ВИРОК
іменем України
08 грудня 2017 рокуСправа №451/1026/16-к
Провадження № 1-кп/451/15/17
Радехівський районний суд Львівської області
у складі головуючого-судді ОСОБА_1
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5
представника потерпілих ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не депутата, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, військовозобов`язаного, згідно ст.89 КК України не судимого,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не депутата, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_2 , не депутата, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, військовозобов`язаного, раніше не судимого та
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_2 , не депутата, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, військовозобов`язаного, згідно ст.89 КК України не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
20 червня 2016 року, приблизно о 21 годині, ОСОБА_8 , в групі із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , знаходячись у с.Миколаїв Радехівського району Львівської на вулиці перед господарством ОСОБА_5 , керуючись хуліганськими спонуканнями, безпричинно пристали до ОСОБА_4 , яка знаходилася на подвір`ї вищевказаного господарства, висловлюючи в її сторону образливі вислови. Керуючись хуліганськими спонуканнями, проходячи повторно повз господарство ОСОБА_5 , на зауваження присутнього ОСОБА_5 щодо непристойної поведінки по відношенню до його дівчини ОСОБА_4 , ОСОБА_8 в групі з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 звалили ОСОБА_5 на землю, почали наносити йому удари руками та ногами в різні ділянки тіла. На зауваження та викрики присутніх там ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , яка знаходилася у сусідньому господарстві припинити хуліганські дії, діючи з особливою зухвалістю, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства і встановлених норм співжиття громадян, ОСОБА_8 вперто не реагував, а в групі з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 продовжував наносити ОСОБА_5 удари по тілу. З метою припинення таких хуліганських дій, ОСОБА_4 , взявши зі стовпця воріт пляшку з рідиною, вилила, вказану, рідину в обличчя ОСОБА_11 , після чого, нанесення ударів по тілу ОСОБА_5 припинилося. Продовжуючи хуліганські дії, ОСОБА_8 , діючи сумісно у групі з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , з мотивів явної неповаги до суспільства та грубого порушення громадського порядку, продовжуючи вчиняти свої хуліганські дії з особливою зухвалістю, безпричинно, маючи єдиний умисел на вчинення таких дій, з метою заподіяння фізичної болі та тілесних ушкоджень, піднімаючи каміння із дороги, почав кидати їх в сторону ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які знаходилися на вулиці та втікали у господарство. У результаті вчинення хуліганських дій ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , потерпілому ОСОБА_5 , згідно висновку експерта №95/2016 від 21.06.2016 року заподіяні легкі тілесні ушкодження у вигляді садна в лівій завушній ділянці, на правій руці, правій та лівій нозі, синці на правій кисті, на грудній клітці зліва, на правій нозі, крововилив на слизовій оболонці верхньої та нижньої губи. Крім цього, внаслідок вказаних хуліганських дій, згідно висновку експерта №94/2016 від 21.06.2016 року заподіяні легкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_4 у вигляді саден та синців на лівій та правій нозі, які утворилися від ударів камінням. Також, внаслідок вказаних хуліганських дій, а саме кидання каміння, було пошкоджено стіни житлового будинку, що обшиті пластиковою вагонкою, тим самим завдано матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 726 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, визнав та надав суду покази аналогічно, викладеним в обвинуваченні. Крім цього пояснив, що проживає він у с.Миколаїв Радехівського району разом із своїми рідними. Так, 20 червня 2016 року, приблизно о 21 годині, зустрівшись під час футболу на стадіоні, що у с.Миколаїв Радехівського району, із ОСОБА_9 та братами Милєєвими, вони вживали пиво. Після цього, прогулюючись по селу та, проходячи повз господарство ОСОБА_5 , вони голосно розмовляли, вживаючи при цьому нецензурну лайку. У якийсь момент, між ними та присутньою неподалік ОСОБА_13 , розпочався словесний конфлікт із-за вживання ними нецензурних слів. Із господарства ОСОБА_5 вибіг останній та вдарив ОСОБА_14 по голові, після чого вони усі почали наносити удари по тілу ОСОБА_15 , від чого той почав утікати. Він, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 почали піднімати зі землі і кидати каміння навздогін ОСОБА_19 .. Зазначає, що кидаючи каміння у ОСОБА_15 , він міг попасти таким і у ОСОБА_20 , або ж пошкодити будівлю, яка ззовні обшита пластмасовою вагонкою. Також, обвинувачений зазначив, що їхні протиправні дії намагалися словесно припинити ОСОБА_21 та ще одна стороння особа, на зауваження яких вони не реагували. У скоєному щиро кається та просить суд його суворо не карати.
Також і обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, визнав та надав суду покази аналогічно, викладеним в обвинуваченні. Крім цього пояснив, що проживає він у с.Миколаїв Радехівського району разом із своєю рідиною. Так, 20 червня 2016 року, приблизно о 19 годині, під час футболу на стадіоні, що у с.Миколаїв Радехівського району, він зустрівся із ОСОБА_8 , а через деякий час до них приєдналися і брати ОСОБА_22 ОСОБА_23 із ОСОБА_24 . Під час гри та по звершенню футболу, вони всі вживали пиво. Коли футбол завершився, приблизно о 21 годині, вони пішли селом та, обговорюючи гру, проходячи повз господарство ОСОБА_5 , голосно розмовляли, вживаючи при цьому нецензурну лайку. Усіх деталей він не пригадує, але у певний момент, із господарства ОСОБА_5 вибіг останній та вдарив ОСОБА_14 по голові, після чого вони усі почали наносити удари по тілу ОСОБА_15 , від чого той почав утікати. Він, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 почали піднімати зі землі і кидати каміння навздогін ОСОБА_19 .. Зазначає, що кидаючи каміння у ОСОБА_15 , він міг попасти таким і у ОСОБА_20 , або ж пошкодити будівлю, яка ззовні обшита пластмасовою вагонкою. Також, обвинувачений зазначив, що їхні протиправні дії намагалися словесно припинити ОСОБА_21 та одна із сусідок, на зауваження яких вони не реагували. У даному випадку, ОСОБА_21 здійснювала і активі дії, зокрема вилила на голову ОСОБА_14 із пляшки пиво. У скоєному щиро кається, озвучив що наміру спричинити ушкодження ОСОБА_25 та будинку, не мав, просить суд його суворо не карати.
Окрім цього і обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, визнав та надав суду покази аналогічно, викладеним у обвинуваченні. Окрім цього пояснив, що проживає він у с.Миколаїв Радехівського району разом із своїми рідними. Так, 20 червня 2016 року, приблизно о 21 годині, після футболу на стадіоні, що розташований у с.Миколаїв Радехівського району, він разом із братом ОСОБА_24 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та двома дітьми, ішли селом та, обговорюючи гру, проходячи повз господарство ОСОБА_5 , голосно розмовляли, вживаючи при цьому нецензурну лайку. При цьому, він зауважив, що ОСОБА_21 стояла біля хвіртки до даного господарства та вживала пиво. Особисто він наміру спричинити шкоду комусь із потерпілих, або ж їхньому майну, не мав. Поряд з цим, коли із господарства ОСОБА_5 вибіг останній та вдарив брата ОСОБА_24 , він встав на захист того і почав разом із іншими наносити удари по тілу потерпілого. Утікаючи від них, ОСОБА_26 підняв камінь та кинув у них, а тому вони почали піднімати зі землі і кидати каміння навздогін ОСОБА_19 .. У скоєному щиро кається та просить суд його суворо не карати.
Також, обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, визнав та надав суду покази аналогічно, викладеним у обвинуваченні. Крім цього пояснив, що проживає він у с.Миколаїв Радехівського району разом із своїми рідними. Так, 20 червня 2016 року, приблизно о 21 годині, після футболу на стадіоні, що розташований у с.Миколаїв Радехівського району, він разом із братом ОСОБА_23 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та двома дітьми, ішли селом та, обговорюючи гру, проходячи повз господарство ОСОБА_5 , голосно розмовляли, вживаючи при цьому нецензурну лайку. При цьому, із господарства вибіг ОСОБА_5 та зробив їм зауваження, що вони вживають нецензурну лайку. Звертаючись до нього, ОСОБА_26 вихопив якийсь предмет та ударив його в голову, від чого він упав, а товариші почали наносити удари по тілу потерпілого. Зазначає, що під час того, як він підіймався із землі, ОСОБА_21 вилила йому в обличчя із пляшки залишки пива. Коли ж ОСОБА_26 і ОСОБА_21 утікали на територію свого господарства, вони (обвинувачені), підіймаючи зі землі каміння і кидати таке навздогін потерпілим. Погоджується, що камінням могли спричинити тілесні ушкодження потерпілим, або ж пошкодити фасад будівлі. У скоєному щиро кається та просить суд його суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що у вечірній час 20 червня 2016 року вона перебувала у літній кухні, що розташована на території господарства у с.Миколаїв Радехівського району, власником якого є ОСОБА_26 , коли почула крики із вулиці. Вийшовши на вулицю, вона побачила ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ряд осіб молодшого віку, які йшли вулицею та голосно розмовляючи, вживали нецензурну лексику, на що вона зробила їм зауваження. На її звернення, вказані особи відреагували агресивно та на її захист вийшов ОСОБА_26 , в результаті чого між хлопцями виникла шарпанина. Хто повалив ОСОБА_15 на землю вона не бачила, однак зауважила, що по лежачому потерпілому усі почали наносити удари руками і ногами. У свою чергу, вона вилила із пляшки залишки пива на голову ОСОБА_14 та, піднявши ОСОБА_15 із землі, почала утікати з ним у глиб господарства. Хлопці ж, які залишилися на вулиці почали кидати їм услід каміння, чим спричинили тілесні ушкодження та пошкодили зовнішні стіни будинку. Також потерпіла зазначає, що претензій до обвинувачених вона не має, шкода їй компенсована в повній мірі, поданий нею цивільний позов просить залишити без розгляду та обвинувачених суворо не карати.
Також і потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні поясниd, що ввечері 20 червня 2016 року, перебуваючи на території свого господарства, що у с.Миколаїв Радехівського району, він почув крики зі сторони вулиці. Вийшовши на проїжджу частину дороги, що проходить повз його господарство, він побачив хлопців, серед яких були ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ще декілька осіб молодшого віку, які йшли вулицею та голосно розмовляючи, вживали нецензурну лексику. Він звернувся до них та зробив їм зауваження, що вони нецензурно лаються в присутності його дівчини ОСОБА_4 .. Першим до нього підійшов ОСОБА_18 , який почав його обзивати та шарпати за руки. Маючи намір захиститися від нападника, він вихопив ціпок, який мав при собі та почав ним розмахувати перед ОСОБА_27 , зачепивши ним того. Коли ОСОБА_18 присів, інші хлопці кинулися до них і він із ОСОБА_13 почав тікати до будинку, щоби у такому сховатися від нападників, однак ті почали кидати у них камінням, чим спричинили їм тілесні ушкодження та пошкодили зовнішні стіни будинку. Зазначає, що конфлікт із обвинуваченими розпочався внаслідок цинічного порушення ними громадського порядку, протиправні дії яких він із ОСОБА_28 та сусідами намагалися тривалий час припинити. Також потерпілий зазначає, що претензій до обвинувачених він не має, шкода йому компенсована в повній мірі, поданий ним цивільний позов просить залишити без розгляду та обвинувачених суворо не карати.
Учасники судового провадження не заперечили стосовно визнання недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінальних проваджень, зокрема тих, що лягли в основу обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, переконавшись у правильності розуміння ними обставин кримінального провадження та в добровільності їх позиції за відсутності заперечень і сумнівів, роз`яснивши при цьому їм, що в подальшому вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів поданих на підтвердження подій кримінального правопорушення, оскільки обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 повністю визнали себе винними в скоєнні інкримінованого злочину та дали суду покази, що відповідають фактичним обставинам справи.
Таким чином, на думку суду, винність обвинуваченого ОСОБА_8 в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, доведено повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.
