АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 05.01.2017 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289 КК України, та призначено покарання:
за п.6 ч.2 ст.115 КК України у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна в дохід держави;

за ч.3 ст.289 КК України у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна в дохід держави.
На підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_8 призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна в дохід держави.
У відповідності до ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_8 зараховано у строк відбування покарання перебування останнього в установах попереднього ув`язнення з 09.10.2013р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілої задоволено та стягнуто з ОСОБА_8 на користь 700 000 грн. (сімсот тисяч гривень) на відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_8 визнано винними у тому, що у нього у невстановлений час та місці виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, для подальшого його продажу, з метою особистого збагачення.

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_8 заздалегідь приготував знаряддя вчинення злочину, а саме молоток, предмети, спрямовані на знищення можливих слідів злочину, а саме миючий засіб, бинти, вату, які склав до належного йому рюкзака.

09.10.2013, приблизно о 08 год. 10 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи на автомобільній стоянці в автомобілі марки «Шкода Октавіа», д.н.з. НОМЕР_1 , поруч із супермаркетом «Вест Лайн», що розташований за адресою: проспект Героїв Сталінграду, 27 в м. Києві, розглядав марки автомобілів та наявність у них водіїв з метою вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом, із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого.

Після цього, того ж дня, приблизно о 08 год. 20 хв., ОСОБА_8 побачив на проїзній частині припаркований автомобіль марки «Хюндай Тюксон», д.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору, на даху якого було розміщено шашечка таксі, та за кермом даного автомобіля ОСОБА_9 .

Припускаючи, що вказаний чоловік не зможе чинити опір внаслідок застосування до нього насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Хюндай Тюксон», д.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору, поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , з метою у подальшому розпорядитися на свою користь чужим майном, отриманого злочинним шляхом, а саме транспортним засобом марки «Хюндай Тюксон», д.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору, 09.10.2013 о 08 год. 26 хв. зателефонував до свого знайомого ОСОБА_10 та попрохав його допомогти будь-яким чином реалізувати автомобіль марки «Хюндай Тюксон», повідомивши останньому, що вказаний автомобіль дав на реалізацію його знайомий. На вказану пропозицію ОСОБА_10 погодився.

Продовжуючи свої злочинні дії, у той же день, приблизно о 08 год. 27 хв., вийшовши зі свого автомобіля марки «Шкода Октавіа», д.н.з. НОМЕР_1 та взявши з собою рюкзак із заздалегідь приготовленим знаряддям вчинення злочину, а саме молотком та предметами, спрямованими на знищення можливих слідів злочину, а саме миючим засобом, бинтами, ватою, ОСОБА_8 , підійшов до автомобіля марки «Хюндай Тюксон», д.н.з. НОМЕР_2 , та повідомив водію вказаного автомобіля, про необхідність проїхати до центральної частини міста, при цьому не називаючи адресу та не обумовлюючи вартість поїздки. Водій автомобіля марки «Хюндай Тюксон», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_9 на вказану пропозицію погодився. Після цього, ОСОБА_8 розмістився на передньому сидінні даного автомобіля.

Того ж дня, рухаючись автомобілем марки «Хюндай Тюксон», д.н.з. НОМЕР_2 у напрямку центральної частини міста та проїжджаючи поруч з кінотеатром «Жовтень», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Костянтинівська, 26, ОСОБА_8 , під приводом розмови по мобільному телефону повідомив водію автомобіля, що йому вже не потрібно їхати в центральну частину міста Києва, а потрібно їхати в м. Ірпінь Київської області. Водій ОСОБА_9 погодився та змінив напрямок руху, поїхавши в напрямку до м. Ірпінь Київської області.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 проїжджаючи неподалік площі Тараса Шевченка в м. Києві, з метою уникнення фіксації його обличчя на контрольно-пропускному пункті ДАІ, що розташований на виїзді з м. Києва у напрямку м. Ірпінь Київської області, запропонував водію вище зазначеного автомобіля зупинитись. Коли автомобіль зупинився, ОСОБА_8 вийшов з нього та підійшовши до МАФу, придбав собі каву. Випивши кави ОСОБА_8 підійшов до автомобіля та сів на заднє сидіння.

Рухаючись далі в автомобілі марки «Хюндай Тюксон», д.н.з. НОМЕР_2 по Гостомельському шосе, проїхавши близько трьох кілометрів від КПП ДАІ м.Києва у напрямку м.Гостомель Київської області та доїжджаючи до дорожнього знаку «Коростень 131, Сарни 283, Ковель 417» ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що вказана ділянка місцевості є безлюдною, сказав ОСОБА_9 , що необхідно зупинитись, з метою дочекатись знайомих, на що ОСОБА_9 , виїхавши на узбіччя дороги, зупинив автомобіль.

Протягом наступних 20 хвилин, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 знаходились в салоні автомобіля, нібито чекаючи на знайомих ОСОБА_8 .

Після цього ОСОБА_9 вийшов з автомобіля та направився у напрямку лісосмуги, яка розташована від дорожнього знаку «Коростень 131, Сарни 283, Ковель 417» на відстані 20 метрів з метою здійснити природні потреби.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, ОСОБА_8 , взяв молоток, який заздалегідь приготував для вчинення злочину і який знаходився у нього в рюкзаку, та заховав його під куртку, підтримуючи лівою рукою, вийшов з автомобіля і пішов у напрямку до ОСОБА_9 , який на той час перебував у лісопарковій зоні, яка знаходиться недалеко від проїжджої частини дороги.

Після цього, ОСОБА_8 усвідомлюючи та свідомо припускаючи настання наслідків у вигляді смерті ОСОБА_9 , продовжуючи тримати молоток лівою рукою під курточкою почав спілкуватися з ОСОБА_9 .

У момент, коли ОСОБА_9 , повернувся спиною до ОСОБА_8 , останній діставши молоток та тримаючи його у правій руці, умисно наніс останньому один удар, в область життєво важливого органу, а саме в праву тім`яну частину голови, від чого ОСОБА_9 впав на землю без свідомості.

Після цього ОСОБА_8 продовжуючи свої злочинні дії, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_9 і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом - автомобілем марки «Хюндай Тюксон», д.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору, який належить останньому, почав наносити численні удари молотком по голові ОСОБА_9 , спричинивши, в тому числі, переломи кісток склепіння та основи черепу (в тому числі багатоскалковий та багатоуламковий) з центральними зонами переломів на правій тім`яній та лобній кістках; розриви твердої та м`якої мозкових оболонок відповідно багатоскалковому та багатоуламковому переломам на кістках мозкового черепу; зони деструкції (розміжчення) речовини головного мозку в ділянці обох лобних та правої тім`яної часток з частковим викидом речовини головного мозку назовні; нерівномірно виражені обмежено-дифузні субарахноїдальні крововиливи на обох гемісферах великого мозку; вторинні внутрішньомозкові крововиливи в білій речовині обох лобних часток по периферії зон деструкції мозкової речовини; кров в шлуночках головного мозку; набряк-набухання головного мозку, від комплексу яких, відповідно висновку експерта № 2914 від 29.11.2013р., настала смерть потерпілого ОСОБА_9 .

У подальшому, ОСОБА_8 , з метою укриття слідів вчиненого ним злочину, тримаючи за ногу ОСОБА_9 , перемістив тіло останнього в глиб лісосмуги на достатню, на його думку, відстань для того щоб тіло не було виявлено іншими особами.

Після цього, ОСОБА_8 дістав з внутрішньої кишені курточки ОСОБА_9 , яка на той момент була одягнута на останнього, ключі від автомобіля та водійське посвідчення з технічним паспортом від автомобіля.

Того ж дня, приблизно о 10 год. 51 хв., незаконно заволодівши транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Хюндай Тюксон», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_8 з місця вчинення злочину поїхав та направився в бік вул. Полярної в м.Києві біля зупинки, яка розташована біля гіпермаркету «Леруа Марлен», що розташований за адресою: м.Київ, вул. Полярна, 17-а, з метою продажу вказаного автомобіля.

Після цього, по вул. Микільсько-Слобідській, 4 в м.Києві працівниками міліції було виявлено та затримано ОСОБА_8 , а також виявлено автомобіль марки «Хюндай Тюксон», д.н.з. НОМЕР_2 вартістю 168 500 грн.

Захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотними порушеннями вимог КПК України і невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Закрити кримінальне провадження в частині засудження ОСОБА_8 за п.6 ч.2 ст.115 КК України на підставі п.3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості. Закрити кримінальне провадження в частині засудження ОСОБА_8 за ч.3 ст.289 КК України у зв`язку з відсутністю достатніх доказів для доведення винуватості, перекваліфікувавши його дії на ч.2 ст.289 КК країни. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним за ч.2 ст.289 КК України, та враховуючи його щире каяття, відсутність заподіяної шкоди, наявність на утриманні малолітнього сина, призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі, у задоволенні цивільного позову відмовити.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначає, що досліджені під час судового розгляду докази не доводять вину ОСОБА_8 у вчиненні убивства ОСОБА_9 . Так, ОСОБА_8 свою вину категорично заперечує, зазначає, що насильницькі дії, направлені на позбавлення життя потерпілого, несподівано здійснив його знайомий на ім`я ОСОБА_11 , а тому мав місце ексцес виконавця. Факт заволодіння транспортним засобом ОСОБА_8 не заперечує, однак стверджує, що ніяких насильницьких дій відносно потерпілого він не вчиняв, а тому дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч.2 ст.289 КК України. Саме чоловік на ім`я ОСОБА_11 запропонував ОСОБА_8 вчинити злочин і саме він застосовував насильство до потерпілого, не узгоджуючи з ним це питання. Проте працівники поліції переконали ОСОБА_8 взяти всю провину нас себе, погрожуючи, що у протилежному випадку його дії будуть кваліфікуватись як такі, що вчинені групою осіб, що погіршить його становище.

Також захисник вказує, що показання ОСОБА_8 в ході судового розгляду не спростовані жодними доказами, а вирок суду ґрунтується на доказах, які є недопустимими. Так, показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 стосуються лише обставин продажу ОСОБА_8 автомобіля, належного потерпілому ОСОБА_9 . Крім того, показання ОСОБА_13 , ОСОБА_14 є сумнівними, оскільки останні спільно з свідками ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , які є працівниками поліції, займались перепродажем сумнівних автомобілів.

Крім того захисник зазначає, що на молотку, вилученому у ОСОБА_8 , не виявлені сліди рук ОСОБА_8 та відсутній його ДНК-профіль. Немає доказів того, що цей молоток ОСОБА_8 взяв у себе вдома, а бинт і вату взяв з метою знищення слідів злочину. Акт судово-медичного дослідження №216-МК від 20.11.2013 року не підтверджує, що молоток, вилучений у ОСОБА_8 , є знаряддям вбивства.

Висновки судово-медичних експертиз № 867 мб від 01.11.2013 року і № 878 м.б. від 04.11.2013 року щодо наявності крові людини на одязі ОСОБА_8 не доводить його вину у вбивстві потерпілого, оскільки ОСОБА_8 суду пояснив, що під час нанесення його знайомим на ім`я ОСОБА_11 ударів молотком потерпілому по голові він перебував поряд, а потім допомагав відтягнути труп потерпілого в кущі, і таким чином кров потерпілого могла потрапити на його одяг.

Висновки експертів № 869 мб від 01.11.2013 і № 870 мб від 05.11.2013, згідно з якими на двох ганчірках і футлярі з окулярами, вилученими з рюкзака ОСОБА_18 , було виявлено кров ОСОБА_9 також не є доказом винуватості обвинуваченого, оскільки вказана кров потрапила на ці речі тоді, коли ОСОБА_8 кинув закривавлений молоток у рюкзак. При цьому поза увагою суду залишилась та обставина, що відповідно до вказаних експертиз предметом дослідження було три ганчірки, а відповідно до обвинувального акту у ОСОБА_8 їх було вилучено лише дві.

Судом першої інстанції було безпідставно відхилено клопотання про призначення додаткової судово-медичної експертизи, а висновок експерта № 76-мк від 06.10.2016 є сфальсифікованим, оскільки експерт у висновку послався на протокол слідчого експерименту від 09.10.2013 та на фотографію ОСОБА_18 , яких у матеріалах кримінального провадження немає. Також експерт зазначив, що одяг надійшов на експертизу опечатаним з біркою НДЕКЦ, що є неможливим оскільки перед цим пакети з одягом відкривались та оглядались в судовому засіданні. При цьому було встановлено, що слідчим не було вжито заходів до правильного зберігання речей, частина їх фактично згнила.

Протокол проведення слідчого експерименту від 16.10.2013 року з участю ОСОБА_8 є недопустимим доказом, оскільки в ньому відсутній підпис ОСОБА_8 , а підписи понятих містяться лише на першому та останньому аркушах. Також слідчий не допустив до участі у цій слідчій дії адвоката ОСОБА_19 , чим порушив право ОСОБА_8 на захист, та не залучив для участі у цій слідчій дії судово-медичного експерта.

Судом не надано оцінку показанням дружини обвинуваченого, ОСОБА_20 , яка показала суду, що ОСОБА_8 є дуже добрим і ніжним чоловіком, а тому не міг вчинити вбивства людини. Від чоловіка їй відомо, що він визнав себе винним під час досудового розслідування внаслідок побиття працівниками поліції.

Обвинувачений ОСОБА_8 також подав скаргу, яка за своїм змістом фактично є доповненням до апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , оскільки містить цілком тотожні вимоги та відрізняється лише наявністю окремих додаткових доводів.

Зокрема, ОСОБА_8 стверджує, що суд невірно кваліфікував його дії, взяв до уваги лише докази його винуватості та відхилив докази невинуватості, безпідставно призначив йому максимальний розмір покарання, хоча він до потерпілого фізичного насильства не застосовував, свою вину в частині вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, визнав повністю та щиро покаявся у вчиненому. Суд першої інстанції не дав оцінку тим обставинам, що під час провадження зникала аудіокасета із записом допиту свідка ОСОБА_16 , а стосовно свідка ОСОБА_21 порушувалось та закривалось кримінальне провадження.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив надані сторонами докази та перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Ухвалюючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_8 , суд першої інстанції обґрунтував його доказами, які були досліджені в ході судового розгляду та відповідають вимогам належності і допустимості.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ґрунтуються на:

показаннях свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , з яких вбачається, що саме ОСОБА_8 09.10.2013 запропонував ОСОБА_10 для продажу автомобіль марки «Хюндай Тюксон», д.н.з. НОМЕР_2 , який ОСОБА_10 в свою чергу запропонував свідку ОСОБА_13 , а той в свою чергу - свідку ОСОБА_15 . Під час зустрічі з ОСОБА_8 . ОСОБА_15 впізнав вказаний автомобіль як такий, що належить його дядьку ОСОБА_9 , після чого зателефонував знайомим працівникам поліції ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , яких попросив приїхати на місце продажу автомобіля. По приїзду, з`ясувавши, що ОСОБА_8 не може пояснити на якій підставі він володіє вказаним автомобілем, ОСОБА_16 і ОСОБА_17 викликали слідчо-оперативну групу, яка затримала ОСОБА_8 та вилучила у нього рюкзак, в якому знаходився молоток, кухонний ніж, медична вата, бинти, засіб для миття скла, рушник та спортивну куртку із слідами крові. Сліди крові також були на одязі ОСОБА_8 ;

даних протоколу огляду місця події від 09.10.2013, в ході якого у ОСОБА_8 було виявлено та вилучено рюкзак, в якому знаходились дві не розпаковані пачки вати, 4 упаковки бинтів, запакований ніж, футляр з окулярами, молоток з дерев`яною рукояткою, дві ганчірки, засіб для миття вікон, олімпійку з капюшоном марки Найк, на якій виявлено плями бурого кольору. Крім того, у ОСОБА_8 було вилучено, в тому числі пару чорних матерчатих рукавичок, пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_9 .. Також у ОСОБА_8 було вилучено взуття та одяг: чорні кросівки, спортивні штани марки Найк, сіру футболку, пухову жилетку.

даних протоколу огляду місця події від 09.10.2013р, в ході якого під час огляду ділянки місцевості за адресою: третій кілометр Гостомельського шосе, Київське лісництво Святошинського ЛПГ Оболонського району м.Києва, було виявлено тіло чоловіка віком приблизно 65 років та вилучено змиви речовини бурого кольору, мобільний телефон та інші речі;

даних протоколу проведення слідчого експерименту від 16.10.2013, в ході якого ОСОБА_8 на місцевості вказав на конкретні обставини реалізації ним плану заволодіння автомобілем марки «Хюндай Тюксон», д.н.з. НОМЕР_2 , що належав потерпілому ОСОБА_9 , і зокрема - обставини спричинення потерпілому тілесних ушкоджень шляхом нанесення ударів молотком по голові;

показаннях свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , які в судовому засіданні показали, що брали участь у проведенні слідчого експерименту від 03.04.2015 р. як слідчий та поняті відповідно, підтвердили викладений у протоколі перебіг слідчої дії та зміст наданих ОСОБА_8 показань. Зазначили, що показання ОСОБА_8 давав за власною ініціативою, добровільно, жодного тиску на нього не чинилось;

даних протоколу повторного проведення слідчого експерименту від 03.04.2015 р. із застосуванням відеозапису, в ході якого ОСОБА_8 показав про обставини вбивства ОСОБА_9 та заволодіння автомобілем марки «Хюндай Тюксон», д.н.з. НОМЕР_2 ;

даних висновку експерта №2914 від 29.11.2013 року, згідно якого у ОСОБА_9 виявлено дві забійні рани на волосистій частині голови в тім`яній ділянці праворуч та лобній ділянці праворуч, дві з`єднані між собою забійні рани в лобній ділянці праворуч, три рвані рани на обличчі в центрі лобної ділянки, забійна рана на обличчі в лобній ділянці праворуч; крововиливи в м`які тканини голови, переломи кісток склепіння та основи черепу (в тому числі багатоскалковий та багатоуламковий) з центральними зонами переломів на правій тім`яній та лобній кістках; розриви твердої та м`якої мозкових оболонок відповідно багатоскалковому та багатоуламковому переломам на кістках мозкового черепу; зони деструкції (розміжчення) речовини головного мозку в ділянці обох лобних та правої тім`яної часток з частковим викидом речовини головного мозку назовні; нерівномірно виражені обмежено-дифузні субарахноїдальні крововиливи на обох гемісферах великого мозку; вторинні внутрішньомозкові крововиливи в білій речовині обох лобних часток по периферії зон деструкції мозкової речовини; кров в шлуночках головного мозку; набряк-набухання головного мозку. Смерть ОСОБА_9 настала від відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток склепіння та основи черепу, ушкодженням оболонок та речовини головного мозку з частковим викидом його назовні, крововиливами під оболонки, шлуночки та речовину головного мозку та його набряком-набуханням;

показаннях експерта ОСОБА_24 , який в судовому засіданні пояснив, що потерпілому ОСОБА_9 було спричинено не менше восьми травмуючих впливів. Послідовність нанесення ударів встановити неможливо;

даних висновку експерта № 869мб від 01.11.2013р., згідно якого на представлених на дослідження рюкзаку, трьох ганчірках, молотку, упаковці вати та футлярі виявлена кров людини;

даних висновку експерта №870мб від 05.11.2013р., яким встановлено, що генетичні ознаки слідів крові на рюкзаку, двох ганчірках світло-фіолетового та чорного з жовтим кольорів, молотку та футлярі, які збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 ;

даних висновку експерта № 867мб від 01.11.2013р., відповідно до якого на наданих на дослідження кросівках, штанах, футболці, жилетці виявлена кров людини;

даних висновку експерта № 868мб від 04.11.2013р. (т.1 а.с.226-235), згідно з яким генетичні ознаки слідів крові на кросівках, штанах, футболці, жилетці, які збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 , а на футболці встановлено генетичні ознаки слідів крові, які є змішаними і містять генетичні ознаки зразків букального епітелію ОСОБА_8 та крові ОСОБА_9 ;

даних висновку експерта №76-МК від 06.10.2016р., експериментально-порівняльним дослідженням якого встановлено, що покази обвинуваченого ОСОБА_8 під час слідчого експерименту від 16.10.2013 р. відповідають способу і механізму утворення ушкоджень на голові ОСОБА_9 та утворення слідів крові від них.

Наведені докази у своїй сукупності є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою, відповідають вимогам належності та допустимості, будь-яких істотних розбіжностей або суперечностей, які б могли вплинути на правильність висновку суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, колегія суддів не вбачає.
При цьому суд першої інстанції дав оцінку всім дослідженим доказам, зазначив, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції, оцінивши докази у їх сукупності, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289 КК України за встановлених вироком суду обставин.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника про відсутність в матеріалах провадження доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_8 є необґрунтованими та спростовуються зібраними у кримінальному провадженні доказами.
За результатами досліджених в ході судового розгляду доказів спростовано твердження сторони захисту про те, що вбивство потерпілого вчинено не ОСОБА_8 , а іншою особою на ім`я ОСОБА_11 . Показання обвинуваченого щодо цього, а також показання його дружини ОСОБА_20 , в яких вона стверджує про непричетність обвинуваченого до вбивства ОСОБА_9 , спростовуються дослідженими у справі доказами.
Доводи сторони захисту про те, що під час досудового розслідування ОСОБА_8 визнав себе винуватим під фізичним та психологічним тиском працівників поліції є необґрунтованими та не підтверджуються жодними об`єктивними даними. Зокрема, свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_22 і ОСОБА_23 у судовому засіданні суду першої інстанції показали, що під час проведення слідчого експерименту від 16.10.2013 р. ОСОБА_8 давав покази без будь-якого тиску та добровільно розповідав про обставини вчинених ним злочинів.
Незважаючи на те, що протокол слідчого експерименту від 16.10.2013 не був підписаний обвинуваченим, судом першої інстанції було перевірено законність проведення цієї слідчої дії. Так, свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_22 і ОСОБА_23 підтвердили факт проведення слідчого експерименту від 16.10.2013, участь у ньому ОСОБА_8 , а також підтвердили викладений у протоколі перебіг слідчої дії та зміст наданих показань.
Під час проведення медико-криміналістичної експертизи (висновок експерта №76-МК від 06.10.2016) в розпорядження експерта було надано відеозапис слідчого експерименту від 16.10.2013, за результатами дослідження якого встановлено, що покази обвинуваченого ОСОБА_8 під час слідчого експерименту від 16.10.2013 р. відповідають способу і механізму утворення тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_9 , та слідів крові від них.

Отже суд першої інстанції обґрунтовано визнав вказаний доказ допустимим та послався на нього у вироку як на доказ винуватості.
Суд першої інстанції правильно відмовив стороні захисту у призначенні додаткової судово-медичної експертизи, оскільки після допиту в судовому засіданні експерта ОСОБА_24 питань, які потребували б роз`яснень в галузі судової медицини та мали б істотне значення для правильного вирішення справи, не залишилось.
Підстав для визнання висновку експерта № 76-мк від 06.10.2016 сфальсифікованим через те, що експерт у висновку послався на протокол слідчого експерименту від 09.10.2013, тоді як слідчий експеримент проводився 16.10.2013, апеляційний суд не вбачає, оскільки з висновку експерта вбачається, що в його розпорядження було надано усі матеріали кримінального провадження, а предметом його дослідження були як протокол проведення слідчого експерименту від 16.10.2013 з відеозаписом слідчої дії, так і протокол проведення слідчого експерименту від 03.04.2015 з відеозаписом слідчої дії. Отже невірне зазначення дати складання протоколу проведення слідчого експерименту в синтезуючій частині висновку слід вважати технічною помилкою.
В судовому засіданні апеляційного суду колегія суддів визнала недоцільним виклик за клопотанням захисника ОСОБА_7 в судове засідання апеляційного суду м. Києва експерта ОСОБА_25 , яка склала вказаний висновок, з метою допиту, оскільки вказаний висновок є зрозумілим за змістом та додаткових роз`яснень не потребує.
Також колегія суддів визнала недоцільним повторне дослідження значної частини доказів у справі за клопотанням захисника ОСОБА_7 , оскільки захисник наполягала на повторному дослідженні доказів з тих підстав, що сторона захисту не погоджується з оцінкою цих доказів судом першої інстанції, тоді як відповідно ч.3 ст.404 КПК України апеляційний суд має право повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, лише за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням.
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 щодо неналежного пакування і зберігання речових доказів, що надійшли на дослідження експерта, та надання слідчим фотографії ОСОБА_18 всупереч встановленому порядку (висновок експерта № 76-мк від 06.10.2016), а також щодо розбіжностей у кількості ганчірок, що надійшли на дослідження експертів (висновки № 869 мб від 01.11.2013 і № 870 мб від 05.11.2013) хоча і ґрунтуються на матеріалах справи, проте не є такими, що ставлять під сумнів допустимість і достовірність вказаних доказів. Зазначені недоліки не вплинули на правильність прийнятого судом рішення.
Твердження обвинуваченого щодо зникнення аудіокасети із записом допиту свідка ОСОБА_16 не є предметом перевірки апеляційного суду, оскільки відповідний аудіозапис судом першої інстанції не досліджувався та ніякої оцінки суд йому не давав.
Щодо доводів обвинуваченого про наявність закритого кримінального провадження відносно свідка ОСОБА_21 , то воно виходить за межі апеляційного розгляду, оскільки обвинувачений не надав суду даних про те, що вказане провадження було пов`язане з даним кримінальним провадження та могло вплинути на прийняте судом рішення.
Стосовно доводів сторони захисту про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає, що призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
З урахуванням ступеню тяжкості кримінальних правопорушень, обидва з яких є особливо тяжкими, характеризуються спланованістю та зухвалістю суспільно-небезпечного посягання, нанесенням потерпілому численних ударів в життєво важливий орган; даних про особу ОСОБА_8 , який скоїв злочин вперше, одружений, має сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює; відсутності обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, суд першої інстанції правильно визначив вид та розмір основного і додаткового покарань.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_26 , суд першої інстанції врахував характер та обсяг страждань, спричинених їй вбивством її чоловіка ОСОБА_9 , безповоротність немайнових втрат потерпілої та правильно визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню на її користь з обвинуваченого.

Доводи сторони захисту про наявність підстав для відмови у задоволенні цивільного позову потерпілої є необґрунтованими.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту та вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.
Керуючись ст.ст. 404, 405 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Оболонського районного суду м. Києва від 05.01.2017 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала Апеляційного суду міста Києва може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3