Справа № 461/502/18
Провадження № 1-кс/461/506/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.01.2018 року, суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Львові заяву прокурора ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 ,-

В С Т А Н О В И В:

прокурор ОСОБА_3 заявив про відвід слідому судді ОСОБА_4 в межах розгляду клопотання органу досудового розслідування про проведення обшуку у кримінальному провадженні № 0000143 (справа № 461/502/18, провадження № 1-кс/461/463/18).

В обґрунтування заяви покликається на те, що слідчий суддя ОСОБА_4 під час розгляду вказаного клопотання допускає процесуальні порушення, відтак дії слідчого судді викликають сумніви в його неупередженості та виключають його участь у розгляді клопотання про проведення обшуку. Крім того зазначив, що слідчий суддя під час розгляду клопотань у даному кримінальному провадженні приймає рішення про відмову у задоволенні таких. Просив заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_4 задовольнити.

Перевіривши матеріали заяви, суд вважає, що правових підстав для задоволення відводу немає.

Відповідно до ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Як випливає із аналізу норми ст.75 ч.1 п.4 КПК України, під «іншими обставинами», які викликають сумнів у неупередженості судді, мають розглядатися, зокрема, наступні: 1) суддя є двоюрідним чи троюрідним братом або сестрою, дядьком чи тіткою, племінником чи племін¬ницею чи іншим родичем, хрещеним батьком чи хрещеною матір`ю, хреще¬ником чи хрещеницею слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача або членів їх сімей; 2) у результатах судового розгляду зацікавлені родичі дружини чи чо¬ловіка судді; 3) суддя перебуває в дружніх або неприязних стосунках з кимось із учасників кримінального провадження; 4) суддя перебуває в матеріальній, службовій або іншій залежності від когось із учасників кримінального провадження; 5) суддя публічно, усно або письмово, у тому числі в засобах масової інформації, наперед висловив свою думку щодо винуватості обвинуваченого або з інших питань ще не закінченого відповідним судовим рішенням кримі¬нального провадження.

Розглянувши доводи прокурора ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 , вважаю такі безпідставними, оскільки не встановлено обставин, визначених ст.75 КПК України, які би виключали участь слідчого судді ОСОБА_4 у розгляді клопотання про проведення обшуку в межах досудового розслідування кримінального провадження № 0000143 (справа № 461/502/18, провадження № 1-кс/461/463/18). Обставини, на які покликається сторона обвинувачення не є доказами упередженості чи певної зацікавленості слідчого судді у наслідках розгляду клопотання.

Покликання прокурора ОСОБА_3 на упередженість слідчого судді при вирішенні розгляді інших клопотань у межах даного кримінального провадження є необґрунтованим та ставить під сумнів принципи кримінального процесу.

Відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Сам лише факт відмови у задоволенні слідчим суддею клопотань органу дізнання про проведення обшуку у межах даного кримінального провадження, що на думку сторони обвинувачення виключають участь слідчого судді ОСОБА_4 у розгляді будь-якого роду питань на досудовому розслідуванні, не є правовою підставою для задоволення відводу.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no.255,і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява №33958/96, п. 42, ECHR 2000XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. UnitedKingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09 листопада 2006 року, стосовно субєктивного критерію, особиста безсторонність суду призюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у рішенні у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43). Таких переконливих доказів під час розгляду заяви про самовідвід суду надано не було.

Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд рекомендує визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був не безсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelliand Santangelov. Italy), від 7серпня 1996 poку, п. 58).

Аналізуючи мотиви заяви про відвід, вважаю, що такі з точки зору норм матеріального та процесуального права, не кореспондуються із змістом ст.75 КПК України та практикою Європейського суду, щодо обставин, які виключають участь слідчого судді у розгляді даного клопотання.

Керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 82, 376 КПК України, суддя ,-

У Х В А Л И В:

у задоволенні заяви прокурора ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 в межах розгляду клопотання органу досудового розслідування про проведення обшуку у кримінальному провадженні № 0000143 (справа № 461/502/18, провадження № 1-кс/461/463/18) - відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1 .