши пояснення з`явившихся учасників провадження, дослідивши долучені до клопотання матеріали, а також додатково надані та направлені слідчому судді, слідчий суддя вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

З долучених до клопотання слідчого документів встановлено, що 18.04.2018 року, патрулюючи в складі екіпажу «Лімур-110 разом з сержантом поліції ОСОБА_6 , виявили правопорушення в ДПМА «Бориспіль» біля терміналу «D», водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за порушення дії п. 3.33 розділу 33 ПДР України та при перевірці документів, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 12.12.2003 виявили неспівпадіння з базою «НАІС», а саме відсутність в базі(а.с.6).

Згідно з протоколом огляду місця події від 18.04.2018, з 17год.50 хв. по 18 год 15 хв. слідчим СВ ВП в а/п «Бориспіль» ОСОБА_5 проведено огляд у службовому кабінеті №1 ВП в а/п «Бориспіль», де знаходився поліцейський роти №4 УПП м.Бориспіль ОСОБА_7 , який надав пояснення про вищенаведені обставини, викладені в рапорті, а також громадянин ОСОБА_3 , який пояснив, посвідчення він отримував в м.Овруч 12.12.2003 року особисто. За змістом протоколу огляду під час огляду виявлено та вилучено посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7-10).

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_3 , відібраними слідчим ОСОБА_5 18.04.2018 (а.с.11), він стверджував, що посвідчення не підроблене, отримав його після здачі екзаменів , та сплатив державне мито, після чого постійно користувався даними правами, в тому числі у 2016 році в наслідок ДТП у Дарницькому районі м.Києва його було притягнуто до адміністративної відповідальності та вилучено посвідчення водія, а після розгляду справи у Дарницькому районному суді м.Києва та сплати штрафу, він отримав своє водійське посвідчення.

На підставі вказаного рапорту та протоколу огляду, слідчим Бориспільського ВП ГУ НП України в Київській області 18.04.2018 о 19:03:15 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України (а.с.4).

Постановою слідчого від 18.04.2018 вилучене у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 12.12.2003, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000054.

Водночас, згідно з направленими на запит слідчого документами: відповіддю територіального сервісного центру №1843 в Житомирській області від 19.04.2018 №595, фотокопією Книги видачі посвідчень водія та талонів до посвідчення водія Овруцьким МРЕВ ВДАІ УМВС України в Житомирській області(порядковий запис №941) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видавалось посвідчення водія серії НОМЕР_2 12.12.2003 року (а.с.32-33,34). Крім того, відповідний запис про видачу посвідчення водія серія НОМЕР_2 та талона серія № НОМЕР_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , міститься в екзаменаційній картці водія на ім`я ОСОБА_3 (а.с.30), оригінал якої був наданий слідчому судді для огляду.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України вилученим може бути майно у вигляді речей, документів. грошей тощо, щодо яких є достатні дані вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на рухоме майно з метою забезпечення можливого цивільного позову.

У відповідності до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч.2 цієї статті, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Так, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст.2 КПК України).
Як вбачається з долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження, будь-які дані, які б свідчили про наявність ознак підробки вилученого у ОСОБА_3 посвідчення водія, щодо якого вирішується питання про арешт, у органу досудового розслідування відсутні, а висловлені в клопотанні припущення, що посвідчення водія ОСОБА_3 не видавалось, спростовуються отриманими в ході досудового розслідування та в ході розгляду слідчим суддею вищевказаного клопотання письмовими документами.

З урахуванням викладеного, накладення арешту на посвідчення водія ОСОБА_3 за відсутності даних, які б свідчили про підробку посвідчення, призведе до позбавлення ОСОБА_3 можливості керувати транспортними засобами на тривалий термін та є невиправдним та необґрунтованим заходом процесуального примусу (нерозумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження),оскільки сам лише факт внесення відомостей до ЄРДР та прийняття постанови про визнання вилученого посвідчення речовим доказом у кримінальному провадженні, не можуть бути самостійною правовою підставою для вжиття такого заходу.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя, вважає за неможливе задовольнити подане клопотання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.170-174,309,376 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення ВП в а/п «Бориспіль» Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого 18.04.2018 у ході огляду місця події за адресою: Київська область, м.Бориспіль-7 у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майна посвідчення водія серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане УМРЕВ м.Овруч 12.12.2000 відмовити.

Повний текст ухвали буде виготовлений та проголошений 27 квітня 2018 року о 13.00 годині.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з моменту її проголошення, безпосередньо до апеляційного суду Київської області.

Слідчий суддя ОСОБА_8 -Лесів