АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-сс/790/2076/17 Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2017 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
з участю прокурора - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2017 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою частково задоволено клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 по кримінальному провадженню №0001322 від 18.10.2017 року про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Продовжено підозрюваному ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань (№27) в межах досудового розслідування на 60 днів, тобто до 10 лютого 2018 року включно, без визначення застави.
Строк дії ухвали з 13 грудня 2017 року по 10 лютого 2018 року включно.

В іншій частині в задоволенні клопотання відмовлено.

В клопотанні зазначено про грубе порушення водієм ОСОБА_10 вимог п.п. 8.7.3 (ґ) та (е), 8.10, 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: п. 8.7.3 «Сигнали світлофора мають такі значення: ґ) жовтий забороняє рух та попереджає про майбутню зміну сигналу, е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух»; п. 8.10 «У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів»; п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».
Внаслідок дорожньо-транспортної події на місці загинуло п`ятеро осіб (пішоходів), а саме: ОСОБА_11 , 1990 р.н., ОСОБА_12 , 1989 р.н., ОСОБА_13 , 1971 р.н., ОСОБА_14 , 1997 р.н., ОСОБА_15 , 1971 р.н., та один пішохід ОСОБА_16 , 1993 р.н. від отриманих під час події тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_2 померла в лікарні. Крім того, під час дорожньо-транспортної події травмовано 6 пішоходів, а саме: ОСОБА_17 , 1993 р.н., ОСОБА_18 , 1990 р.н., ОСОБА_19 , 1992 р.н., ОСОБА_20 , 1981 р.н., ОСОБА_21 , 1987 р.н.
06.11.2017 року о 16 год. 50 хв. ОСОБА_10 вручено повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 08.11.2017 року відносно ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 42 дні, до 19 грудня 2017 року.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківськох області від 16.11.2017 року вказану ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 08.11.2017 щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування залишено без змін.
Постановою першого заступника прокурора Харківської області від 11 грудня 2017 року про продовження строку досудового слідства, продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001322 від 18.10.2017 року до чотирьох місяців. Визначено новий строк досудового розслідування до 14 лютого 2018 року.
Задовольняючи частково клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, що підтверджуються протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схемою до нього від 18.10.2017 року; показаннями свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які містяться в протоколах їх допитів відповідно; протоколом слідчого експерименту від 21.10.2017 року за участю свідка ОСОБА_22 ; висновком комплексної судово-автотехнічної експертизи та фототехнічної експертизи і експертизи матеріалів та засобів відео-, звукозапису № 20033/20034/20035 від 01.11.2017, згідно якого, зокрема, встановлено, що дії водія автомобіля ОСОБА_10 не відповідали вимогам п. п. 8.7.3(г) та (е), 8.10, 8.11 та 12.4 Правил дорожнього руху та знаходились з технічної точки зору у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події; висновками судово-медичних експертиз трупів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ; відеозаписом з камери «Тріолан» від 18.10.2017 року та наявність ризиків, передбачених п.1, 4, ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України, з урахуванням підстав та обставин обрання запобіжного заходу, розмір застави судом не визначений.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді судді Київського районного суду м. Харкова від 16.12.2017 року в частині задоволення клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_10 більш м`який запобіжний захід.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою що підлягає скасуванню внаслідок порушення вимог КПК України та не відповідністю практиці ЄСПЛ.

Крім того, вважає, що існування ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України є не доведеним.
ОСОБА_10 13 грудня 2017 року був доставлений до слідчого судді Київського районного суду міста Харкова, де і було розглянуто питання стосовно обрання йому запобіжного заходу.

За таких обставин, слідчим суддею Київського районного суду міста Харкова при винесенні оскаржуваної ухвали було дотримано п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод людини 1950 р., оскільки розгляд питання про обрання запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_10 відбувся за присутності підозрюваного та його захисника.

Таким чином, слідчим суддею виконано вимоги КПК України та міжнародного права.

Вимога в апеляційній скарзі щодо розгляду даної апеляційної скарги за особистої участі підозрюваного ОСОБА_10 , який утримується під вартою, не базується на вимогах КПК України з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 401 КПК України, обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.

Однак, відповідно до ч. 2 ст. 42 КПК України обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, або особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

Від участі в апеляційному розгляді шляхом відео конференції яка була запропонована апеляційним судом, ОСОБА_10 в письмовій формі відмовився та просив доставити його до апеляційного суду.
Таким чином, ОСОБА_10 має статус в силу вимог КПК України не обвинуваченого, а підозрюваного, а тому його клопотання про розгляд справи за його участю як і вимога про це захисника не підлягають задоволенню, що узгоджується з правовою позицією ЄСПЛ по справі «Нечипорук і Йонкало проти України», який чітко зазначає в п. 244, що в принципі апеляційний суд може переглядати постанову щодо тримання під вартою, винесену судом нижчої інстанції, за участі лише захисника затриманої особи, але за умовами забезпечення достатніх процесуальних гарантій під час судового засідання суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді доповідача, доводи захисника підозрюваного, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, думку прокурорів, які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо тяжких та особливо тяжких злочинів не повинен перевищувати дванадцяти місяців.

В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя вказав, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України враховано наявність існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також, оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, який підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення у сфері злочинів проти безпеки руху та експлуатації транспорту, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, суд вважає, що застосування відносно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим п. 1, 4 ч.1 ст.177 КПК України, які не перестали існувати, а тому продовжив йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про продовження строку тримання під вартою відповідає вимогам п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про:

1. наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 286 КК України;

2. наявність продовження існування і не зменшення реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.1, 4 ч.1 ст.177 КПК України.

3. неможливість застосування до ОСОБА_10 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання її під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності продовження існування і не зменшення ризиків, передбачених п.1, 4 ч.1 ст.177 КПК України погоджується і апеляційний суд.

Таким чином частково задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178 КПК України на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив всі обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, що враховуються при обранні та продовженні запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, вказавши в ухвалі про наявність ризиків вказаних в клопотанні.
Судова колегія приходить до висновку, що клопотання слідчого частково задоволено обгрунтовано і на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів слідчим суддею оцінено всі обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, що враховуються при обранні та продовженні запобіжного заходу.
Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо тяжких та особливо тяжких злочинів не повинен перевищувати дванадцяти місяців.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об*єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред*явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою продовження тримання під вартою ОСОБА_10 є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року). Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення обгрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Прокурором була доведена наявність обставин, які об`єктивно перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді про обрання ОСОБА_10 запобіжного заходу, а саме: слідство по вказаному провадженню триває, проводяться призначені судово-медичні експертизи свідка ОСОБА_24 , підозрюваної ОСОБА_25 ; судово-автотехнічна експертиза по показанням підозрюваних ОСОБА_25 , ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_26 ; судово-цитологічні експертизи по дослідженню слідів крові, вилучених при огляді місця ДТП з автомобілів «Лексус» та «Фольксваген»; тривають допити працівників патрульної поліції, які прибули на місце ДТП, виконуються доручення слідчого..
Обставини, на які посилається захисник ОСОБА_8 , в тому числі обґрунтованість пред`явленої підозри, досліджувались слідчими суддями та апеляційним судом при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу та при його продовженні.

Посилання ж на інші нові обставини, які б свідчили про те, що заявлені ризики зменшились та не виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_10 під вартою, апеляційна скарга не містить.

Доводи апелянта про не належне обгрунтування слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі про наявність не зменшених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, не можуть бути розцінені, як беззаперечна обставина, що свідчить про зменшення ризиків у кримінальному провадженні, оскільки такого висновку ухвала слідчого судді не містить.

Викладення обставин, які б свідчили, що встановлені раніше ризики зменшилися, клопотання слідчого не містить та не встановлені такі обставини і слідчим суддею.

Медична довідка від 13.12.2017 року за підписом начальника медичної частини та лікаря медичної частини державної установи «Харківська установа виконання покарань № 27» вказує на те, що станом на 13.122017 року загальний стан здоров`я ОСОБА_10 , який перебуває під наглядом лікарів медичної частини та отримує консервативне лікування, задовільний, без тенденції до погіршення.
Психологічна характеристика на ОСОБА_10 за підписом провідного психолога відділу СВПР державної установи «Харківська установа виконання покарань № 27» узгодженої з заступником начальника із соціально-виховної та психологічної роботи свідчить про те, що ОСОБА_10 перебуває на профілактичному обліку як схильний до суїциду і йому притаманні такі риси: песимістичність, чекання невдач, знижена самооцінка, відповідає темпераменту магвініко-меланхолічному, властива емпатичність, має нестійкий психоемоційний стан, відсутня ініціативність, висока вірогідність ауто агресивної поведінки, не стійкий психоемоційний стан. Під час візуальної діагностики спостерігалась напруженість, фрустрованість.
На думку судової колегії наведені документи свідчать про не зменшення ризиків передбачених п.1, п.4 ч.1 ст. 177 КПК України.
Крім того, слідчим суддею були виконанні вимоги ст. 206 КПК та ухвалено забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_10 , організацію проведення якого доручено слідчому слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_27 ..
Слідчим ОСОБА_27 на виконання вимог ст. 206 КПК України відповідно до ухвали слідчого судді 14.12.2017 року винесено постанову про призначення судово-медичної експертизи ОСОБА_10 в ХОБСМЕ.
Відповідно до листа ХОБСМЕ від 21.12.2017 року судово-медична експертиза на громадянини ОСОБА_10 проводиться судово-медичним експертом ОСОБА_28 .
В ході проведення судово-медичної експертизи виникла необхідність в огляді громадянина ОСОБА_10 лікарями-консультантами.
Після консультативного огляду лікарями громадянина ОСОБА_10 , а при необхідності і проведення інструментальних методів дослідження, судово-медична експертиза буде закінчена в найкоротший термін.
Вищенаведені документи додатково підтверджують доводи клопотання слідчого щодо наявності обставин, які об`єктивно перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді про обрання ОСОБА_10 запобіжного заходу.
Відмова ОСОБА_10 від участі в апеляційному розгляді шляхом відео конференції яка була запропонована апеляційним судом та прохання в письмовій формі доставити його до апеляційного суду побічно підтверджує наявність ризику передбаченого п. 4 ч.1 ст.177 КПК України.
За вищенаведених обставин не спростовано доводи клопотання щодо наявності ризику передбаченого п.4 ч.1 ст177 КПК України у вигляді перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, що обґрунтовується тим фактом, що ОСОБА_10 буде намагатися затягувати розгляд кримінального провадження шляхом імітування начебто погіршення стану здоров`я.

Крім того, повідомлені прокурором відомості про ухиляння ОСОБА_10 від певних слідчих дій шляхом посилання на стан здоров`я не спростовані.

Належної медичної документації що ОСОБА_10 за станом здоров`я не може утримуватися під вартою чи потребує термінового стаціонарного лікування до слідчого судді та апеляційного суду не надано.

За викладених обставин у сукупності колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п. 1, п. 4 ч.1 ст.177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_10 є недостатнім.
Крім того, згідно до п.51 ЄСПЛ по справі «Летелье проти Франції» зазначено, що «суд визнає, що особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправдане попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований в світлі Конвенції, в крайньому разі в такій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку в наслідок скоєння злочину.»
Судова колегія враховує значний суспільний резонанс даної справи і вважає, що маються підстави вважати, що звільнення ОСОБА_10 реально порушить публічний порядок.
Те, що ОСОБА_10 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є приватним підприємцем, має постійне місце проживання, має, з його слів, на утриманні матір, 1938 року народження, на вірність висновків слідчого судді не спростовує.
Керуючись положеннями ч.4 ст.183 КПК України, при постановленні ухвали про продовження щодо ОСОБА_10 строку тримання під вартою за наявності обставин, передбачених п.1 ч.4 ст.183 КПК України, з урахуванням підстав та обставин, передбачених ст.ст.177, 178 КПК України, які викладені у мотивувальній частині ухвали, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Посилання адвоката на необхідність застосування при розгляді апеляційної скарги Рішеннь ЄСПЛ «Мамедова проти Росії», «Лабіта проти Італії», «Панченко проти Росії», «Гораль проти Польщі», «Ілійков проти Болгарії», «Рохліна проти Росії», «Єчюс проти Литви», «Бекчієв проти Молдови», «Ґудзь проти України», «Мюллер проти Франції», «Євсіс проти Литви», «Конрад проти Італії», «Роман Мірошніченко проти України», «Белевитський проти Росії», «Буряга проти України, «Вітрук проти України» заслуговує на увагу, натомість колегія суддів вважає, що прийняте судом рішення цілком узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, в тому числі і з правовими позиціями, викладеними у зазначеному рішенні.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою, або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів що було враховано при розгляді клопотання слідчим суддею.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 не вбачає.

Керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2017 року щодо продовження строку застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:

Судді: