Справа № 569/1118/18
У Х В А Л А
про повернення обвинувального акта
29 січня 2018 року Рівненський міський суд Рівненської області
судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника - адвоката ОСОБА_5
24 січня 2018 року до Рівненського міського суду звернувся прокурор відділу прокуратури Рівненської області ОСОБА_6 з обвинувальним актом, складеним 23 січня 2018 року слідчим та затвердженим прокурором у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 368 КК України.
Згідно наведеної в обвинувальному акті правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і частини статті закону України про кримінальну відповідальність, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисних дій, які виразилися в проханні надати та одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах третіх осіб будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.
З`ясувавши в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, перевіривши переданий прокурором обвинувальний акт на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт слід повернути прокурору з таких підстав.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити відомості про виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Аналіз цієї норми свідчить, що процесуальний закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:
1)фактичних обставин кримінального правопорушення;
2)правової кваліфікації;
3)формулювання обвинувачення.
При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Однак, в порушення наведеної норми кримінального процесуального закону, в обвинувальному акті не сформульовано обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 368 КК України, натомість наведене формулювання обвинувачення лише дублює виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
Так, визначаючи основні терміни Кримінального процесуального кодексу України, в пункті 13 частини першої статті 3 законодавець виклав загальне, незалежно від стадій кримінального провадження, поняття обвинувачення, яким є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. У свою чергу, відповідно до ч.2 ст.42 КПК України, обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.
Відтак, до процедури висунення обвинувачення в порядку, передбаченому КПК, на стадії досудового розслідування особа перебуває в статусі підозрюваного.
Підозра є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення, повідомлення про яке складається на певному етапі досудового розслідування, коли є підстави для формулювання підозри (ч.1 ст.276 КПК України). Повідомлення про підозру персоніфікує кримінальне провадження, є юридичним фактом, що породжує виникнення кримінальних процесуальних правовідносин, та етапом, з якого починає реалізовуватися кримінальна відповідальність.
Вищенаведене є підґрунтям для висновку про нетотожність понять підозра і обвинувачення, тому вказані істотні недоліки обвинувального акта роблять неможливим призначення й забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду.
При поверненні обвинувального акта суд враховує також позицію сторони захисту про відсутність обвинувачення в діях, котрі визначені в Кримінальному кодексі України як злочин, а також відсутності викладення в обвинувальному акті кваліфікуючих обставин, лише за наявності яких діяння набуває кваліфікації злочину.
Заявлені прокурором під час підготовчого судового засідання письмове клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під домашнім арештом, усне клопотання про відсторонення обвинуваченого від посади слід залишити без розгляду, оскільки в силу норми статті 315 КПК України такі клопотання розглядаються під час вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду, проте в даному випадку суд не призначає судовий розгляд на підставі обвинувального акта, а повертає його прокурору.
Керуючись ч.2, п.3 ч.3, ч.4 ст.314, ст.372 КПК України, суд,
Залишити без розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під домашнім арештом та про відсторонення обвинуваченого від посади.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.

Головуючий: