АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11кп/791/74/17 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 187 КК України Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Херсонської області матеріали кримінального провадження відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , захисників адвокатів ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_9 , прокурора у провадженні ОСОБА_16 на вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 13 травня 2016 року, яким

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Херсон, громадянин України, з середньою освітою, одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 01.12.2014 року Комсомольським районним судом м. Херсона за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі,

засуджений за:

- ч. 1 ст. 125 КК України до 100 годин громадських робіт;

- ч. 3 ст. 187 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш сурового покарання більш суровим, остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна

На підставі ст.71 КК України,за сукупністю вироків до покарання призначеного за цим вироком частково приєднане покарання за вироком Комсомольським районним судом м. Херсона від 01.10.2014 року, остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Початок строку відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_7 постановлено рахувати з з моменту його затримання.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 у строк відбування покарання період його попереднього ув`язнення з 24.08.2015 року по 26.11.2015 року та з 27.01.2016 року по день набрання даним вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець міста Херсон, громадянин України, з середньою освітою, офіційно не одружений, не працевлаштований, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,

- 04.04.2003 року Дніпровським районним судом м. Херсона за ч. 2 ст. 153 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 17.11.2004 року Комсомольським районним судом м. Херсона за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 263, ст.ст. 70, 71 КК України до 10 років позбавлення волі.

засуджений за ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

До набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, взято його під варту в залі суду.
Постановлено рахувати початок строку відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_9 з 13.05.2016 року, тобто з моменту затримання.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_9 у строк відбування покарання період його попереднього ув`язнення з 13.05.2016 року по день набрання даним вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець села Тридуби Кривоозерського району Миколаївської області, громадянин України, з вищою освітою, розлучений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 ,

засуджений за ч. 3 ст. 187 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

До набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, взято його під варту в залі суду.
Постановлено рахувати початок строку відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_8 з 13.05.2016 року, тобто з моменту затримання.
Вирішено питання щодо стягнення судових витрат та речових доказів
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 13 травня 2016 року ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 визнано винними у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , а також особа матеріали відносно якої виділені в окреме провадження 24 січня 2015 року близько 19 години 30 хвилин за попередньою змовою, з метою протиправного заволодіння чужим майном, на автомобілі «Део Сенс» синього кольору прибули до смт. Лазурне Скадовського р-ну Херсонської обл., після чого ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 через незамкнені вхідні двері проникли до буд. АДРЕСА_4 , а особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження залишилася чекати їх біля подвір`я вказаного будинку. Пройшовши до гостинної кімнати ОСОБА_7 побачив у кімнаті двох жінок, а саме власницю будинку - ОСОБА_20 , та іншу особу - ОСОБА_21 , та підбігши до останньої, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_21 , спричинивши останній легкі тілесні ушкодження.
Також, ОСОБА_7 „ ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи між собою за попередньою змовою, 24 січня 2015 року близько 19 години 30 хвилин, з метою протиправного заволодіння чужим майном, на автомобілі «Део Сенс» синього кольору прибули до смт. Лазурне Скадовського р-ну Херсонської обл., після чого ОСОБА_7 „ ОСОБА_9 та ОСОБА_8 через незамкнені вхідні двері, одягнувши попередньо на себе маски, проникли до будинку АДРЕСА_4 , а особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження залишилася чекати їх біля подвір`я вказаного будинку. Пройшовши до гостинної кімнати ОСОБА_8 схопив потерпілу ОСОБА_20 , відтягнув її в іншу кімнату, де спільно з ОСОБА_22 застосувавши насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, нанесли три удари ножем по тілу, спричинивши ОСОБА_20 легкі тілесні ушкодження та легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після чого, погрожуючи ОСОБА_23 вбивством, заволоділи наступним належним їй майном: грошима в розмірі 3 800 грн; 80 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 23.01.2015 року складало 1263 грн. 36 коп.; золотими виробами: каблучкою вагою 3 грами вартістю 1 242 грн., ланцюжком вагою 4 грами вартістю 1 656 грн., підвіскою вагою 2 грами вартістю 828 грн., кольє вагою 10 грам вартістю 4 140 грн., кулоном вагою 2 грами вартістю 828 грн., годинником фірми «Зоря», вагою 4 грами вартістю 1 656 грн., браслетом вагою 4 грами вартістю 1 656 грн., срібними сережками вагою 2 грами вартістю 10 грн., трьома телевізорами марки «Бравіс» діагоналлю близько 50 см загальною вартістю 4 500 грн.; ноутбуком «ASUS» чорного кольору вартістю 3 000 грн. В цей час ОСОБА_9 забезпечував неможливість вільного пересування ОСОБА_21 . Після чого, зникли з місця вчинення злочину на вказаному автомобілі. Викраденим розпорядились на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_24 матеріальні збитки на загальну суму 24 579 грн. 36 коп.
Не погодившись з постановленим вироком, обвинувачені ОСОБА_7 „ ОСОБА_9 , їх захисники адвокати ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та прокурор у провадженні ОСОБА_16 подали на нього апеляційні скарги.

Так, обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_25 просить вирок суду відносно ОСОБА_9 змінити, перекваліфікувавши його дії з ч. 3 ст. 187 КК України на ч. 3 ст. 186 КК України.

Апеляційна скарга мотивована доводами про невідповідність висновків суду викладених в судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження

Зокрема, апелянт вказує на те, що про що ОСОБА_9 , перед вчиненням кримінального правопорушення ніхто не повідомляв про те, що буде вчинятись розбій. Потерпілих він помітив лише коли зайшли в будинок.

Крім того, обидві потерпілі повідомили про те, що ОСОБА_9 ніяких насильницьких дій відносно них не вчиняв

Зважаючи на вищевикладене апелянт вважає, що в даному випадку має місце ексцес виконавців.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_9 зазначає про необґрунтовану суворість призначеного йому покарання.

Так, на думку апелянта суд не в повній мірі врахував його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику за місцем проживання, наявність на утриманні малолітньої дитини, місці соціальні зв`язки та часткове повернення викраденого майна.

За вказаних обставин, на думку обвинуваченого ОСОБА_9 , суд першої інстанції мав призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 направити на розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована доводами про невідповідність висновків суду викладених в судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду.

Так, апелянт вказує на недопустимість ряду доказів по кримінальному провадженню.

Зокрема, апелянт вказує на відсутність в матеріалах кримінального провадження судово фоноскопічної експертизи голосу ОСОБА_8 , в той час коли потерпіла ОСОБА_20 повідомила про те, що впізнала нападників по тіло будові та голосу. Однак суд в призначенні такої експертизи відмовив.

Крім того, як на недопустимий доказ, на думку апелянта суд послався і на рапорт о/у СКР Скадовського РВ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_26 від 23.05.2015 року щодо здійснення дзвінків обвинуваченими, оскільки даний рапорт не є процесуальним документом.

Також, апелянт вказує на недопустимість наступних доказів: - рапорту о/у СКР Скадовського РВ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_26 від 17.06.2015 року щодо належності автомобіля ОСОБА_27 та не оголошення в судовому засіданні її показань даних на досудовому розслідуванні про те, що машину нікому не давала, а їздила разом з ОСОБА_8 ; - висновку судово трасологічної експертизи № 11 від 29.01.2015 року, оскільки слід взуття з якого зроблено відбуток був виявлений тільки під час додаткового огляду місця події; - протокол слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_7 від 29.06.2015 року під час якого останній повідомив про вчинення кримінального правопорушення саме в групі з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_28 , оскільки під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 повідомив про те, що ОСОБА_8 при вчиненні розбійного нападу не було.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції змінити по пом`якшити покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Апеляційна скарга мотивована доводами про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості.

Зокрема апелянт вказує на те, що судом безпідставно не взяті до уваги, як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів.

Крім того, судом у вироку не зазначені і мотиви призначення покарання, оскільки на момент вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_7 був особою не судимою, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, добровільно вказав на місце знаходження викраденого майна.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована доводами про невідповідність висновків суду викладених в судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства,

Зокрема, обвинувачений ОСОБА_7 вказує про порушенням на досудовому розслідуванні його права на захист та застосування до нього недозволених методів його ведення.

Крім того, звертає увагу і на порушення процедури дослідження доказів судом першої інстанції.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржуваний вирок відносно ОСОБА_8 , в частині призначеного йому покарання, внаслідок м`якості, повторно дослідити характеризуючі матеріали на обвинуваченого ОСОБА_8 та ухвалити в цій частині новий вирок з призначенням обвинуваченому покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 187 КК України у виді 10 років позбавлення волі.

Апеляційна скарга мотивована доводами про надмірну м`якість призначеного покарання, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Як зазначає апелянт, судом безпідставно не враховано, те, що ОСОБА_8 вчинив найбільш небезпечний злочин проти власності.
Крім того, незважаючи на те, що ОСОБА_8 раніше не судимий та має позитивну характеристику з місця роботи, проте вчинив злочин проти особи похилого віку, вину не визнав.
Також, по провадженню відсутні обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 .
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора у провадженні та заперечував проти задоволення апеляційних скарг інших учасників судового провадження, обвинувачених ОСОБА_7 , та ОСОБА_9 , захисників адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які підтримали власні апеляційні скарги та апеляційні скарги інших обвинувачених і захисників та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які підтримали апеляційні скарги обвинувачених і захисників та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши та перевіривши доводи апеляційних скарг, судова колегія приходить до наступного..

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину в інкримінованих йому злочинах визнав частково, показав, що в один із днів в січні 2015 року його знайома ОСОБА_29 запропонувала вчинити розбійний напад на потерпілу ОСОБА_20 , в якої, зі слів ОСОБА_28 є багато грошей та золотих виробів. Виручені за рахунок розбійного нападу кошти вона пообіцяла спрямувати на вирішення питання щодо не притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення попереднього злочину. Він запропонував ОСОБА_9 прийняти участь у розбійному нападі, на що той погодився. Приблизно о 16-17 годині ОСОБА_28 приїхала в с. Степанівка з невідомим йому чоловіком на ім`я ОСОБА_30 , та взявши із собою попередньо заготовлені маски, на автомобілі Деу синього кольору виїхали до смт. Лазурне Скадовського району, де проживала потерпіла ОСОБА_20 . По дорозі за вказівкою ОСОБА_28 вони вимкнули мобільні телефони. Під`їхавши до будинку потерпілої, на який вказала ОСОБА_28 , він, ОСОБА_9 та невідомий чоловік зайшли на подвір`я будинку, а ОСОБА_28 залишилася біля автомобіля. Зайшовши до будинку в одній із кімнат побачили двох жінок. Він підбіг до однієї із них. якого була потерпіла ОСОБА_21 . Під час намагання останньої встати з крісла він ударив її в обличчя рукою, від чого та впала в крісло. Після цього невідомий чоловік потягнув іншу потерпілу, яка була власницею будинку ( ОСОБА_20 ) в другу кімнату та почав допитувати її про гроші та золото, а він йому в цьому допомагав. ОСОБА_9 в цей час приглядав за ОСОБА_21 та шукав цінні речі. Саме ОСОБА_9 знайшов та приніс три телевізори марки «Бравіс» та ноутбук, які вони потім забрали та розділили між собою. Коли ОСОБА_20 віддала їм гроші та золоті вироби, які перелічені в обвинувальному акті, вони пішли з будинку та поїхали на автомобілі, на якому і приїздили на місце вчинення злочину. Телевізори вони розділили порівну, а золото та кошти забрала ОСОБА_28 , з метою направити їх на вирішення питання щодо його не притягнення до кримінальної відповідальності за інший злочин. Під час досудового слідства він на прохання ОСОБА_9 обмовив ОСОБА_8 , що нібито разом з ним було вчинено розбійний напад, хоча насправді ОСОБА_8 з ними не було.
Допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та показав, що в січні місяці 2015 року ОСОБА_7 запропонував йому прийняти участь у розбійному нападі на потерпілу ОСОБА_20 , в якої, зі слів ОСОБА_28 , є багато грошей та золотих виробів. Виручені за рахунок розбійного нападу кошти мали піти на вирішення питання щодо не притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності. Він погодився на зазначену пропозицію, щоб допомогти ОСОБА_7 ОСОБА_28 є співмешканкою ОСОБА_31 . 24 січня 2015 року ОСОБА_28 разом з ОСОБА_8 приїхали за ними на автомобілі і вони поїхали всі разом до смт. Лазурне. ОСОБА_8 керував автомобілем, а ОСОБА_28 вказувала дорогу. Під`їхавши до будинку потерпілої, на який вказала ОСОБА_28 він,. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зайшли на подвір`я будинку, а ОСОБА_28 залишилася біля автомобіля. Коли зайшли до будинку, то в одній із кімнат побачили двох жінок. ОСОБА_7 підбіг до однієї із них. якою була потерпіла ОСОБА_32 , яка намагалася встати з крісла, і вдарив її в обличчя рукою від чого вона впала в крісло. Після цього ОСОБА_8 та ОСОБА_7 потягнули іншу потерпілу ОСОБА_20 в другу кімнату та почали допитувати її про гроші та золото, а він залишився приглядати за ОСОБА_21 та шукав цінні речі в будинку. Він знайшов та приніс три телевізори марки «Бравіс» та ноутбук. які вони потім забрали та розділили між собою. Коли ОСОБА_20 видала їм гроші та золоті вироби, які перелічені в обвинувальному акті, вони пішли з будинку та поїхали на автомобілі, на якому і приїздили на місце вчинення злочину. Телевізори вони розділили порівну, а золото та кошти забрала ОСОБА_28 . Він особисто нікому із потерпілих тілесні ушкодження не спричиняв, навпаки відмовляв своїх спільників від спричинення тілесних ушкоджень потерпілим. Ножа при собі він не мав. на відміну від ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Розподілений йому телевізор він продав, але потів вказав працівникам міліції кому саме продав, що дало можливість вилучити даний телевізор та передати його потерпілій ОСОБА_20 . ОСОБА_8 він не обмовляє, а говорить правду. Ніколи на себе одяг чи взуття ОСОБА_8 не одягав. Крім того, їх розміри є неспіврозмірними.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_33 своєї вики в інкримінованому йому злочині не визнав, показав, що даного злочину не вчиняв. Ввечері 24.01.2015 року був па святкуванні дня народження свого знайомого у м. Херсоні в кафе. ОСОБА_28 є його співмешканкою, але спільно вони не проживають, вона живе в смт. Лазурне Скадовського р-ну Херсонської обл., а він проживає у м. Херсоні. Він бував раніше у ОСОБА_29 вдома та вони з ОСОБА_28 бували у гостях у сусідки потерпілої на ім`я ОСОБА_34 , і там зустрічали потерпілу ОСОБА_20 , а тому зважаючи на цю обставину остання могла чути його голос. Слід взуття на місці злочину міг залишитися внаслідок того, що він давав обвинуваченому ОСОБА_9 своє взуття та одяг в тимчасове користування.
Незважаючи на вищевказані показання обвинувачених, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_35 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень при зазначених у вироку обставинах та кваліфікація їх дій, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, належно досліджених та оцінених судом за принципами всебічності, повноти та об`єктивності, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_20 , про те, що ввечері 24.01.2015 року до неї в гості прийшла її подруга ОСОБА_21 з якою вони дивилися телевізор. Приблизно о 19 годині 30 хвилин до її будинку увірвалися троє осіб, які на даний час є обвинуваченими. ОСОБА_8 підбіг до неї та почав її душити, вимагаючи віддати їм гроші та золото, а ОСОБА_7 підбіг до її подруги. Після цього ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_7 перетягнули її до спальної кімнати, били її, ОСОБА_8 різав її ножем чи іншим гострим предметом, а ОСОБА_7 кричав йому «кінчай її». ОСОБА_9 майже весь час перебував біля ОСОБА_21 . ОСОБА_8 був біля неї, а ОСОБА_7 шукав у будинку цінні речі, перевертаючи все. Порвавши простирадло на полоси, а також взявши пояси від халатів обвинувачені їх зв`язали. ІІ особисто зв`язав ОСОБА_36 .. В подальшому, після того , як обвинувачені залишили будинок, вона самостійно звільнившись від пут, зателефонувала подрузі ОСОБА_37 та повідомила їй про вчинений розбійний напад на неї. Обвинувачені були в масках га в рукавичках, але вона впізнала їх по росту, тілобудові, голосу. Всі вони різні між собою по зросту та тілобудові. Ні з ким з обвинувачених вона раніше не знайома. ОСОБА_28 знала як мешканку с. Лазурне. Остання багато років назад позичала у неї гроші, але потім борг віддала повністю і жодних суперечок між ними чи неприязні не існувало. ОСОБА_8 раніше вона не зустрічала і не спілкувалася з ним;
- показаннями потерпілої ОСОБА_21 , яка дала показання, аналогічні показанням потерпілої ОСОБА_20 , доповнивши їх тим, що хто саме з обвинувачених вдарив її по обличчю вона сказати не може.
Вищезазначені показання потерпілих узгоджуються як між собою, так і з письмовими матеріалами провадження, які стали доказами винуватості обвинувачених ОСОБА_35 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, які, належно досліджені і перевірені під час судового розгляду, а саме:

- протоколом огляду місця події від 24.01.2015 року та фототаблицями до нього, відповідно до якого місцем огляду є домоволодіння АДРЕСА_4 , яке є місцем проживання потерпілої ОСОБА_20 , При цьому було зафіксовано місце вчинення злочину, сліди злочину (плями бурого кольору схожі на кров на підлозі, на одязі, постільній білизні, розкиданий одяг, гроші на підлозі та золоті вироби, розірване простирадло, сліди від взуття), вилучені змиви з плям бурого кольору, мікрооб`єкти, сліди, одяг з плямами бурого кольору, мобільні телефони, фрагмент ґрунту, пошкоджене простирадло та стрічки з нього;
- протоколом додаткового огляду місті події від 25.01.2015 року, відповідно до якого було додатково оглянуто домоволодіння АДРЕСА_4 де на подвір`ї на місці вчинення злочину на ґрунті виявлено слідову доріжку від взуття приблизно 45 розміру, з яких вилучено два зліпки, складені план-схеми до протоколу;
- довідками про вартість викраденого майна та курс НБУ;
- заявами обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_38 про добровільну видачу викрадених телевізорів га протоколів їх огляду. з відповідними фототаблицями;
- протоколом обшуку від 26.06.2015 року з фототаблицями до нього, домоволодіння АДРЕСА_3 , по місцю проживання обвинуваченого ОСОБА_8 в ході проведення якого було виявлені та вилучені дві пари взуття ОСОБА_8 та інші речі :
- висновком судово-медичної експертизи № 13 від 23.06.2015 року, відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_20 виявлені легкі тілесні ушкодження у виді синців на шиї та лівому плечі га легкі тілесні ушкодження, які виникли від впливу тупих предметів з обмеженою поверхнею, у тому числі можливо спричинені руками; та легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у виді ран в ділянці лівого плечового суглобу, лівого передпліччя, лівого стегна та гомілки, які виникли від дії гострих ріжучих або колюче-ріжучих предметів. Всі виявлені тілесні ушкодження за давністю утворення відповідають 24.01.2015 року;
- висновком судово-медичної експертизи № 14 від 26.01.2015 року, відповідно до якого в ОСОБА_21 виявлені легкі тілесні ушкодження у виді синця на лівій щоці, який спричинений тупим предметом з обмеженою поверхнею, у тому числі можливо рукою та за давністю утворення відповідає 24.01.2015 року;
- висновком судової трасологічної експертизи .N11 від 29.01.2015 року, відповідно до якого слід взуття розміром 105x310 мм, з якого виготовлений гіпсовий зліпок розмірами 120x310 мм, виявлений та вилучений 25.01.2015 року при проведенні додаткового огляду місця події домоволодіння АДРЕСА_4 придатний для групової ідентифікації взуття, що його залишило, питання щодо придатності сліду для індивідуальної ідентифікації буде вирішуватися при наданні конкретного екземпляру взуття. Слід взуття розміром 80x280 мм. з якого виготовлений гіпсовий зліпок розмірами 90x295 мм. виявлений та вилучений 25.01.2015 року за тією ж адресою придатний для групової ідентифікації взуття, що його залишило та не придатний для його індивідуальної ідентифікації;
- висновком судової трасологічної експертизи № 51 від 29.06.2015 року, відповідно до якого слід взуття розміром 105x310 мм. з якого виготовлений гіпсовий зліпок розмірами 120x310 мм та слід взуття розміром 80x280 мм, з якого виготовлений гіпсовий зліпок розмірами 90x295 мм. які виявлені та вилучені 25.01.2015 року при проведенні додаткового огляду місця події домоволодіння АДРЕСА_4 , залишені не взуттям (берці) ОСОБА_8 , вилученими під час проведення обшуку 26.06.2015 року в буд. АДРЕСА_3 . Слід взуття розміром 105x310 мм, з якого виготовлений гіпсовий зліпок розмірами 120x310 мм, виявлений та вилучений 25.01.2015 року при проведенні додаткового огляду місця події домоволодіння АДРЕСА_4 залишений низом підошви чоловічих черевиків (черевик на ліву ногу), що вилучені 26.06.2015 року в буд. АДРЕСА_3 , де фактично проживає ОСОБА_8 ;
- протоколом про результати аудіо - відео контролю особи від 22.06.2015 року, в ході якого 19.06.2015 року ОСОБА_7 перебуваючи в салоні автомобіля «ЗАЗ Сенс№ детально розповів працівнику міліції про обставини вчиненого ним спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_28 в зимку 2015 року розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_20 в смт. Лазурне Скадовського р-ну Херсонської обл.
- протоколом проведення слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_7 від 29.06.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_7 у присутності понятих та захисника на місці та в деталях розповів та відтворив обставини вчиненого ним спільно з ОСОБА_9 ОСОБА_8 та ОСОБА_28 розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_39 в смт. Лазурне Скадовського р-ну Херсонської обл. в січні 2015 року
- протоколом проведення слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_9 від 27.06.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_9 в присутності понятих та захисника на місці та в деталях розповів та відтворив обставини вчиненого ним спільно з ОСОБА_7 ОСОБА_8 та ОСОБА_28 розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_20 в смт. Лазурне Скадовського р-ну Херсонської обл. в січні 2015 року;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за голосом від 06.08.2015 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_20 у присутності понятих серед чотирьох зразків голосу чоловіків на зразку під № 1 впізнає чоловіка, який представився ОСОБА_8 та який вчинив відносно неї розбійний напад 24.01.2015 року по місцю її проживання.
Судова колегія апеляційного суду вважає невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, як його бажання уникнути кримінальної відповідальності за вчинене і рахує, що суд першої інстанції оцінюючи в сукупності всі докази по провадженні, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що вищезазначені докази є допустимими і достатніми, та такими, що в повній мірі доводять вину як обвинуваченого ОСОБА_8 , так і обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень. Зазначені докази правильно покладені в основу ухваленого по справі обвинувального вироку.

Разом з тим, аналізуючи допустимість доказів по провадженню апеляційний суд вважає слушними доводи апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_10 про те, що рапорт о/у СКР Скадовського РВ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_26 від 23.05.2015 року щодо здійснення дзвінків обвинуваченими, а також рапорт о/у СКР Скадовського РВ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_26 від 17.06.2015 року щодо належності автомобіля не є процесуальними документами, а отже не можуть бути допустимими доказами по провадженню. Зважаючи на викладене вищевказані рапорті підлягають виключенню, як докази вини обвинувачених.

Цілком слушно судом першої інстанції було взято до уваги та покладено в соснову обвинувального вироку показання потерпілої ОСОБА_20 , яка прямо вказала на ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , як на осіб, які вчинили відносно неї розбійний напад, оскільки її показання підтверджуються показання потерпілої ОСОБА_21 ,, обвинуваченого ОСОБА_9 та іншими письмовими доказами по провадженню.

Як вбачається з показань вищевказаних осіб саме ОСОБА_8 брав безпосередню участь в розбійному нападі і застосовував фізичне насильство відносно потерпілої ОСОБА_20 .

Крім того, як вбачається з показань обвинуваченого ОСОБА_9 , він ніколи на себе одяг чи взуття ОСОБА_8 не одягав. Крім того, їх розміри є неспіврозмірними. Зазначені показання обвинуваченого разом з висновками судово трасосологічних експертиз спростовують позиції обвинуваченого ОСОБА_8 щодо вчинення ОСОБА_9 розбійного нападу у взутті наданому йому ОСОБА_8 .
Крім того, неспроможними є і посилання обвинуваченого ОСОБА_8 на те, що він разом з ОСОБА_28 були в гостях у потерпілої, а отже остання під час впізнання по голосу могла вказати на нього, як на особу, яка здійснили на неї розбійним напад, оскільки, як вбачається з показань самої потерпілої ОСОБА_20 ні з ким з обвинувачених, в тому числі і з ОСОБА_8 , вона раніше не зустрічалася і не спілкувалася. Також, зі слів потерпілої з ОСОБА_28 , на яку посилається ОСОБА_8 , як на особу з якою він відвідував потерпілу,з часу відання боргу стосунку фактично не підтримує.
Зважаючи на викладене є неспроможними і доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_10 про безпідставність відмови судом першої інстанції в задоволенні клопотання про проведення судово фоноскопічної експертизи голосу ОСОБА_8 та недопустимість як доказів по провадженню висновків судово трасологічної експертизи № 11 від 29.01.2015 року, протоколу слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_7 від 29.06.2015 року під час якого останній повідомив про вчинення кримінального правопорушення саме в групі з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_28 . В останньому випадку, як про те слушно зазначено судом першої інстанції, позиція обвинуваченого ОСОБА_7 є нічим іншим, як намаганням сприяти обвинувачення ому ОСОБА_8 уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.
Підстав вважати про те, що на досудовому розслідуванні було порушено право на захист обвинуваченого ОСОБА_7 чи застосовувались до нього недозволені методи його ведення, як про те зазначає в апеляційній скарзі обвинувачений, відсутні, оскільки перевіркою матеріалів провадження такі порушення не встановлені, будь які скарги чи звернення збоку обвинуваченого та його захисника до правоохоронних органів не подавались. Відсутня конкретизація таких порушень і в апеляційних скаргах обвинуваченого і його захисника та не наведено їх і під час апеляційного розгляду провадження в суді апеляційної інстанції.

