Провадження №1-кп/748/99/18
Єдиний унікальний № 748/3330/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2018 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 вересня 2017року за № 0000092, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Товмачик Коломийського району Івано-Франківської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, військовослужбовця за контрактом в/ч польова пошта НОМЕР_1 , не одруженого, раніше судимого 03 серпня 2017 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч.4 ст.407 КК України, з застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді арешту на строк три місяці, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого у тому ж населеному пункті по АДРЕСА_2 , -

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

14.01.2015 Президентом України видано Указ «Про часткову мобілізацію» №15/2015, затверджений Законом № ПЗ-УІІІ від 15.01.2015, у зв`язку з чим почав діяти особливий період.

Відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (військова частина НОМЕР_2 ) №266 від 01.11.2016 військовослужбовця військової служби за контрактом молодшого сержанта ОСОБА_3 призначено на посаду головного сержанта-командира гармати 3 гаубичної самохідно-артилерійської батареї 1 гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби молодший сержант ОСОБА_3 , відповідно до положень Військової присяги та вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.

В свою чергу, військовослужбовець військової служби за контрактом молодший сержант ОСОБА_3 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, 15 серпня 2017 року близько 08 години в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 діючи з прямим умислом, направленим на самовільне залишення військової частини, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .

02 грудня 2017 року ОСОБА_3 було доставлено службовими особами військової служби правопорядку до органу досудового розслідування - військової прокуратури Чернігівського гарнізону.

Відтак, молодший сержант ОСОБА_3 обов`язки військової служби у період з 15.08.2017 по 02.12.2017 року не виконував, будь-яких заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 та продовження несення відповідних обов`язків не вживав, в зазначений період останній перебував по місцю проживання, яке розташоване за адресою: Полтавська обл., Зіньківський район, с Підозерка, де займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_3 вчинив самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю, пояснивши, що дійсно самовільно залишив військову частину, при цьому вказав, що після винесення вироку 03 серпня 2017 року він зрозумів, що у нього вдома залишились мати та вагітна дружина, з якою він мав намір розписатись та він вирішив поїхати додому і допомогти. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні в повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 суд вважає за необхідне визнати щире каяття. Також, суд вважає за необхідне визнати пом"якшуючими обставини того, що ОСОБА_3 має на утриманні мати, вагітну дружину, безпосередньо брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей в період з 12.02.2017 по 10.03.2017.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 суд вважає за необхідне визнати вчинення злочину повторно.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його молодий вік, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, наявність на утриманні матері, вагітної дружини, те, що ОСОБА_3 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей в період з 12.02.2017 по 10.03.2017, обставину, що обтяжує покарання, також суд бере до уваги відношення обвинуваченого до скоєного, те, що останній хоча і є раніше судимим, однак повторний злочин вчинив внаслідок намагання побачитись з рідними та допомогти їм, те, що він в цілому позитивно характеризується за місцем служби і вважає наведені обставини такими, що істотно знижують суспільну небезпеку скоєного ним злочину. З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 за ч.4 ст. 407 КК України покарання з застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, а саме перейти до більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України у виді арешту в межах, визначених статтею 60 Загальної частини Кримінального кодексу України.

Остаточне покарання слід призначати з урахуванням ст. 71 КК України, оскільки ОСОБА_3 вчинив новий злочин після постановлення вироку Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 серпня 2017 року, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вказаним вироком.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 затриманий 02.12.2017 та відбуває покарання за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 серпня 2017 року на гауптвахті початок строку відбування покарання слід рахувати з 02 грудня 2017 року з відбуттям на гауптвахті у відповідності до положень ст.60 КК України.

Цивільний позов, процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і призначити йому за даний злочин покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді арешту на строк три місяці десять днів.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднати частково невідбуту ОСОБА_3 частину покарання за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 серпня 2017 року і остаточно визначити йому до відбування покарання у виді чотирьох місяців арешту.

Початок строку відбування покарання рахувати з 02 грудня 2017 року з відбуттям на гауптвахті.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1