В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.11.2017 Справа №607/11806/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002558 від 03 серпня 2017 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тернопіль, українки, громадянки України, з вищою освітою, неодруженої, має на утриманні одну неповнолітню дитину, непрацюючої, зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , несудимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
03 серпня 2017 року близько 00.50 год обвинувачена ОСОБА_3 перебуваючи неподалік Фаст-фуду «Цибулька» по вул. Б. Хмельницького, 10а в м. Тернополі, підійшла до лавки на якій сидів потерпілий ОСОБА_5 та розпочала з ним розмову. В ході розмови між обвинуваченою ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 виникла суперечка, під час якої обвинувачена ОСОБА_3 з`ясувала, що у ОСОБА_5 у правій кишені штанів знаходяться грошові кошти. У подальшому обвинувачена ОСОБА_3 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, сидячи на вищевказаній лавці нагнувшись до правої кишені штанів потерпілого ОСОБА_5 , з корисливих мотивів відкрито викрала його грошові кошти в сумі 4500 гривень. Продовжуючи свої злочинні дії, обвинувачена ОСОБА_3 , із викраденими грошовими коштами сіла в автомобіль таксі марки «Шевроле» та поїхала в невідомому напрямку. Із викраденим майном обвинувачена ОСОБА_3 з місця вчинення злочину втекла, чим завдала потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 4500 гривень.
Допитана під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, визнала повністю, щиро розкаялася та в судовому засіданні вказала, що 03 серпня 2017 року близько 00.50 год. перебувала неподалік Фаст-фуду «Цибулька» по вул. Б. Хмельницького в м. Тернополі та у ході розмови з потерпілим ОСОБА_5 у них виникла суперечка, під час якої вона дізналася, що у його правій кишені штанів знаходяться грошові кошти, нагнувшись викрала їх, сіла в таксі і з місця вчинення злочину втекла.
Просить суд застосувати відносно неї ЗУ «Про амністію у 2016 році», у зв`язку із наявністю на утриманні дитини - дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та звільнити її від відбування призначеного судом покарання.

Обвинувачена ОСОБА_3 визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодилася зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовилася від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачена та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченою своєї вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення, думку потерпілого, який немає претензій матеріального характеру до обвинуваченої та просить суд її суворо не карати, не заперечує щодо застосування амністії. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченої ОСОБА_3 суд не вбачає.

На підставі наведеного, за наявності вищевказаних обставин, які пом`якшують покарання, обвинуваченої ОСОБА_3 , суд вважає за можливе призначити їй покарання у виді штрафу в доход держави в мінімальному розмірі передбаченому санкцією ч. 1 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 подала суду письмову заяву про застосування до неї амністії, звільнивши її від відбування покарання, оскільки вона має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинила кримінальне правопорушення середньої тяжкості, повністю визнає свою вину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, з наслідками застосування амністії ознайомлена.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечив щодо звільнення обвинуваченої від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Як встановлено ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2ст. 86 КК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п."в"ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи зокрема не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

З матеріалів кримінального провадження, зокрема з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області 17 квітня 2008 року актовий запис № 842, вбачається, що обвинувачена ОСОБА_3 має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вперше вчинила кримінальне правопорушення, яке є середньої тяжкості відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення вона вчинила 03 серпня 2017 року, тобто до дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачена визнає повністю, щиро кається у вчиненому.

У зв`язку із вищенаведеним суд вважає, що заява ОСОБА_3 про застосування до неї ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" підлягає до задоволення та її слід звільнити від відбування покарання на підставі п."в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році".

Речові докази - компакт-диск NANOTEX DVD + R 16х, 4.7 GB, 120 min та компакт- диск СD-R «_^_mego», 52х, 700 МВ, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, суд вважає, слід залишити при матеріалах кримінального провадження, після вступу вироку в законну силу.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та призначити їй за даним кримінальним правопорушенням покарання, у виді штрафу в доход держави в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Заяву ОСОБА_3 про застосування до неї п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" задовольнити.
Звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі п. "в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році".
Речові докази - компакт-диск NANOTEX DVD + R 16х, 4.7 GB, 120 min та компакт- диск СD-R «_^_mego», 52х, 700 МВ - залишити при матеріалах кримінального провадження, після вступу вироку в законну силу.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1