Справа № 159/1932/17 Провадження №11-кп/773/439/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст.309, ч.2 ст.307 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 листопада 2017 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 червня 2017 року, яким -

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився та проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, не працює, неодружений, несудимий

визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.307 КК України, та йому призначено покарання:

- за ч.1 ст.309 КК України у виді 1 року позбавлення волі;
- за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить на праві власності.
На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначено ОСОБА_8 до відбуття 2 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить на праві власності.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено обчислювати з 28.03.2017р., тобто з моменту затримання, зарахувавши йому в строк покарання, термін попереднього ув`язнення з 28.03.2017р. по 21.06.2017р. включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_8 залишено попередній запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Вироком вирішено питання про речові докази та судові витрати.

В С Т А Н О В И В
Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він, в кінці вересня 2016 року, на одній із закинутих дачних ділянок в м.Ковелі знайшов, чим незаконно придбав, дикоростучий кущ рослини роду конопель, який переніс в двір будинку за місцем проживання по АДРЕСА_2 , де висушив та подрібнив, незаконно виготовивши особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою 7,80 грам, який зберігав в квартирі за місцем проживання для власного вживання без мети збуту до 21.10.2016р., а саме: до моменту, коли наркотичний засіб у цей день був вилучений працівниками поліції в проміжок часу з 14 години 30 хвилин по 15 годину 20 хвилин під час огляду місця події.
Крім цього, обвинувачений ОСОБА_8 , діючи з корисливих спонукань і керуючись метою збагачення, незаконно придбав за невстановлених досудовим слідством обставинах наркотичний засіб бупренорфін, який зберігав при собі з метою збуту. В подальшому 03 березня 2017 року, близько 15 години, знаходячись в під`їзді будинку АДРЕСА_3 , являючись особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.309 КК України, продав, чим незаконно збув, за грошову винагороду в сумі 150 гривень наркотичний засіб, масою 0,0024 г., ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (анкетні дані змінено), який залучався працівниками поліції до проведення оперативної закупки на підставі ЗУ «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 року, який вказаний наркотичний засіб близько 15 години 05 хвилин того ж дня передав працівникам поліції.
Крім цього, обвинувачений, діючи з корисливих спонукань і керуючись метою збагачення, повторно незаконно придбав при невстановлених досудовим слідством обставинах наркотичний засіб бупренорфін, який зберігав при собі з метою збуту. В подальшому 28 березня 2017 року, близько 14 години 20 хвилин, знаходячись в під`їзді будинку АДРЕСА_2 , являючись особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.309 КК України, повторно продав, чим повторно незаконно збув, за грошову винагороду в сумі 150 гривень частину придбаного наркотичного засобу бупренорфін, масою 0,0019 г., ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (анкетні дані змінено), який залучався працівниками поліції до проведення оперативної закупки на підставі ЗУ «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 року, який вказаний наркотичний засіб близько 14 години 25 хвилин того ж дня передав працівникам поліції, а також залишивши зберігати при собі з метою збуту частину придбаного наркотичного засобу бупренорфін, масою 0,0072 грами, який 28.03.2017 року близько 14 години 25 хвилин у нього вилучено працівниками поліції при особистому обшуку.
У поданій апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням кримінального закону, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення надто м`якого покарання за ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України, та призначення остаточного шляхом поглинення. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання обвинуваченому порушено вимоги ст.65 КК України. Окрім того, вказує на те, що обвинувачений не сприяв розкриттю злочину та не повідомив особу, в якої купував наркотик. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий, яким визнати винним ОСОБА_8 за ч.1 ст.309, ч.2 ст.307 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік за ч.1 ст.309 КК України та у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього майна за ч.2 ст.309 КК України. На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого більш суворим.

В доповненні до апеляційної скарги заступник прокурора Волинської області ОСОБА_12 просить вирок суду щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити останньому покарання на підставі ст. 70 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Крім того, виключити з обвинувачення за ч. 2 ст. 307 КК України кваліфікуючу ознаку перевезення «особливо небезпечного наркотичного засобу».

У поданій апеляційній скарзі захисник не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій, як можна зрозуміти зі змісту скарги, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення покарання без застосування вимог ст.75 КК України. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання обвинуваченому порушено вимоги ст.65 КК України. Посилається на те, що судом не в повній мірі враховано особу обвинуваченого. Просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання змінити, на підставі ст.75 КК України встановити іспитовий строк.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора з викладених у ній підстав, а скаргу захисника заперечив, захисника та обвинуваченого, які, кожен зокрема, апеляційну скаргу прокурора заперечили та просили задовольнити скаргу захисника, перевіривши матеріали провадження, суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчинені злочинів, за які його засуджено, обґрунтовано зроблений судом, що по суті в апеляційних скаргах не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого за ч.1 ст.309, ч.2 ст.307 КК України є правильною і також не оскаржується.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного, а саме, те, що ОСОБА_8 вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, хворіє, є особою молодого віку. Враховано судом кількість реалізованого наркотичного засобу та те, що злочин, передбачений ст.307 КК України, вчинявся під контролем працівників поліції.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та молодий вік особи, а обставин, що обтяжують покарання, не встановлено. Посилання прокурора в апеляції про відсутність пом`якшуючої обставини активного сприяння розкриттю злочину, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки така обставина навіть зазначалася в обвинувальному акті,затверджений прокурором апелянтом.

Врахувавши ці та інші обставини справи, які істотно знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого, зокрема і ті, на які посилаються в апеляційних скаргах як прокурор, так і захисник, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання за ч.1 ст.309 КК України саме у виді позбавлення волі, а за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією вказаної статті, а остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, яке необхідно відбувати реально, оскільки відсутні підстави для звільнення обвинуваченого від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України. З даною обставиною про необхідність призначення реального покарання із застосуванням ст.69 КК України погоджується і апеляційний суд.

На думку апеляційного суду, обране судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Разомз тим, апеляційний суд погоджується з доводами скарги прокурора про необхідність виключення з вироку вказівки на кваліфікуючу ознаку «особливо небезпечний наркотичний засіб», оскільки бупренорфін до таких наркотичних засобів не відноситься.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 червня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Виключити з вироку вказівку на кваліфікуючу ознаку «особливо небезпечний наркотичний засіб» в формулюванні юридичної фабули обвинувачення за ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді