Справа №359/5275/17
Провадження №1-кп/359/383/2017
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 листопада 2017 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль Київської області, громадянина України, українця, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, засудженого 07.05.2012 року за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн., 16.02.2017 року за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 75 КК України, до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України за наступних обставин.
Так, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 75 КК України, до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, та знову, в період іспитового строку, вчинив умисний злочин проти власності, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, за таких обставин.
04.06.2017 року, близько 00 год. 15 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік від магазину «Фора» по вул. Київський Шлях, 102, в м. Борисполі Київської області, підійшов до ОСОБА_5 та попросив у нього 20 грн. на цигарки, на що ОСОБА_5 йому відповів, що грошей у нього немає. Потім ОСОБА_4 попросив у ОСОБА_5 10 грн., щоб пограти на гральних автоматах, на що ОСОБА_5 погодився, та дістав шкіряний гаманець чорного кольору, який знаходився в нього в задній правій кишені джинсів, та розкрив його, щоб дати ОСОБА_4 гроші. В цей момент, у ОСОБА_4 , який побачив грошові кошти в гаманці, виник умисел направлений на незаконне збагачення за рахунок чужого майна шляхом відкритого викрадення належного потерпілому ОСОБА_5 майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, 04.06.2017, близько 00 год. 20 хв., ОСОБА_4 , діючи умисно та повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний та відкритий характер своїх дій, перебуваючи неподалік від магазину «Фора» по вул. Київський Шлях, 102, у м. Бориспіль Київської області, різко вирвав з рук ОСОБА_5 належний останньому гаманець вартістю 429 грн., в якому містилися грошові кошти в сумі 350 грн. та посвідчення водія на його ім`я, та швидко побіг за приміщення магазину «Фора» по вул. Київський Шлях в сторону вул. Глибоцька, внаслідок чого з місця вчинення злочину зник.
В подальшому викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, тим самим заподіявши потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 779 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисні дії, що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.
Доказами вчинення указаного кримінального правопорушення, є особисті покази ОСОБА_4 , надані ним в судовому засіданні.
З урахуванням позиції обвинуваченого, думки прокурора, суд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_4 інкримінованого злочину, крім допиту обвинуваченого, зважаючи на те, що учасниками судового провадження указані обставини не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, часу скоєння злочину, розміру завданої шкоди, викраденого майна тощо).
В судовому засіданні, ОСОБА_4 свою вину у скоєнні зазначеного злочину визнав повністю, розкаявся у скоєному та зазначив, що зрозумів значення вчиненого ним, та висловив намагання виправити свою поведінку в подальшому, та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі. Зазначив, що намагався зв`язатись з потерпілим, однак останній на зв`язок не виходив, а тому він не зміг відшкодувати завдані ним збитки ОСОБА_5 ..
Щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, то показав, що він дійсно вночі в один з літніх днів 2017 року, побачив потерпілого та познайомився з ним, під час розмови з ним, попросив у нього кошти на цигарки та ігрові автомати, а коли той дістав гаманця, то він вихопив його та з місця події втік, коштами розпорядився на власний розсуд та потратив їх, а гаманець викинув десь по дорозі. Указані дії вчинив із-за скрутного матеріального становища.
Просив врахувати суд, намагання ним вирішити питання з відшкодуванням завданої шкоди, те, що практично офіційно працевлаштований на будівництві та має матеріальну можливість сплатити всі понесені витрати. Також ОСОБА_4 зазначив, що ним не виконано вирок суду в 2012 році, згідно якого визначений судом розмір штрафу також не сплачено, однак він має намір його сплатити.
Цивільний позов потерпілим з цього приводу не заявлено. Потерпілий до суду подав заяву, згідно якої просив слухати справу за його відсутності та повідомив, що завдана матеріальна шкода йому ОСОБА_4 не відшкодована.
Судом також досліджені докази, що свідчать про особу обвинуваченого, документи, що характеризують особу обвинуваченого та речові докази у справі.
Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію учасників судового провадження.
Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, підстав для цього судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, показів обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 дійсно вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності за санкцією указаного кримінального закону.
Кримінальне правопорушення вчинено за обставин, наведених в обвинувальному акті.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання ОСОБА_4 покарання, визначеного санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.
Так, санкцією ч. 2 ст. 186 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, а тому вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є тяжким злочином.
За час судового розгляду справи в суді, ОСОБА_4 вів себе позитивно, дотримувався встановленого в суді порядку, зауважень головуючого не отримував.
З цього приводу суд враховує, що у відповідності до ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому є рецидив злочину, оскільки має непогашені судимості за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 186 та ч.2 ст. 185 КК України.
Щодо наявності пом`якшуючих відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття, сприяння органам досудового слідства в розкритті злочину тощо.
В той же час, доказів вчинення злочину у зв`язку із скрутним матеріальним становищем суду обвинуваченим не надано.
Обвинувачений офіційно не працевлаштований, за місцем проживання та перебування на обліку органу пробації характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Злочин вчинено під час дії іспитового строку за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16.02.2017 року за ч. 2 ст. 185 КК України.
З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне, призначити ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України, покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
Дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого, попередні судимості та рецидив злочину.
Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені. У суду відсутні правові підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком, оскільки раніше такий строк відносно нього застосовувався, і саме під час дії останнього ним скоєно новий умисний тяжкий злочин.
При визначенні остаточного покарання суду слід керуватися положеннями ст. 71 КК України та приєднати до нового покарання невідбуті покарання за попередніми вироками суду від 07.05.2012 року у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. та від 16.02.2017 року у вигляді трьох років позбавлення волі.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Процесуальних витрат судом не встановлено, про них не зазначив і прокурор в ході судового розгляду. Цивільний позов не заявлявся.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався, однак у зв`язку з необхідністю утримання останнього під вартою та обранням покарання пов`язаного з ізоляцією від суспільства, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 до набрання вироком суду законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою та взяти його під варту в залі суду.
Керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 126, 318, 322, 331, 363-368 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ч.1-3 ст. 71 КК України, шляхом повного складання покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.05.2012 року за ч.1 ст. 186 КК України та часткового складання покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16.02.2017 року за ч.2 ст. 185 КК України, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі зі сплатою штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. 00 коп.
Речовий доказ в кримінальному провадженні після набрання вироком суду законної сили, - частину чоловічого гаманця зі шкіри чорного кольору, переданого на зберігання до кімнати речових доказів Бориспільського ВП ГУ НП у Київській області, - знищити; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (бланк серії НОМЕР_1 ), переданий на зберігання потерпілому, - залишити в користуванні ОСОБА_5 .
До набрання вироком суду законної сили - обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою та взяти останнього під варту в залі суду.
Строк відбування покарання рахувати з моменту взяття ОСОБА_4 під варту, тобто з 22.11.2017 року.
Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1