Справа №127/8193/18
Провадження №1-в/127/261/18
02 травня 2018 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у режимі відеоконференції з Державною установою "Вінницька виправна колонія (№86)" клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вікторівка Березівського району Одеської області, проживаючого до засудження в АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, який має малолітню дитину, раніше судимого:
05.05.2010 року Ужгородським міським судом Закарпатської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;
19.11.2010 року Ужгородським міським судом Закарпатської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст.ст. 70, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений на підставі ухвали Шепетівського міськрайонного суду від 26.09.2013 року умовно-достроково на 9 місяців 9 днів,
По даній справі засуджений: 13.01.2016 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 353, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, з урахуванням положень ст. 69, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, -
за участю учасників судового провадження:
представника Державної установи «Вінницька
виправна колонія (№86)» ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_3 ,
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
Клопотання мотивоване тим, що засуджений відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Вінницька виправна колонія (№86)», фактично відбув 2/3 строку покарання, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Засуджений ОСОБА_3 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримав клопотання та просить його задовольнити. Пояснив, що в установі він працює різноробочим на підсобному господарстві, характеризується позитивно, режим утримання в установі не порушує, до праці ставиться добросовісно, адміністрацією установи заохочувався, до дисциплінарної відповідальності притягувався два рази, однак дані стягнення були погашені у встановленому законом порядку. Важає, що сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Просить клопотання задовольнити.
Представник Державної установи "Вінницька виправна колонія (№86)" ОСОБА_5 не заперечує проти задоволення клопотання та пояснив, що засуджений характеризується позитивно, працевлаштований, отримує заробітну плату, виконавчих листів про стягнення коштів із засудженого в установі немає, три рази був заохочений установою та два рази до нього були застосовані дисциплінарні стягнення, які на даний час погашені у встановленому законом порядку. Вважає, що засуджений став на шлях виправлення, а тому просить клопотання задовольнити. 26.04.2018 року комісія установи прийняла рішення про клопотання перед судом про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, як особи, що довела своє виправлення. Однак до суду з даним клопотанням не звернулись, оскільки засуджений ОСОБА_3 , звернувся до суду раніше з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Прокурор ОСОБА_4 просить відмовити в задоволенні клопотання, оскільки ОСОБА_3 був неодноразово засуджений, в 2013 році вже звільнявся від відбування покарання умовно-достроково, однак знову вчинив злочин. Вважає, що засуджений не довів своє виправлення.
Суд, дослідивши матеріали клопотання, оглянувши в судовому засіданні матеріали особової справи засудженого, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 відбуває покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.01.2016 року, згідно якого він засуджений за ч. 1 ст. 353, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, з урахуванням положень ст. 69, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі.
Початок строку покарання рахується з 22.03.2016 року, кінець строку покарання - 22.03.2019 року.
Станом на 22.03.2018 року засуджений відбув 2/3 частини строку покарання, що надає йому право на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України.
26.03.2018 року засуджений звернувся з клопотанням до суду про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, як особи, що довела своє виправлення. 26.04.2018 року комісія установи прийняла рішення про клопотання перед судом про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, як особи, що довела своє виправлення. Дане клопотання погоджене головою спостережної комісії установи. Однак до суду з даним клопотанням установа не звернулась, оскільки засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду раніше з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Частинами 1- 3 статті 81 КК України встановлено, що до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
При цьому таке звільнення може бути застосоване до засуджених після фактичного відбуття ними не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
У відповідності до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Вирішуючи питання, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення подання, суд враховує дані, які характеризують засудженого, його поведінку за весь період відбування покарання, наявність заохочень та стягнень, відношення до праці.
З досліджених в судовому засіданні матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений з 29.04.2016 року по даний час відбуває покарання в Державній установі "Вінницька виправна колонія (№86)".
Засуджений працевлаштований в установі на посаді різноробочого підсобного господарства установи.
Факт отримання засудженим заробітної плати підтверджується довідкою за підписом головного бухгалтера від 25.04.2018 року.
Виконавчих листів про стягнення коштів із засудженого в установі немає.
За сумлінну поведінку та ставлення до праці засуджений був заохочений 04.10.2016 року.
За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, засуджений був заохочений 04.07.2017 року, 02.01.2018 року.
19.11.2016 року та 30.12.2016 року до нього були застосовані дисциплінарні стягнення, які на даний час погашені у встановленому законом порядку, тому засуджений визнаний таким, що немає стягнень.
Як вбачається з характеристики засудженого від 22.02.2018 року, яка міститься в особовій справі засудженого, за час відбування покарання в установі засуджений характеризується позитивно, працевлаштований. До дисциплінарної відповідальності притягувався два рази, дані стягнення були погашені у встановленому законом порядку. На даний час засуджений зробив для себе відповідні висновки та дотримується вимог режиму відбування покарання. За сумлінну поведінку і ставленням до праці три рази заохочувався адміністрацією установи. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Утримує спальне місце та приліжкову тумбочку у чистоті та порядку, має охайний зовнішні вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. Виконує законні вимоги персоналу установи. Виконує роботу з самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Заходи виховного та режимно- профілактичного характеру відвідує, та робить для себе належні висновки. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу "Підготовка до звільнення". Прагне до підвищення загальноосвітнього рівня, займається самоосвітою. Приймає участь у роботі самодіяльності організації, проявляє соціально корисну активність в організації її роботи. Підтримує соціально корисні зв`язки з рідними, а саме з матір`ю.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Враховуючи встановлені обставини, особу засудженого, суд приходить до переконання, що факт виправлення засудженого через сумлінну поведінку та ставлення до праці відповідає фактичним обставинам справи.
Суд вважає, що встановлені в судовому засіданні обставини свідчать про виправлення засудженого, що, в свою чергу, надає йому право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Виходячи з приписів ст. 81 КК України, вирішальним є саме виправлення засудженого, що доводиться сумлінною поведінкою і ставленням до праці за весь період відбування покарання у виправній установі.
Суд зазначає, що працевлаштування, а також неодноразові заохочення та відсутність дисциплінарних стягнень, доводять виправлення засудженого в розумінні положень ч. 2 ст. 81 КК України, так як для такого висновку наявні докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період відбування покарання довів своє виправлення.
На підставі викладеного суд дійшов висновку, що встановлені обставини в їх сукупності свідчать про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, тому клопотання слід задовольнити та умовно-достроково звільнити засудженого від відбування покарання у виді позбавлення волі.
Керуючисьст. 81 КК України, ст. ст. 369-372, 376, 392-395, 532, 537, 539 КПК України, -
Клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.01.2016 року, на невідбутий строк 10 місяці 12 днів.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким зупиняє її виконання.
Суддя