Справа № 183/1169/17
№ 1-кп/183/540/17
В И Р О К
іменем України
14 грудня 2017 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000023 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новогригорівське Високопільського району Херсонської області, громадянина України, із повною середньою освітою, розлученого, який проходить військову службу за контрактом у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 на посаді водія-електрика радіостанції взводу командно штабних машин радіоцентру польового вузла зв`язку, у військовому званні «сержант», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України, -

в с т а н о в и в :
21 листопада 2016 року наказом № 263 командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) сержанта ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини, яка дислокується у АДРЕСА_2 , та призначено на посаду водія-електрика радіостанції взводу командно - штабних машин радіоцентру польового вузла зв`язку.

Відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, сержант ОСОБА_5 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, берегти державне майно та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Будучи сержантом, ОСОБА_5 повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів. Зобов`язаний мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси.

28.12.2016 року о 09 год. 00 хв. сержант ОСОБА_5 заступив на чергування в якості чергового по роті. Так, згідно із ст. ст. 130, 144, 147, 150, 151, 310-312 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, внутрішній порядок в частині досягається глибоким розумінням, свідомим і неухильним виконанням військовослужбовцями обов`язків, визначених законами України та військовими статутами Збройних Сил України, зразковим бойовим чергуванням та несенням служби добовим нарядом. Ставниці зі зброєю, шафи і ящики з боєприпасами, а також кімната для зберігання зброї мають замикатися й запечатуватися мастиковими печатками: ставниці печаткою чергового роти, шафи і ящики з боєприпасами печаткою старшини роти, кімната для зберігання зброї печаткою чергового роти та командира роти (за його відсутності - старшини роти); ключі від ставниць і кімнати для зберігання зброї мають бути постійно у чергового роти, а ключі від шаф і ящиків з боєприпасами у старшини роти. Передавати ключі іншим особам заборонено. Запасні ключі в пеналі, запечатаному командиром роти, зберігаються у чергового частини в замкненому металевому ящику.

У добовий наряд призначаються черговий роти, який призначається із сержантів і, як виняток, із найпідготовленішого рядового складу. Він відповідає за додержанням порядку в роті й неухильному виконанню розпорядку дня, збереження зброї, ящиків із боєприпасами, майна роти, особистих речей військовослужбовців і за правильне несення служби днювальними. Після розводу новопризначений черговий разом із попереднім здійснює перевірку і прийняття зброї, ящиків з боєприпасами й печаток на них, майна за описом, наявності та справності засобів пожежогасіння, оповіщення й сигналізації, після чого чергові розписуються в книзі приймання та здавання чергування. Зброя приймається поштучно, за номерами й комплектністю. При цьому перевіряється справність замків, охоронної сигналізації, шаф, печаток, та іншого обладнання. Прийнявши чергування, новопризначений черговий разом із попереднім доповідають командирові роти, а у разі його відсутності - його заступникові чи старшині роти про здавання і прийняття чергування.

Відчиняти кімнату для зберігання зброї дозволено лише з дозволу чергового частини, командира роти чи старшини роти. Видавати зброю лише за наказом командира роти чи старшини роти, вносячи відповідний запис до книги видачі зброї та боєприпасів. Приймаючи зброю, перевіряти її номери та комплектність; постійно мати при собі й нікому не передавати ключі від кімнати зберігання зброї.

Будучи черговим по роті, сержант ОСОБА_5 , крім загальних обов`язків, відповідає за організацію обліку, зберігання та видачу стрілецької зброї та боєприпасів у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 , виходячи з приміщення роти у справах служби повинен передавати виконання своїх обов`язків одному з днювальних вільної зміни, при цьому перевірити наявність зброї у кімнаті зберігання зброї по номерах та в комплектності.

Згідно Розділу II п. п. 4, 14, 15, 16, 18, 20 Інструкції у підрозділах військової частини стрілецька зброя та боєприпаси до неї зберігаються в кімнаті для зберігання зброї в порядку, передбаченому статтями 144-151 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Перевірка стрілецької зброї під час приймання (здавання) чергування проводиться черговим підрозділу (військової частини) поштучно, за номерами і комплектністю згідно з описами стрілецької зброї, яка зберігається в ставницях, шафах, ящиках, і за книгою видачі зброї та боєприпасів, про що робиться запис у книзі прийняття та здавання чергування, форма якої наведена в додатку 9 до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. На період відсутності військовослужбовців у військовій частині більше 60 діб їх особиста стрілецька зброя та боєприпаси до неї здаються на склад РАО військової частини. Стрілецька зброя та боєприпаси особовому складу для навчання, занять, під час заступання у варту, а також для чищення видаються під особистий підпис у книзі видачі зброї та боєприпасів. У книзі видачі зброї та боєприпасів під час отримання стрілецької зброї та боєприпасів військовослужбовцями, які відбувають у відрядження зі зброєю, після дати видачі черговим підрозділу (військової частини) записуються номер і дата посвідчення про відрядження, а також зазначається дата повернення цього військовослужбовця з відрядження.

Однак, у період з 28 по 29 грудня 2016 року сержант ОСОБА_5 , діючи всупереч вищенаведеним вимогам, заступаючи на чергування черговим по роті, знаходячись у казармі № НОМЕР_2 , розташованій у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, належним чином згідно вимог чинного законодавства, чергування по роті не прийняв, наявність зброї по номерам не перевірив та у продовж доби несення чергування не організував, охорону зброї не контролював, новопризначеному черговому роти чергування не передав, ключі від кімнати зберігання зброї передав стороннім військовослужбовцям, і як наслідок, автомат АКС-74 із заводським номером № НОМЕР_3 був втрачений.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію» від 15.01.2015 року №113-VIII, який набув чинності 20.01.2015 року, в Україні діє особливий період.

Згідно із Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини» від 12.02.2015 року №194-VIII, який набув чинності 05.03.2015 року, до статті 425 КК України було внесено зміни, які посилюють відповідальність за вчинення вказаного військового злочину в умовах особливого періоду.

Таким чином, у період з 09 год. 00 хв. 28 грудня по 09 год. 00 хв. 29 грудня 2016 року сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу за контрактом у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , на посаді водія-електрика радіостанції взводу командно - штабних машин радіоцентру польового вузла зв`язку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання, внаслідок недбалого виконання своїх службових обов`язків, ст. ст. 9, 11, 16, 28, 58, 130, 144, 147, 150, 151, 310, 311, 312 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, Розділу II п. п. 4, 14, 15, 16, 18, 20 Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.08.2005 р. за № 933/11213, та затвердженої Наказом Міністра оборони України 29.06.2005 року № 359 (у редакції наказу від 22.10.2015 року № 569), заступаючи на чергування черговим по роті, належним чином згідно вимог чинного законодавства чергування по роті не прийняв, наявність зброї по номерам не перевірив та у продовж доби несення чергування не організував, охорону зброї не контролював, новопризначеному черговому роти чергування не передав, ключі від кімнати зберігання зброї передав стороннім військовослужбовцям, чим не забезпечив подальший облік, збереження зброї та боєприпасів при зміні добового чергування, який унеможливлював би викрадення чи втрату зброї з кімнати зберігання зброї, внаслідок чого втратив автомат АКС-74 із заводським номером № НОМЕР_3 , в умовах особливого періоду, чим заподіяв істотну шкоду, що виразилась у поширенні небезпечних предметів, які становлять підвищену загрозу для суспільства, до категорії яких належить вогнепальна зброя, а також підриву боєздатності підрозділу та авторитету Збройних Сил України.

Дії сержанта ОСОБА_5 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 3 ст. 425 КК України як недбале ставлення військової службової особи до служби, якщо це заподіяло істотну шкоду, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює. В скоєному щиро кається. Від давання показань відмовився з огляду на те, що в обвинувальному акті все вірно зазначено, йому доповнити нічого. Цивільний позов визнає повністю. Просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки є учасником бойових дій.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно злочин, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували. Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин та наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину встановленою та доведеною, його дії підлягають правовій кваліфікації за ч. 3 ст. 425 КК України як недбале ставлення військової службової особи до служби, якщо це заподіяло істотну шкоду, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого. Так, обвинувачений вчинив тяжкий злочин, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, раніше не судимий, є учасником бойових дій під час проведення антитерористичної операції на території Донецької області, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2000, 2005 років народження. Суд визнає пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Тому обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі санкції ч. 3 ст. 425 КК України, оскільки підстав для застосування положень ст. 69 КК України суд не вбачає.

Водночас, згідно ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до положень ч.ч. 1,2 ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

07.09.2017 року набув чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII від 22.12.2016 року (надалі Закон).

Відповідно до ст. 2 Закону звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також особи, визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).

Згідно посвідчення серія НОМЕР_4 , виданого 05.10.2017 року, ОСОБА_5 є учасником бойових дій.

Відповідно до ст. 13 Закону дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про застосування амністії в Україні" установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Під час судового розгляду обмежень, передбачених ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та ст.ст. 2, 9 Закону України "Про амністію у 2016 році" щодо застосування відносно ОСОБА_5 амністії судом не встановлено. Таким чином, оскільки ОСОБА_5 має статус учасника бойових дій, вчинив злочин до набрання чинності вказаним Законом про амністію і просив застосувати до нього акт амністії, його слід звільнити від відбування призначеного покарання.

Також, у даному кримінальному провадженні прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та військової частини польова пошта НОМЕР_1 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди в сумі 6299 гривень 70 копійок. Позов обґрунтований тим, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 , які виразилися в недбалому ставленні військової службової особи до служби, військовій частині була завдана матеріальна шкода в вищезазначеному розмірі, що підтверджується відповідними документами.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З матеріалів справи суд вбачає, що вартість автомату АКС-74 калібру 5,45 мм № НОМЕР_3 складає 629,97 гривень.

Відповідно до ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці, залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно з п. 14 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України №243/95-ВР від 23.06.1995 року, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв`язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна, несуть матеріальну відповідальність у 2-10-кратному розмірі вартості цього майна. Перелік військового майна, недостача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з Переліком військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №880 від 02.11.1995 року, втрата вогнепальної зброї (пістолетів, револьверів, автоматів, гвинтівок, карабінів, кулеметів, гранатометів, вогнеметів) відшкодовується у десятикратному розмірі. Отже сума завданої шкоди, яка підлягає стягненню, складає 6299,70 гривень.

Таким чином, враховуючи те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованому йому злочину встановлена, ОСОБА_5 позов визнав у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 86 КК України та ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII від 22.12.2016 року звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання.

Цивільний позов прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та військової частини польова пошта НОМЕР_1 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь військової частини польова пошта НОМЕР_1 (Код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 6 299 (шість тисяч двісті дев`яносто дев`ять) гривень 70 копійок.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення лише з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку видати обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1