Справа №587/583/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/686/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 587/583/16-к за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 14 липня 2017 року, якою відносно засудженого ОСОБА_7 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням за вироком Сумського районного суду Сумської області від 11.07.2016 і його направлено для відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі на строк два роки,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:
В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, оскільки судом було прийнято рішення на підставі недостовірних доказів.

В запереченнях прокурор просить залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення за необґрунтованістю.

04.07.2017 до Сумського районного суду Сумської області звернувся начальник Сумського районного сектору Сумського міськрайонного відділу з питань пробації із клопотанням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно засудженого ОСОБА_11 та направлення його для відбування призначеного судом покарання, яке обґрунтував тим, що вироком Сумського районного суду Сумської області від 11.07.2016 ОСОБА_11 був засуджений за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік. 01.09.2016 ОСОБА_11 було офіційно роз`яснено порядок та умови здійснення контролю за особами звільненими від відбування покарання з випробуванням, а також попереджено про те, що у разі ухилення від виконання покладених на нього обов`язків або систематичного вчинення правопорушень, що потягли за особою адміністративні стягнення та свідчать про його не бажання стати на шлях виправлення, звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути скасоване судом і він буде направлений для відбування призначеного йому покарання. Однак, протягом встановленого іспитового строку засуджений неодноразово допускав порушення, без поважних причин не з`являвся до органу з питань пробації, а також тричі був притягнутий до адміністративної відповідальності.

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 14.07.2017 вказане клопотання було задоволено та скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням за вироком Сумського районного суду Сумської області від 11.07.2016 і направлено ОСОБА_11 для відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі на строк два роки. Своє рішення суд вмотивував тим, що ОСОБА_11 на шлях виправлення не став і вчинив правопорушення, незважаючи на офіційні застереження.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи захисника ОСОБА_9 , яка підтримала апеляційну скаргу, просила скасувати ухвалу суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, доводи прокурора ОСОБА_12 про залишення судового рішення без змін, апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга засудженого підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно положень ч.ч.2-4 ст.370 КПК України, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, до суду першої інстанції звернувся начальник Сумського районного сектору з питань пробації із клопотанням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно засудженого ОСОБА_11 та направлення його для відбування призначеного судом покарання, яке за наслідками судового розгляду було задоволено.

Однак, приймаючи таке рішення, суд першої інстанції не навів жодним мотивів, з яких він виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався, виклавши натомість лише обставини, які були встановлені виключно на підставі наданих представником органу пробації доказів, хоча право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р. та національним законодавством України (ст.ст.7-29, п.2 ч.1 ст.372 КПК).

Крім того, під час прослуховування аудіозапису перебігу судового засідання від 14.07.2017, зафіксованому на технічному носії інформації, наявному в матеріалах кримінального провадження та прослуханому на стадії підготовки справи до апеляційного розгляду, було встановлено, що на початку розгляду вказаного вище клопотання, головуючим в порушення вимог ст.345 КПК України не з`ясовувалося чи були ознайомлені з пам`яткою особи, які беруть участь у судовому засіданні, чи зрозумілі їм їхні права та обов`язки, і чи не потребують вони їх роз`яснення.

В подальшому, після оголошення представником органу пробації клопотання про скасування звільнення від відбування покарання, головуючим було запропоновано ОСОБА_11 надати свої пояснення, однак фактично засуджений так і не зміг реалізувати свого процесуального права, і не тільки давати пояснення, а й інші, передбачені ст.42 КПК України в обсязі, необхідному для його захисту, оскільки не заслухавши останнього, суд видалився до нарадчої кімнати для ухвалення рішення.

При цьому, суд першої інстанції не з`ясував належним чином правову позицію ОСОБА_11 щодо поданого відносно нього клопотання, не перевірив, не дослідив та не спростував його доводи, зокрема про недопустимість та недостовірність доказів, на що засуджений вказує у своїй апеляційній скарзі, що також є істотним порушенням вимог КПК України.

Колегія суддів вважає, що внаслідок недотримання судом першої інстанції процедури судового розгляду були істотно порушені такі загальні засади кримінального провадження (судочинства) як верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, передбачені п.п.1-4, 10, 13, 15 ч.1 ст.7; ст.ст.8-11, 17, 20; ч.1, ч.5 і ч.6 ст.22 КПК України, а також іншими нормами кримінального процесуального закону, які регламентують порядок здійснення судового провадження, що також перешкодило суду ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§29-30).

Ігнорування судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону є також грубим порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., а також сталої практики Верховного Суду України і ЄСПЛ, внаслідок чого можна зробити висновок про те, що необґрунтованість і невмотивованість судового рішення є підставою для його скасування у зв`язку з порушенням норм процесуального права незалежно від доводів апеляційної скарги, оскільки у відповідності до ч.ч.5 і 6 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, зафіксований запис оголошеної судом ухвали частково не відповідає наявному в матеріалах оригіналу цього судового рішення, а саме, вступна частина даної ухвали була оголошена головуючим не у повному обсязі, а мотивувальна частина судового рішення оголошена взагалі не була, чим порушено принцип відкритості судового провадження та його повного фіксування технічними засобами, у зв`язку з чим ухвала суду підлягає безумовному скасуванню на підставі п.7 ч.2 ст.412 КПК України.

Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції (п.7 ч.2 ст.412 КПК України).

Згідно п.1 ч.1 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачене п.7 ч.2 ст.412 цього Кодексу.

З огляду на вказані вище обставини колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу суду першої інстанції з мотивів істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, задовольнивши таким чином частково апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_11 .

Що стосується доводів апеляційної скарги засудженого про підробку його підпису у певних документах, то колегія суддів не може прийняти їх до уваги, оскільки ці питання спочатку підлягають ретельній перевірці та безпосередньому дослідженню в судовому засіданні при новому судовому розгляді в суді першої інстанції після скасування ухвали, а вже потім при наявності остаточного судового рішення бути предметом перевірки в апеляційному суді, так як суд апеляційної інстанції відповідно до положень ч.2 ст.415 КПК України не має права вирішувати наперед питання про достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 14 липня 2017 року відносно ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4