УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2017 року м.Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 120 161 000 400 110 82 за ч. 1 ст. 190 КК України про арешт майна,
у с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_2 про накладення у кримінальному провадженні за № 120 161 000 400 110 82 за ч. 1 ст. 190 КК України арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :91:122:0053 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1 га, та на житловий будинок із складовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
На обґрунтування клопотання зазначено, що у період часу з 15.07.2016 по 03.08.2016 невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа вказаними вище земельною ділянкою та будинком, які належать ОСОБА_3 .

Встановлено, що рішенням Київської міської ради від 24.04.2003 №400-1/560 земельна ділянка передана у власність ОСОБА_3 .

У подальшому 23.03.2016 земельна ділянка передана на підставі іпотечного договору від 20.10.2015 у власність ОСОБА_4 , яка 29.07.2016 продала ділянку ОСОБА_5 . Останній на підставі договору купівлі-продажу від 01.09.2016 здійснив відчуження земельної ділянки на користь ОСОБА_6 .

Крім того, на підставі договору дарування від 01.09.2016 житловий будинок за адресою - АДРЕСА_1 , також переданий у власність ОСОБА_6 .
У зв`язку з тим, що, на думку слідчого, вказаними об`єктами нерухомості заволоділи шахрайським шляхом, слідчий просила накласти на них арешт.

Слідчий суддя, заслухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього матеріали, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст.7 КПК України однією з загальних засад кримінального провадження є законність, яка відповідно до ст.9 КПК полягає у тому, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, Кримінального процесуального Кодексу України, вимог інших актів законодавства.

Водночас, вказані вимоги слідчим виконані не у повному обсязі з огляду на таке.

Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Враховуючи, що слідчий суддя має можливість встановити наявність у кримінальному провадженні певних обставин виключно з матеріалів поданого клопотання, на його ініціатора і покладається відповідний обов`язок.

Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що надані матеріали не містять будь-яких об`єктивних даних, які б підтверджували факт вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом вчинення злочину та може забезпечити виконання покарання у виді конфіскації майна.

Абзацом другим вказаної норми визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч.2 ст. 170 КПК арешт майна допускається, серед іншого, з метою збереження речових доказів, забезпечення конфіскації майна як виду покарання та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Також, відповідно до ч.2 ст.171 КПК у клопотанні слідчого про арешт майна повинні бути зазначені, з-поміж іншого, підстави та мета згідно з положеннями статті 170 КПК та відповідне обґрунтування необхідності застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а також документи, що підтверджують право власності на майно, яке належить арештувати.

Однак клопотання слідчого не містить підстав застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, які передбачені ст. 170 КПК. Не усунуте вказане порушення і під час розгляду клопотання, оскільки слідчим не наведено, яка ж з визначених законом обов`язкових підстав дає право накладати арешт.

Вказане свідчить, що клопотання подане без додержання вимог ст. 170, 171 КПК, що відповідно до положень ч.3 ст.172 КПК має наслідком повернення клопотання слідчому для усунення недоліків.
З огляду на викладене, керуючись ст. 7, 9, 132, 167, 168, 170, 171, 172, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
Клопотання старшого слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_2 про накладення у кримінальному провадженні № 120 161 000 400 110 82 за ч. 1 ст. 190 КК України арешту на земельну з кадастровим номером :91:122:0053 за адресою: АДРЕСА_1 , та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_6 , повернути слідчому для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1