Код суду 233 Справа № 233/1426/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області угоду про визнання винуватості по кримінальному провадженню (внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001356 від 28 жовтня 2017 року) за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України, -
в с т а н о в и в :
28 жовтня 2017 року, приблизно о 17.00 год., ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього виник злочинний намір, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху у дев`ятиповерховому будинку, розташованого неподалік від Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області.
В цей же день, о 18.00 год., ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, достовірно знаючи про те, що відомості щодо підготовки вибуху не відповідають дійсності, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, посягаючи на громадську безпеку в частині надання інформації про загрозу злочинних посягань, зі свого мобільного телефону марки «Nokia», червоного кольору, моделі «С2», іmеі НОМЕР_1 , із абонентського номеру НОМЕР_2 , оператора мобільного зв`язку «Vodafon», діючи умисно, здійснив дзвінок диспетчеру спецлінії «102» ГУНП в Донецькій області та анонімно повідомив завідомо неправдиву інформацію про підготовку вибуху, а саме замінювання дев`ятиповерхового будинку, розташованого неподалік від Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області.
В результаті вказаного повідомлення була поставлена під загрозу громадська безпека, а також здійснено відволікання від виконання обов`язків органів Національної поліції України у період часу з 19.25 год. до 20.30 год. 28 жовтня 2017 року. У подальшому виїздом слідчо-оперативної групи та працівників вибухотехнічного відділу ГУНП в Донецькій області, під час проведення обстеження найближчих дев`ятиповерхових будинків, розташованих біля Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, а саме будинків, розташованих за адресами: м. Костянтинівка, вул. Злагоди 18; м. Костянтинівка, вул. Трудова 398; м. Костянтинівка, вул. Трудова 400, та прилеглої до них території, жодних вибухових пристроїв, речовин або конструктивно схожих на них предметів виявлено не було, тобто повідомлення про підготовку вибуху не підтвердилось. В результаті вказаних навмисних дій ОСОБА_5 , який завідомо неправдиво повідомив про підготовку вибуху, що загрожує загибеллю людей ти іншими тяжкими наслідками, був порушений звичайний уклад життя громадян, які перебували у вказаних будинках.
ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились у завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей та іншими тяжкими наслідками, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 259 КК України.
17 березня 2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України.

28 березня 2018 року між заступником керівника Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001356 від 28 жовтня 2017 року, та обвинуваченим ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України, а саме у завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей та іншими тяжкими наслідками. Сторони узгодили покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки.

При цьому ОСОБА_5 , якому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, дав згоду на його призначення.

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджене в ній покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні; також вказаною угодою визначено покарання, яке повинний понести обвинувачений у виді позбавлення волі строком на 4 роки із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Судом встановлено, що злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, від якого потерпілих немає.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 472 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; йому роз`яснені наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, а саме: пропонується у межах встановлених в санкції частини статі Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також обставину, яка пом`якшує покарання, а саме щире каяття.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий; за місцем проживання характеризується посередньо; на обліку у лікаря психіатра не перебуває; під наглядом у лікаря нарколога не знаходиться; у скоєному щиро розкаявся.

Враховуючи, що угода про визнання винуватості була укладена обвинуваченим добровільно, відповідає закону і не порушує права, свободи, інтереси сторін та інших осіб, форма та зміст угоди відповідає вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання, яке відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 259 КК України, - завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей та іншими тяжкими наслідками, за яким належить призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання.

Цивільний позов не пред`являвся.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Витрати на залучення експертів слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.
Керуючись ст.ст. 100, 314, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, -
у х в а л и в :
Угоду про визнання винуватості, що укладена 28 березня 2018 року між заступником керівника Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 затвердити.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 28 березня 2018 року покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Обов`язок нагляду за засудженим ОСОБА_5 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу засудженому ОСОБА_5 не обирати.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази по справі:
- мобільний телефон марки «Nokia», моделі «С2», іmеі НОМЕР_1 , з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Vodafon» абонентський номер НОМЕР_2 , який зберігається у Камері зберігання речових доказів Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області (квитанція № 999 від 27 березня 2018 року, книга обліку № 32, порядковий № 505), - знищити;
- DVD-диск із записом мовної інформації від 28 жовтня 2017 року, який долучено до матеріалів кримінального провадження, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з засудженого ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь держави у відшкодування витрат на залучення експерта (проведення судової експертизи звуко- та відеозапису № 15 від 19 лютого 2018 року) 3432 (три тисячі чотириста тридцять дві) грн. 00 коп.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку після його проголошення вручити засудженому, захиснику та прокурору.

Суддя