Крім того, зважаючи на викладене колегія суддів вважає, що як у обвинуваченого ОСОБА_9 , так і потерпілою ОСОБА_20 підстави для оговору обвинуваченого ОСОБА_8 були відсутні.

Також, на думку колегії суддів, є неспроможними і доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника - адвоката ОСОБА_25 про неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 187 КК України та необхідність їх перекваліфікації на ч. 3 ст. 186 КК України, оскільки ОСОБА_9 , перед вчиненням кримінального правопорушення ніхто не повідомляв про те, що буде вчинятись розбій, потерпілих він помітив лише коли зайшли в будинок та ніяких насильницьких дій відносно них не вчиняв.

Так, як вбачається з показань самого обвинуваченого ОСОБА_9 в січні місяці 2015 року ОСОБА_7 запропонував йому прийняти участь у розбійному нападі на потерпілу ОСОБА_20 .. Зазначені показання обвинуваченого ОСОБА_9 також підтверджуються показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він запропонував ОСОБА_9 прийняти участь у розбійному нападі, на що той погодився, даними протоколу проведення слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_9 від 27.06.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_9 в присутності понятих та захисника на місці та в деталях розповів та відтворив обставини вчиненого ним спільно з ОСОБА_7 ОСОБА_8 та ОСОБА_28 розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_20 в смт. Лазурне Скадовського р-ну Херсонської обл. в січні 2015 року; зважаючи на зазначені докази до початку вчинення розбійного нападу обвинуваченому ОСОБА_9 було достовірно відомо про те, що буде вчинено саме розбійний напад на потерпілу ОСОБА_20 .
Неспроможними є і посилання захисника адвоката ОСОБА_25 , що в даному випадку має місце ексцес виконавця.
Так, щоб співучасник був притягнутий до відповідальності за злочин, вчинений виконавцем, він має бути обізнаний про злочинні наміри виконавця. Між співучасниками повинна бути змова на вчинення конкретного злочину. Отож ексцес виконавця наявний, якщо виконавець вчинив злочинні дії, що не охоплювалися ні прямим, ні непрямим умислом інших співучасників. Ці дії, фактично, виходять за межі угоди, що відбулася між ними. Про ексцес виконавця йдеться, коли інші співучасники не передбачали, не бажали та не припускали можливості вчинення тих злочинних дій, що їх вчинив виконавець.
Разом з тим, як про те свідчать матеріали кримінального провадження та встановлено в судовому засіданні, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду ОСОБА_9 вчинено напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазначала нападу (розбій), кваліфікуючою ознакою якого є вчинення за попередньою змовою групо осіб, поєднаний з проникненням у житло, дії обвинуваченого ОСОБА_40 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 187 КК України. Підстав для їх перекваліфікації на ч. 3 ст. 186 КК України, колегія суддів не вбачає.
Порушень процедури дослідження доказів судом першої інстанції, як про те зазначає обвинувачений ОСОБА_7 , перевіркою матеріалів не вставлено.

Призначаючи обвинуваченим покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, а також роз`яснень, що містяться в постанові № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 187 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких, та вичиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яке відносить до злочинів невеликої тяжкості, особи винних, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинувачених.

Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції, крім іншого, врахував те, що обвинуваченим вчинено одразу два кримінальні правопорушення, один з яких є особливо тяжким злочином, а інший злочином невеликої тяжкості, наявність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, а саме рецидив злочинів та вчинення злочину відносно особи похилого віку, його роль у вчиненні злочину, вчинення зазначених злочинів після його засудження за тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, невідшкодування завданої злочином школи, що свідчить про стійкість його злочинних намірів та небажання ставати на шлях виправлення, продовження ним злочинної діяльності.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд першої інстанції, крім іншого, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є особливо тяжким злочином, посередню характеристику за місцем проживання., наявність обставин, що пом`якшують його покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, та обставин, що його обтяжують рецидив злочинів та вчинення злочину відносно особи похилого віку, його роль у вчиненні злочину, критичне ставлення обвинуваченого до вчиненого, наявність на утриманні малолітньої дитини, раніше його притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення в тому числі особливо тяжких та тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, статевої свободи та статевої недоторканості особи, вчинення злочину через нетривалий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про стійкість злочинних намірів обвинуваченого та його небажання ставати на шлях виправлення. Крім того, згідно матеріалів кримінального провадження, а саме належно завіреної характеристики наданої співробітниками міліції ОСОБА_9 за місцем проживання сусідами характеризується негативно, як особа, що зловживає спиртними напоями, періодично влаштовуючи сварки в сїмї, підтримуюча негативні відносини з сусідами та стосунки з особами раніше судимими та ведучими антисоціальний образ життя. На обліку у лікаря нарколога ОСОБА_9 не перебуває, під наглядом лікаря психіатра не знаходиться.
Також, обвинуваченому ОСОБА_8 при призначенні покарання, суд першої інстанції, крім іншого, врахував, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є особливо тяжким злочином, відсутність обставин, що пом`якшують його покарання, та наявність обставини, що його обтяжує вчинення злочину відносно особи похилого віку, позитивну характеристику з місця проживання, вчинення злочину вперше, його роль у вчиненні злочину. невідшкодування завданої злочином шкоди. Крім того, згідно матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_8 на обліку у лікаря нарколога не перебуває, під наглядом лікаря психіатра не знаходиться.
Виходячи з зазначених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_8 має відбуватися в місцях ізоляції від суспільства, та призначив ОСОБА_9 , та ОСОБА_8 покарання за вчинене ними кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 187 КК України та ОСОБА_7 за вчинені ним кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 187 КК України, та остаточне на підставі ст.. ст. 70, 71 КК України у виді позбавлення волі, визнавши таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів, з чим погоджується і колегія суддів.

При призначенні покарання обвинуваченим, підстав для застосування положень ст. 69 КК України, в тому числі до покарання призначеного ОСОБА_9 , суд першої інстанції не знайшов, не встановлені такі дані і при апеляційному розгляді.

Судова колегія визнає необґрунтованими і не бере до уваги як доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_8 занадто м`якого покарання, так і обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_41 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 щодо суворості призначеного обвинуваченому покарання, оскільки, як вбачається із оскаржуваного вироку, обставини на які посилаються в апеляційних скаргах апелянти були відомі суду першої інстанції і цілком враховані ним при прийнятті рішення щодо визначення міри покарання. Інших обставин, ніж ті , які були відомі суду першої інстанції та могли б вплинути на призначення обвинуваченим покарання, апелянтами не зазначено.

Істотних порушень вимог КПК України, які є безумовними підставами для скасування судового рішення, колегія суддів не встановлено.

Зважаючи на викладене, оскаржуваний вирок підлягає змін.

Крім того, як вбачається з резолютивної частини вироку на підставі ч. 5 ст. 72 КК України обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в строк відбування покарання судом першої інстанції зараховано строк попереднього ув`язнення в межах цього ж кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі по день набрання вироком законної сили, а відносно ОСОБА_8 така норма не застосована.
Разом з цим, враховуючи те , що 21.06.2017 року набули чинності зміни, внесені до ч. 5 ст. 72 КК України Законом України від 18.05.2017 року № 2046/УІІІ, в частині зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання, однак в апеляційній скарзі прокурора не ставиться питання про перерахунок вказаного строку, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості за власної ініціативи погіршити становище обвинувачених, тому колегія суддів вважає за доцільне рекомендувати суду першої інстанції вирішити питання про перерахунок вказаного строку всім обвинуваченим у відповідності до вимог вказаного Закону в порядку виконання вироку.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407,408 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , прокурора у провадженні ОСОБА_16 , залишити без задоволення, а апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 13 травня 2016 року, відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду першої інстанції, як на докази по провадженню рапорт о/у СКР Скадовського РВ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_26 від 23.05.2015 року щодо здійснення дзвінків обвинуваченими, а також рапорт о/у СКР Скадовського РВ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_26 від 17.06.2015 року щодо належності автомобіля.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий: (підпис)
Судді: (підпис) (підпис)
Згідно з оригіналом :
Суддя: