н/п 1-кп/174/79/2017
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
22 вересня 2017 року м.Вільногірськ
Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру- ОСОБА_4 ,
законного представника неповнолітнього- ОСОБА_5 ,
захисника- ОСОБА_6 ,
малолітньої потерпілої - ОСОБА_7 ,
законного представника малолітньої потерпілої - ОСОБА_8 , представника Служби в справах дітей - ОСОБА_9 ,-

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Вільногірську Дніпропетровської області, громадянина України, учня КЦ ППРК №15 м. Кам`янське Дніпропетровської області, 2-й курс, не одруженого, на військовому обліку не перебуває, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Неповнолітній ОСОБА_4 , 07.07.2017 року близько 15.00 год., знаходився на території ЗОШ №5, розташованої по вул. Молодіжній в м. Вільногірську Дніпропетровської області, де під час спілкування з раніше не знайомою малолітньою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , побачив у руках останньої мобільний телефон «Nokia», в результаті чого у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння вказаним мобільним телефоном, який належав потерпілій ОСОБА_7 , шляхом обману останньої.
Реалізуючи свій злочинний умисел, в той же день, тобто 07.07.2017 року, близько 15.10 год., ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів,під час розмови з раніше йому незнайомою малолітньою ОСОБА_7 , шляхом обманних уговорів та недобросовісного використання її малолітнього віку і довіри, попрохав останню дати свій мобільний телефон марки «Nokia 5130» чорно-червоного кольору, imei1: НОМЕР_1 , начебто для здійснення телефонного дзвінка знайомому, при цьому заздалегідь не маючи наміру повертати вказаний мобільний телефон потерпілій ОСОБА_7 .
В свою чергу ОСОБА_7 , виходячи зі свого малолітнього віку та необізнаності, будучи впевненою в тому, що ОСОБА_4 виконає свою обіцянку та після дзвінка поверне їй мобільний телефон «Nokia 5130» чорно-червоного кольору, imei1: НОМЕР_1 , який придбано у 2012 році, вартістю 460 грн.,знаходячись за вищевказаною адресою, дала ОСОБА_4 свій мобільний телефон для здійснення телефонного дзвінка.
Після цього ОСОБА_4 , заволодівши вищевказаним мобільним телефоном шляхом обману ОСОБА_7 , з вищезазначеного місця зник, розпорядившись вказаним телефоном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на суму 460 грн.
Особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_4 , в судовому засіданні вину визнав та пояснив, що 07.07.2017 року, близько 15.00 годин, разом зі своїм знайомим ОСОБА_11 проходили біля магазину «Універсал», що неподалік від будинку № 48 по вул. Молодіжна м. Вільногірська, де зайшли на територію ЗОШ № 5, розташованої також по вул. Молодіжній, щоб займатись на турніках. Там біля одного з турніків сиділа дівчинка, на вигляд близько 10 років, яка в руках тримала мобільний телефон. Вирішив заволодіти вказаним мобільним телефоном, підійшов до цієї дівчинки та попрохав у неї мобільний телефон, щоб начебто зателефонувати другу і вона дала йому свій телефон марки «Нокіа», модель не пам`ятає, чорно-червоного кольору. Отримавши телефон, він зімітував телефонну розмову та став потроху відходити за нежилу будівлю, що розташована поруч, а потім побіг у напрямку гаражів. За ним в побіг і ОСОБА_12 , але останній не знав, що він хотів викрасти телефон. Потім вони зайшли в посадку, що поруч з гаражами та пішли по домівкам. Наступного дня продав вказаний телефон своєму знайомому ОСОБА_13 за 100 грн. У вчиненому щиро кається, розумів, що вчиняє суспільно- небезпечне діяння.
Законний представник неповнолітнього ОСОБА_5 пояснив, що він є батьком неповнолітнього ОСОБА_4 . З матір`ю сина розлучені, тому син проживає окремо від нього разом з матір`ю. Про те, що син незаконно заволодів телефоном потерпілої, дізнався від нього, син все розповів йому сам. На даний час син усвідомлює протиправність своїх дій, кається у вчиненому, навчається в училищі, має бажання вчитися, за характером він спокійний, добрий, а вчинення ним вказаних дій стало наслідком впливу неблагополучної компанії, на даний час стосунків з цими хлопцями син не підтримує. Вважає, що для виправлення сина буде достатньо застосування відносно нього примусового заходу виховного характеру у виді застереження.
Причетність неповнолітнього ОСОБА_4 до вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України підтверджується показами малолітньої потерпілої, свідків, письмовими доказами по справі.
Так, малолітня потерпіла ОСОБА_7 показала, що влітку 2017 вона разом із своєю молодшою сестрою ОСОБА_14 та зі своїми друзями гуляли на території ЗОШ №5 на спортивній площадці. Близько 15.00 год. до неї підійшов раніше малознайомий їй хлопець на ім`я ОСОБА_15 та попросив дати йому належний їй телефон для того, щоб комусь терміново зателефонувати. Сказала, що на телефоні немає грошей, але хлопець наполягав, сказав, що подзвонить і так. Дала телефон, хлопець начебто с кимось почав розмовляти та зайшов за нежиле приміщення, що знаходиться поруч, пішла за ним, але він втік. Зрозуміла, що телефон у неї викрали, повідомила родичів. Телефон їй подарував дідусь.
Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_8 показала, що 07.07.2017 вона була вдома, донька з друзями гуляла на вулиці. На початку 16 год. на її мобільний телефон зателефонувала її мати та повідомила, що невідомий молодий хлопець забрав у її доньки мобільний телефон, вони намагалися цього хлопця знайти, але не вдалося, звернулася до поліції, на даний час матеріальна шкода відшкодована батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , претензій матеріального характеру до неповнолітнього вона не має.
Свідок ОСОБА_16 показав, що 07.07.2017 гуляв разом із ОСОБА_4 , зайшли на територію ЗОШ №5, де на спортивному майданчику знаходилися діти. ОСОБА_4 підійшов до раніше не знайомої малолітньої дівчинки та попросив у неї мобільний телефон начебто зателефонувати та пішов з ним за будинок, що розташований поруч, а потім побіг в сторону гаражів, а він за ним. Чому він так зробив, ОСОБА_4 йому не казав, потім цей телефон ОСОБА_4 продав ОСОБА_17 .
Свідок ОСОБА_18 показав, що влітку 2017 р. до нього зателефонував ОСОБА_4 , якого знав раніше, та запропонував купити мобільний телефон. Погодився, домовилися про зустріч. ОСОБА_15 прийшов до нього вечері та приніс мобільний телефон марки «Нокія 5130», який він купив та в послідуючому продав через мережу Інтернет. Про те, що телефон може бути крадений, не передбачав і у ОСОБА_19 не питав, бо знав його раніше як добропорядну людину.
З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотозображенням слідує, що малолітня ОСОБА_7 впізнала хлопця, який заволодів телефоном, а саме ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).
З висновку судово-товарознавчої експертизи слідує, що вартість мобільного телефона «Nokia 5130» станом на 07.07.2017 р. становить 460 грн. (а.с. 31-35).
Досліджені докази є допустимими, належними та достовірними, оскільки взаємно узгоджуються між собою, зібрані у встановленому Кримінальним процесуальним Кодексом України порядку та стосуються предмета доказування по справі.
Таким чином, факт вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, знайшов своє підтвердження в суді.
Відповідно ст.22 КК України, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, кримінальній відповідальності підлягають особи, що вчинили кримінальне правопорушення у віці від шістнадцяти років.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просить застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження, оскільки, на переконання прокурора, саме такі види примусових заходів є достатніми та необхідними для попередження вчинення неповнолітнім нового кримінального правопорушення.
Законний представник неповнолітнього ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 , представник служби в справах дітей виконкому Вільногірської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_9 , малолітня потерпіла ОСОБА_7 та її законний представник ОСОБА_8 , кожен окремо, в судовому засіданні не заперечували проти застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у виді застереження.
Розглядаючи питання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру, суд прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню по наступним підставам.
Так, ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, і яке відповідно до ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
Відповідно до вимог ч.5 ст.499 КПК України, за відсутності підстав для закриття кримінального провадження прокурор затверджує складене слідчим або самостійно складає клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4 на час вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг 16 річного віку, тобто відповідно до ст.22 КК України, не являється суб`єктом злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.
Відповідно до ч.2 ст.97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст.105 КК України, суд застосовує до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу.
Таким чином, вислухавши думку прокурора, захисника, законного представника неповнолітнього, представника служби у справах дітей, малолітню потерпілу та її законного представника, враховуючи особу неповнолітнього ОСОБА_4 , який характеризується позитивно, має постійне місце проживання та навчання, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, у вчиненому щиро кається та активно сприяв органам досудового розслідування в розкритті суспільно-небезпечного діяння, а також добровільне відшкодування батьками неповнолітнього завданої потерпілій матеріальної шкоди, суд вважає за необхідне застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 примусовий захід виховного характеру у виді застереження, що буде достатнім та необхідним для виправлення неповнолітнього та попередження вчинення ним нового суспільно-небезпечного діяння.
На підставі ст.ст.22, 97, 105 КК України та керуючись ст.ст.369-372,376,392-395,498,500,501 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у виді оголошення йому застереження про недопустимість в подальшому вчинення суспільно-небезпечних діянь та про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового кримінального правопорушення.
Ухвала протягом тридцяти днів з моменту її проголошення може бути оскаржена в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.
Головуючий - суддя: підпис ОСОБА_1