Провадження №1-кс/635/84/2018
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 січня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
Слідчого судді - Караченцева І.В.,
при секретарі - Ус Ю.В.,
слідчого поліції - Всеволожського О.С.,
Клопотання мотивоване необхідністю проведення досудового слідства за інформацією про наявність гральних автоматів за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Безлюдівка, вул. Зміївська, 61 «ж», яка надійшла до Харківського ВП ГУНП в Харківській області по телефону 102 від невідомої особи.
Дослідивши вказане клопотання, витяг із ЄРДР та додані до клопотання документи, якими обґрунтовується необхідність проведення накладення арешту на вказане майно та вислухавши пояснення слідчого поліції, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення цього клопотання, виходячи з наступного.
Відповідно до витягу із ЄРДР від 13.01.2018 р.: «Правова кваліфікація – ст. 203-2 ч. 1 КК України. Фабула: «12.01.2018 р., о 11. год. 33 хв. до чергової частини Харківського ВП зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Безлюдівка вул. Зміївська, 61 «ж» знаходяться гральні автомати. (а.с. 5)
Слідчий суддя констатує, що витяг із ЄРДР не містить ніякої конкретної інформації про зайняття гральним бізнесом, за що передбачена кримінальна відповідальність відповідно до ст. 203-2 ч. 1 КК України. В ЄРДР міститься лише вказівка на те, що за вказаною адресою знаходяться гральні автомати без вказівки що на них проводиться гральна діяльність, чого явно недостатньо для порушення кримінального провадження за ст. 203-2 ч. 1 КК України.
Протокол огляду місця події від 12.01.2018 р. також не містить інформації про зайняття гральним бізнесом, в ньому лише вказується на місця розташування гральних автоматів, без вказівки на те, що на них проводиться гральна діяльність. (а.с. 8-9) З вказаного приводу слідчому судді не надано навіть жодного пояснення осіб, які б приймали участь у азартних іграх на гральних автоматах.
У матеріалах справи, як доказ вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 203-2 ч. 1 КК України, міститься рапорт працівника поліції Кодацького М.М. до свого керівництва. (а.с. 6)
В той же час, відповідно до Наказу МВС України «Про затвердження Інструкції з оформлення документів у системі МВС України» від 27 липня 2012 р. № 650 – рапорт являється внутрішнім документом. Так, відповідно до згаданої Інструкції: «Рапорт (від фр. rapport - повідомляти) - письмове звернення працівника до вищої посадової особи з викладом питань службового чи особистого характеру і висловленням у зв'язку з цим відповідного прохання. Рапорт має такі реквізити: адресат; назва виду документа (Рапорт); текст документа; відмітка про наявність додатків, (якщо вони є); підпис, дата документа».
За таких умов використання рапорту як доказу, без його перевірки на допустимість згідно з вимогами КПК України та без оцінки інших доказів обґрунтованості огляду, може привести до істотного порушення норм процесуального права.
Відповідно до ст. 233 ч. 1 КПК України: «Ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті».
Згідно з ст. 233 ч. 3 КПК України: «Слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов’язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов’язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу».
Огляд місця події 12.01.2018 р., проведений слідчим поліції Мандріч С.Р. без відповідної ухвали слідчого судді, але за добровольною згодою гр-на Дрозд Олександра Петровича, 05.07.1989 р.н. (а.с. 7) У вказаній заяві гр-на Дрозд О.П. не вказано яку посаду він займає або яке відношення він має до приміщення де проводився огляд і до гральних автоматів які в ньому знаходяться.
Довіреності від комунального закладу – Безлюдівської селищної ради, якому належить приміщення в якому проводився огляд, до заяви Дрозд О.П. не долучено, як не долучено і договору оренди вказаного приміщення і правовстановлюючих документів на вилучені гральні автомати. Слідчому судді не надано жодного документу про те хто саме проводив гральну діяльність за вказаною адресою, хто являється власником (власниками) вказаних гральних автоматів, яка форма власності, дані про працівників які б обслуговували гральну діяльність та дані про відвідувачів які б приймали участь у грі на вказаних гральних автоматах.
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно правокристувачем вказаного об’єкта нерухомості являється Надточій Олена Іванівна, пояснення якої до клопотання не долучені, згода на проведення огляду від неї в доданих до клопотання про проведення огляду також відсутня.
Представник органу досудового слідства - Всеволожський О.С. також не надав в судовому засіданні слідчому судді ніякої ні усної, ні письмової інформації з вказаних питань.
Окрім цього, передбаченою ст. 233 ч. 3 КПК України умовою проведення огляду без ухвали слідчого судді являється можливість слідчого поліції увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов’язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.
Але, у клопотанні слідчого поліції – Мандріча С.Р. до слідчого судді відсутня вказівка на наявність невідкладного випадку передбаченого ст. 233 ч. 3 КПК України. пов’язаного із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.
Відповідно до ст. 8 ч. 1, ч. 2 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» від 04.11.1950 р. (ратифікованої законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 р.):
«Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров’я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб».
Стаття 30 Конституції України гарантує кожному недоторканність житла чи іншого володіння.
Згідно із цією статтею «не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше, як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов’язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку».
Таким чином, слідчий суддя розглядаючи клопотання слідчого поліції погоджене з прокурором про проведення огляду прийшов до висновку, що клопотання є необґрунтованим.
Внаслідок цього, слідчим суддею відмовлено в проведенні огляду без попереднього проведення негласних слідчих дій щодо фіксації проведення незаконної гральної діяльності та без отримання дозволу у уповноваженої посадової особи, права якої визначені відповідною довіреністю або іншим передбаченим законом документом, являється порушенням імперативних вимог ст. 233 ч. 1, ч. 3 КПК України.
Слідчий суддя вважає, що слідчим поліції не наведено достатніх підстав для виправдання заходів щодо порушення конституційного права на недоторканність житла чи іншого володіння особи і приходить до висновку, що серйозні недоліки вказаного клопотання про проведення огляду від 13.01.2018 р. та відсутність достатніх доказів щодо обґрунтування необхідності його проведення з урахуванням передбачених законом процедур, самі по собі дають достатні підстави для висновку, що огляд за вказаною адресою не являється заходом пропорційним законній переслідуваній меті.
Проведення обшуку у вказаній ситуації не забезпечить рівновагу між загальними інтересами суспільства та правами власника домоволодіння, в якому проведений огляд.
Слідчий суддя вважає, що огляд 12.01.2018 р. проводився з явним порушенням конвенційних та конституційних прав власників вказаного домоволодіння, передбачених ст. 8 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» і ст. 30 Конституції України та відсутні Causa iusta (лат. - законні підстави) проведення огляду, у зв’язку із чим, за таких обставин проведення огляду не можна вважати необхідним у демократичному суспільстві.
Відповідно до ст. 170 ч. 1 КПК України: «Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку».
В судовому засіданні представником органу досудового слідства Всеволожським О.С., не доведена наявність передбачених ст. 170 ч. 1 КПК України, сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Питання про накладення арешту на майно являється похідним від питання про можливість проведення огляду і за таких обставин також задоволенню не підлягає.
Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 107, 170, 234-236, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Слідчий суддя І.В.Караченцев