Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/589/17 Слідчий суддя ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 121 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.12.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді
Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 грудня 2017 року,якою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, з незакінченої середньою освітою, українця, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, батька трьох малолітніх дітей, учасника АТО, має контузію та вогнепальне поранення скроні та коліна, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за правилами ст. 89 КК України, вважається таким, що не має судимостей,
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0013604, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121КК Українистроком на 60 днів, а саме: з 16 години 00 хвилин, 17 грудня 2017 року до 16 годині 00 хвилини, 19 січня 2018 року,
В С Т А Н О В И Л А:

18 грудня 2017 року слідчий СВ Кропивницького відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області, за погодженням з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури, звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням, у кримінальному провадженні № 0013604, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121КК України.

В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СВ Кропивницького відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській областізнаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0013604,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121КК України.
Органом досудового розслідуванням ОСОБА_8 повідомлено про підозру в тому, що він 30.10.2016 року, приблизно о 20.30 год., у стані алкогольного сп`яніння по пров. Ламаний в м. Кропивницькому, наніс удари в голову потерпілого ОСОБА_9 , від яких на тілі потерпілого утворилися тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку тяжкого ступеню, субдуральної гематоми справа, набряк головного мозку, гематоми м`яких тканин голови та кінцівок, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння, внаслідок яких, ІНФОРМАЦІЯ_2 потерпілий помер.
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 грудня 2017 рокузадоволено вищевказане клопотання слідчого та щодо підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що зібрані матеріали клопотання підтверджують існування ризиків, передбачених п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, тобто дають достатні підстави вважати, що у разі застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою (домашній арешт, особисте зобов`язання, порука, застава), вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім його процесуальних обов`язків. Раніше застосований запобіжний захід у вигляді тримання під домашнім арештом виявився неефективним.
Відстоювання ОСОБА_8 власної правової позиції, є вагомою підставою у перешкоджанні чи перекручуванні ним визначальних обставин у справі, знищенню слідів злочину. Тривалий час перебував у розшуку, не може врегульовувати конфлікти мирним шляхом, тому існує ризик продовження вчинення ним злочину, або вчинення нового злочину, зокрема чинити вплив на очевидців, родичів потерпілого, оскільки знає про їх місце проживання, що негативно позначиться на розумних строках та затягне ухвалення остаточного рішення. Підозра у злочині, вчиненому в нічний час у стані алкогольного сп`яніння переконує, що ОСОБА_8 не сформував стійких соціальних зв`язків. Невизначеність місць проживання, відсутність джерела законного доходу вказує про втрату суспільних зв`язків, а тяжкість можливого покарання що загрожує ОСОБА_8 в разі визнання його винним у вчиненні злочину, є вагомою передумовою для початку його наступного переховування від слідства чи суду. Зважаючи на перераховані обставини, запропонований слідчим вид запобіжного заходу, попередить можливість вчинення підозрюваним нових злочинів та повністю забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати відносно її підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що слідчим суддею повинно було бути проведено аналіз всіх ризиків, визначених частиною 1 статті 177 КПК України з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного, як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства, зокрема практика ЄСПЛ, яка відповідно до частиною 5 статті 9 КПК України застосовується у кримінальному процесуальному законодавстві України.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, національні суди повинні з`ясувати, чи є тримання особи під вартою до судового розгляду справи єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи та виконання нею процесуальних обов`язків, а також чи є можливість обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого (альтернативного) запобіжного заходу.
А тому, до її підзахисного цілком можливим було б застосувати домашній арешт, не порушуючи норми КПК України. Обрання тримання під вартою є занадто суворим запобіжним заходом, розходиться з практикою ЄСПЛ та практикою України.
Судом не взято до уваги, те що підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, має родину, на утриманні знаходяться малолітні діти, розуміє відповідальність за порушення покладеного на нього зобов`язання.
Жодний ризик передбачений статтею 177 КПК України прокурором не доведений. А зазначенні стороною обвинувачення ризики не відповідають дійсності оскільки в клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту взагалі не визначені які саме ризики можуть створювати підозрюваний ОСОБА_8 , що таким чином підтверджує надуманість ризиків відносно останнього та таким, що не відповідає дійсності.
Підозрюваний ОСОБА_8 не має сенсу переховуватись від органів досудового розслідування так як, він розуміє, що при переховуванні сам собі нашкодить, що може в подальшому призвести до зміни запобіжного заходу та отримання санкції у вигляді позбавлення волі.
Підставою для застосування щодо особи запобіжного заходу є наявність реальних ризиків вчинення підозрюваним дій, які перешкоджатимуть належному проведенню досудового розслідування, але в жодному випадку не припущення слідчого.
Крім того, до клопотання слідчого не додано жодного суттєвого доказу який би підтверджував наявність будь-яких ризиків, що свідчать про необхідність тримання особи під вартою.
Вислухавши доповідача, думку захисника та підозрюваного, які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Слідчим суддею при розгляді клопотання встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121КК України, який відноситься до тяжкого злочину.

Дана підозра ґрунтується на зібраних в ході досудового слідства доказах, які під час розгляду клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були об`єктивно дослідженні в судовому засіданні суду першої інстанції та щодо їх допустимості та узгодженості між собою сумнівів у колегії суддів не викликає.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Проте, враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_8 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Під час апеляційного розгляду сторона захисту вказувала на те, що в матеріалах справи відсутні докази вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення та відсутні ризики.
Однак, зазначене колегія суддів не бере до уваги, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Вимогами КПК України не передбачено можливість надання оцінки доказів під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу.
При цьому вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, може бути встановлена виключно під час розгляду матеріалів кримінального провадження по суті.

До того ж колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Також колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Крім того, слідчий суддя на стадії обрання запобіжного заходу не перевіряє правильність кваліфікації дій підозрюваного, наявність та достатність доказів для визнання вини чи питання допустимості доказів.
Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Так, на думку колегії суддів, слідчий суддя задовольняючи подання слідчого та застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обґрунтовано зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, так і про існування ризиків ухилення підозрюваним від кримінальної відповідальності, оскільки через тяжкість кримінального правопорушення по якому оголошено про підозру, зібраних у справі доказів та можливе покарання у разі доведення його провини, що свідчить про те, що останній може вчинити спробу направлену на ухилення від кримінальної відповідальності та суду, також підозрюваний зможе впливати на потерпілого та свідків, а також інших учасників кримінального провадження, які ще в судовому засіданні не допитувалися.

Дані обставини свідчать про наявність передбачених законом підстав для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу.
Крім того, відмовляючи апелянту у задоволенні його апеляційної скарги колегія суддів враховує обставини, визначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів цього (протоколом допиту потерпілого, протоколом допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , протоколами пред`явлення особи для впізнання та фотознімками, протоколом огляду місця події, висновками експерта)

Також, кримінальне правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_8 за ч.2 ст.121 КК Україниє умисними тяжким злочином вчиненим із застосуванням насильства, що спричинило смерть потерпілого.
Таким чином, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування по відношенню до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання його під вартою, так як наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить, належного виконання останнім його процесуальних обов`язків.

Разом з тим колегія суддів погоджується з думкою слідчого судді про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки він тривалий час перебував у розшуку, не може врегульовувати конфлікти мирним шляхом.
На підставі викладеного, навіть з наявності у ОСОБА_8 постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків та перебування на утриманні підозрюваного матері похилого віку, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 .
Беручи до уваги вищевикладене колегія суддів доходить висновку що апеляція задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 грудня 2017 року, якою підозрюваному ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0013604, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121КК Українистроком на 60 днів, а саме: з 16 години 00 хвилин, 17 грудня 2017 року до 16 годині 00 хвилини, 19 січня 2018 року, - зашити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4