АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/2492/17 Номер провадження 11-кп/786/372/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції з Держаною установою «Полтавська виправна колонія (№64)» матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м.Полтави від 01 листопада 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні заяви

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кременчука Полтавської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, непрацюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 24.02.2015 вироком Автозаводського районного суду м.Кременчка Полтавської області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- 18.08.2015 року вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі, -

про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду першої інстанції із заявою, в якій просив застосувати до нього ст.ст. 1,4,8 Закону України Про амністію у 2016 році.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд першої інстанції в ухвалі послався на те, що положення ст. 8 Закону України "Про амністію у 2016 році" стосується засуджених, які відбувають покарання у виді обмеження волі, тоді як ОСОБА_7 засуджений до покарання у виді позбавлення волі.
Крім цього, ОСОБА_7 має дві судимості за вчинення тяжких злочинів, тобто відсутні підстави для застосування до нього амністії. Відповідно до класифікації злочинів, визначеної в ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України, відносяться до категорії тяжких.
На ухвалу суду засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати до нього положення Закону України «Про амністію у 2016 році» мотивуючи тим, що він засуджений попередніми вироками за скоєння злочинів, які згідно ч.3 ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів середнього ступеню тяжкості, а тому до нього можуть бути застосовані положення Закону України «Про амністію у 2016 році» .

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, вислухавши заперечення прокурора, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вирішила, що підстави для задоволення апеляційної скарги засудженого відсутні з огляду на таке.

Відповідно до матеріалів, які містяться в особовій справі засудженого,та правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 засуджений вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.02.2015 року ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.
Крім того, вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.08.2015 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі.
Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили:

а) які на момент вчинення злочину були неповнолітніми;

б) жінок, вагітних на день набрання чинності цим Законом;

в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами;

г) яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572;

ґ) які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

д) ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту");

е) учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи - осіб, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР;

є) які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

Підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 про застосування щодо нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році» колегією суддів не встановлено зважаючи на те, що останній засуджувався вироками від 24.02 та 18.08.2015 року за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст. 185 та ч.2 ст. 186 КК України, тобто саме за вчинення тяжких злочинів.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про помилковість вимог апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , оскільки підстави застосування до нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII від 22.12.2016 року відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст.370 КПК України щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості, підстави для її зміни чи скасування відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 слід відмовити, а ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році» колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 01 листопада 2017 року без мін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4