Дата документу Справа № 335/4978/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №335/4978/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/321/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 лютого 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.371 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВЛА:
прокурор Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2017 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.1 ст.371 КК України, повернутий прокурору як такий, що не відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу України.

Своє рішення суд мотивував тим, що обвинуваченою за обвинувальним актом є ОСОБА_6 , але акт містить посилання на кримінально карані діяння ще двох осіб, чиї прізвища та ініціали зазначені в ньому, а реєстр матеріалів досудового розслідування не містись інформації щодо їх процесуального статусу, як то виділення в окреме провадження через оголошення їх розшуку ( ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ). Посилання на ім`я осіб, які не набули процесуального статусу обвинуваченого чи засудженого, не лише суперечить вимогам щодо змісту обвинувального акту, а й в порушення охоронюваного Основним Законом України принципу презумпції невинуватості, посягає на права особи, яка не є суб`єктом переслідування в цьому кримінальному провадженні. Обвинувачення у такому викладенні є неконкретним, що за своєю правовою природою є, зокрема, і порушенням права обвинуваченої на захист (ст.20 КПК України).

В апеляційній скарзі прокурор просить вищевказану ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що висновки суду, викладені в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки обвинувальний акт, на його думку, складений з дотриманням вимог ст.291 КПК України. В цьому акті викладені ті обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, і перевірити які можливо лише під час судового розгляду кримінального провадження по суті. Більш того, чинним КПК України (ст.ст.291, 314 КПК України) не визначено такої підстави для повернення обвинувального акту прокурору, як неконкретність формулювання обвинувачення. Таке твердження суду має ознаки аналізу та надання оцінки обставинам кримінального правопорушення до безпосереднього дослідження доказів під час розгляду кримінального провадження по суті у судовому провадженні, що є неприпустимим у розумінні ст.ст. 9, 23, 84, 94, 370 КПК України. Натомість, єдиною підставою для повернення обвинувального акту прокурору, визначеною п.3 ч.2 ст.314 КПК України, є його невідповідність вимогам КПК України, тобто ст.291 КПК України. Такі недоліки в обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 відсутні. Крім того, суд наперед встановив, що дії ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є кримінально караними діяннями, чим вийшов за межі розгляду обвинувального акту у підготовчому судовому засіданні, визначені ст.314 КПК України. Такі висновки можливо робити лише за наслідками оцінки та аналізу всіх доказів безпосередньо у судовому провадженні. Під час підготовчого судового розгляду суд фактично вирішує питання процесуального характеру, не досліджуючи докази сторін кримінального провадження щодо винуватості обвинувачених та не вирішуючи правильність кваліфікації їх дій.

Згідно з ухвалою, до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.371 КК України, а саме в тому, що наказом заступника начальника ГУМВС України в Запорізькій області від 21 січня 2014 року № 18о/с старшину міліції ОСОБА_6 призначено слідчим слідчого відділення Орджонікідзевського районного відділу Запорізького міського управління ГУ МВС України в Запорізькій області, увільнивши її з посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції цього відділу з 16 січня 2014 року.

Перебуваючи на займаній посаді, ОСОБА_6 відповідно з п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів», була працівником правоохоронного органу.

24 січня 2014 року громадські організації повідомили міського голову міста Запоріжжя про свій намір провести 26 січня 2014 року мітинг на площі Жовтневій, яка прилягає до площі Фестивальної, біля будівлі, у якій розташовується Запорізька обласна державна адміністрація та Запорізька обласна рада, за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, б.164.

Метою мітингу було привернення уваги громадськості до необхідності євро інтеграції України, посилення боротьби із корупцією в органах державної влади, судах і прокуратури, висловлення підтримки учасникам мирних акцій протесту, які проводились на майдані Незалежності в м.Києві, відставки міського голови м.Запоріжжя та голови Запорізької обласної державної адміністрації.

26 січня 2014 року приблизно в період часу з 14-00 до 15-00 годин розпочався зазначений мітинг на площі Жовтневій біля будівлі Запорізької обласної ради та Запорізької обласної державної адміністрації. У мітингу взяли участь приблизно три тисячі громадян.

З метою забезпечення громадського порядку працівники міліції були вишикувані ланцюгом вздовж фасаду вказаної будівлі та в її середині.

Того ж дня 26 січня 2014 року приблизно в період часу з 14-00 години і до 15-00 години з вікон другого поверху Запорізької обласної ради за Запорізької обласної адміністрації агресивно налаштовані особи, так звані «тітушки», жестами та викриками, а також, кидаючи у мітингувальників різні предмети, почали провокувати учасників мітингу на конфлікт із співробітниками міліції, що забезпечували громадський порядок та були вишикувані ланцюгом вздовж фасаду будівлі по пр-ту Леніна, б. 164. При цьому співробітники міліції за вказівкою ОСОБА_10 застосували спецзасіб світло-шумові гранати, кидаючи їх в учасників мітингу.

При цьому, 26 січня 2014 року о 14 годині 15 хвилин до Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУ МВС в області зі служби «102» надійшло повідомлення про масові заворушення біля будівлі Запорізької міської ради. Цього ж дня о 15 годині 33 хвилини зазначені відомості слідчим управлінням ГУ МВС України в області 26 січня 2014 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000030 лише фактом закінченого замаху на захоплення будівлі Запорізької обласної ради, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.341 КК України.

Проте, жодна особа, що приймала участь у замаху на захоплення будівлі Запорізької обласної ради під час вчинення цього замаху затримана не була.

У подальшому, 26 січня 2014 року у вечірній час першим заступником начальника ГУ МВС України в області начальником слідчого управління ОСОБА_11 усним розпорядженням доручено проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні слідчим різних слідчих підрозділів ГУ МВС України в Запорізькій області, до яких, окрім інших, увійшла слідчий Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУ МВС України в області ОСОБА_6 , старшою групи слідчих призначено слідчу слідчого управління ГУ МВС в області ОСОБА_12 .

Після цього, приблизно з 16 години 26 січня 2014 року на площі Жовтневій перед будівлею Запорізької обласної ради та Запорізької обласної державної адміністрації залишилось приблизно 300 громадян, які жодних спроб захоплення адміністративних будівель чи масових заворушень не вчиняли, а лише знаходились на площі, до яких о 20 годині 30 хвилин 26 січня 2014 року приєднався ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який також жодних протиправних дій не вчиняв, а лише перебував на площі, спілкуючись із мітингувальниками.

Відповідно до ст.39 Конституції України, громадяни мають право збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації, про проведення яких завчасно сповіщаються органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування.

Обмеження щодо реалізації цього права може встановлюватися судом, відповідно до закону, і лише в інтересах безпеки та громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення або захисту прав інших людей.

Далі, 26 січня 2014 року приблизно о 21-00 годині, начальник ГУ МВС України в області ОСОБА_10 , перевищуючи владу, умисно, явно виходячи за межі наданих йому прав і повноважень начальника ГУ МВС України в Запорізькій області, завдаючи істотної шкоди охоронюваним законом правам окремих громадян, а також громадським інтересам на мирні зібрання, за відсутності будь-якого судового рішення, яке б обмежувало право на свободу мирних зібрань, віддав наказ підлеглим йому працівникам ГУ МВС України в Запорізькій області припинити мирне зібрання громадян, шляхом розгону та побиття осіб які перебували в цей час на площі Жовтневій, перед будівлею Запорізької обласної державної адміністрації та Запорізької обласної ради в м.Запоріжжі.

На виконання зазначеного наказу, приблизно о 21 годині 20 хвилин екіпіровані спеціальними засобами (гумові кийки, щити) працівники міліції переважно бійці роти міліції спеціального призначення «Беркут» та так звані «тітушки» вийшли із приміщення Запорізької обласної ради та Запорізької обласної державної адміністрації та направились в сторону мітингувальників, відтісняючи їх з площі Жовтневої в м.Запоріжжі, здійснили розгін мітингувальників, під час якого наносили їм удари руками, ногами, гумовими кийками та палицями в різні частини тіла, застосувавши таким чином до них насильницькі дії, у тому числі і до ОСОБА_13 ..

Крім того, 26 січня 2014 року в період часу з 21 години 20 хвилин до 22 години переважно ті ж співробітники роти спеціального призначення «Беркут» після нанесення ударів, також фізично затримували тих осіб, які на їх думку були лише учасниками мітингу, поміщали їх до спец автомобілів, які доставляли їх до Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУ МВС України в області, серед яких був і ОСОБА_13 , якого доставили до райвідділу о 23 годині 12 хвилин, що розташований за адресою: м. Запоріжжя вул. Возз`єднання України, буд. 32, про що зроблено відповідну відмітку у журналі доставлених осіб.

На цей час в Орджонікідзевському РВ ЗМУ ГУМВС в області перебували слідчі у тому числі ОСОБА_6 , зі слідчої групи, що була створена для розслідування кримінального провадження №0000030 від 26 січня 2014 року за фактом закінченого замаху на захоплення будівлі Запорізької обласної Ради, з метою незаконного користування нею, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.341 КК України.

Слідчі слідчої групи, в тому числі ОСОБА_6 , виконуючи усну вказівку першого заступника начальника начальника слідчого управління ГУМВС в області ОСОБА_11 , повинні були серед доставлених до райвідділу осіб, встановити учасників закінченого замаху на захоплення будівлі Запорізької обласної ради, яке відбувалося 26 січня 2014 року приблизно о 14 годині 15 хвилин. Потім вже саме до безпосередніх учасників закінченого замаху на захоплення будівлі Запорізької обласної ради при наявності законних підстав застосувати заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді затримання таких осіб, склавши відповідний протокол затримання.

27 січня 2014 року слідчий слідчого відділення Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_6 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000030 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.341 КК України, перебуваючи у службовому кабінеті Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, розташованому у м.Запоріжжя по вул.Воз`єднання України, б.32, дізналися від доставленого ОСОБА_13 , що той не є учасником замаху на захоплення адміністративної будівлі Запорізької обласної ради та прибув на площу пізніше вже після спроби захоплення приміщення Запорізької обласної ради.

27 січня 2014 року о 00 годині 30 хвилин слідчий слідчого відділення Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС в області ОСОБА_6 , не маючи будь-яких доказів та законних підстав, які б вказували безпосередньо на ОСОБА_13 , як на особу, що вчинила закінчений замах на злочин, діючи в порушення вимог ст.208 КПК України, склала протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.194 КК України, до якого внесла відомості про те, що ОСОБА_13 начебто застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення, таким чином незаконно затримала ОСОБА_13 на 72 години.

Далі ОСОБА_6 складений протокол в порядку ст.208 КПК України про затримання ОСОБА_13 передала для виконання черговому Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, унаслідок чого ОСОБА_13 27 січня 2014 року був поміщений до ізолятору тимчасового тримання ЗМУ ГУМВС України в області.

У подальшому 27 січня 2014 року тільки о 11 годині 22 хвилини слідчим управлінням ГУМВС України в області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000031 за фактом масових заворушень будівлі Запорізької обласної ради, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.294 КК України.

28 січня 2014 року слідчим суддею Жовтневого районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_13 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та його звільнено із ізолятору тимчасового тримання ЗМУ ГУМВС в Запорізькій області.

Далі, 26 лютого 2014 року під час розслідування об`єднаного кримінального провадження № 0000030 від 26 січня 2014 року за ч.2 ст.15, ч.1 ст.194, ч.1 ст.294 КК України старшим прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_14 вказане кримінальне провадження відносно ОСОБА_13 та інших підозрюваних закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в їх діях складу кримінальних правопорушень.

Умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст.371 КК України, як завідомо незаконне затримання.

У підготовчому судовому засідання прокурор заявив, що обвинувальний акт відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, просив призначити справу до судового розгляду, в судове засідання викликати учасників кримінального провадження. Обвинувачена та її захисник підтримали позицію прокурора.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинувачену ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та вважали, що оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Висновки суду щодо невідповідності обвинувального акта, складеного відносно ОСОБА_6 вимогам ст.291 КПК України, засновані на досліджених у судовому засіданні матеріалах кримінального провадження та, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Згідно з положеннями ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що обвинувальний акт у даному провадженні цим вимогам не відповідає, а обвинувачення відносно ОСОБА_6 сформульовано неналежним чином.

Так, обвинувальний акт містить посилання ще на двох осіб, а саме: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , процесуальний статус яких органом досудового розслідування не визначений, тобто обвинувачення висунуте лише ОСОБА_6 .

Крім того, надані суду матеріали кримінального провадження не містять даних про виділення матеріалів щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в окреме провадження через оголошення їх у розшук.

В той же час, в обвинувальному акті зазначено, що вказані особи вчиняли протиправні дії.

Твердження прокурора в апеляційній скарзі про те, що суд, звернувши увагу на вказані недоліки, фактично надав оцінку змісту фактичних обставин кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими, чим вийшов за межі своїх повноважень на цій стадії процесу, є безпідставними, оскільки суд фактичні обставини провадження не досліджував і аналізу доказів не здійснював, а вказав лише на те, що вказаний акт складений з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, зокрема загальних засад кримінального провадження і засад, закріплених Конституцією України.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Крім того, колегія суддів звертає увагу і на наступне.

ОСОБА_6 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.371 КК України - у завідомо незаконному затриманні.

Суб`єктивна сторона вказаного злочину характеризується прямим умислом.

Проте в обвинувальному акті, при викладені обставин, які прокурор вважає встановленими, форма вини взагалі не зазначена, тобто суб`єктивна сторона злочину не викладена, що, на думку колегії суддів, також не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки свідчить про неналежне викладення в обвинувальному акті фактичних обставин, що в свою чергу тягне порушення права обвинуваченої на захист.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_6 прокурору.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, на думку колегії суддів, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для задоволення вказаної апеляційної колегія суддів не вбачає.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть зміну чи скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2017 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.1 ст.371 КК України, повернутий прокурору як такий, що не відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4