Під час визначення обвинуваченому ОСОБА_8 міри покарання, суд в якості обставин, що пом`якшують покарання, визнає йому щире каяття та добровільне усунення заподіяної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання, в діях обвинуваченого ОСОБА_8 , судом не встановлено.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом до уваги приймаються суспільна небезпека скоєного, приведені вище пом`якшуючі покарання обставини та позиція потерпілих щодо не призначення особі тяжкої міри покарання.
У відповідності до наведеного, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства, а щодо міри покарання, таку слід призначити в межах санкції статті обвинувачення, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Також, на думку суду і винність обвинуваченого ОСОБА_9 в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, доведено повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_9 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.
Під час визначення обвинуваченому ОСОБА_9 міри покарання, суд в якості обставин, що пом`якшують покарання, визнає йому щире каяття та добровільне усунення заподіяної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання, в діях обвинуваченого ОСОБА_9 , судом не встановлено.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 судом до уваги приймаються суспільна небезпека скоєного, приведені вище пом`якшуючі покарання обставини, позиція потерпілих щодо не призначення особі тяжкої міри покарання, а також те, що такий до кримінальної відповідальності притягається вперше.
У відповідності до наведеного, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 можливе без ізоляції від суспільства, а щодо міри покарання, таку слід призначити в межах санкції статті обвинувачення, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Окрім цього, на думку суду і винність обвинуваченого ОСОБА_10 в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, доведено повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_10 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.
Під час визначення обвинуваченому ОСОБА_10 міри покарання, суд в якості обставин, що пом`якшують покарання, визнає йому щире каяття та добровільне усунення заподіяної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання, в діях обвинуваченого ОСОБА_10 , судом не встановлено.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_10 судом до уваги приймаються суспільна небезпека скоєного, приведені вище пом`якшуючі покарання обставини, позиція потерпілих щодо не призначення особі тяжкої міри покарання, а також те, що такий до кримінальної відповідальності притягається вперше.
У відповідності до наведеного, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 можливе без ізоляції від суспільства, а щодо міри покарання, таку слід призначити в межах санкції статті обвинувачення, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Також, на думку суду, винність обвинуваченого ОСОБА_11 в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, доведено повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_11 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.
Під час визначення обвинуваченому ОСОБА_11 міри покарання, суд в якості обставин, що пом`якшують покарання, визнає йому щире каяття та добровільне усунення заподіяної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання, в діях обвинуваченого ОСОБА_11 , судом не встановлено.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_11 судом до уваги приймаються суспільна небезпека скоєного, приведені вище пом`якшуючі покарання обставини та позиція потерпілих щодо не призначення особі тяжкої міри покарання.
У відповідності до наведеного, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_11 можливе без ізоляції від суспільства, а щодо міри покарання, таку слід призначити в межах санкції статті обвинувачення, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
У справі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було заявлено цивільні позови, які в ході розгляду справи потерпілі просили залишити без розгляду.
Судові витрати та речові докази відсутні, а запобіжні заходи до обвинувачених не застосовувалися.
Керуючись ст.ст.368-371,373,374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_8 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
Згідно ст.75 КК України засудженого ОСОБА_8 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та призначити йому іспитовий строк терміном на один рік та шість місяців.
Відповідно до ст.76 КК України на засудженого ОСОБА_8 покласти обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_9 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
Згідно ст.75 КК України засудженого ОСОБА_9 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та призначити йому іспитовий строк терміном на один рік та шість місяців.
Відповідно до ст.76 КК України на засудженого ОСОБА_9 покласти обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_10 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
Згідно ст.75 КК України засудженого ОСОБА_10 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та призначити йому іспитовий строк терміном на один рік та шість місяців.
Відповідно до ст.76 КК України на засудженого ОСОБА_10 покласти обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_11 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
Згідно ст.75 КК України засудженого ОСОБА_11 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та призначити йому іспитовий строк терміном на один рік та шість місяців.
Відповідно до ст.76 КК України на засудженого ОСОБА_11 покласти обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільні позови ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , залишити без розгляду.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Львівської області, шляхом подання її через Радехівський районний суд Львівської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору, а іншим учасникам судового провадження - на їх вимогу.

ГоловуючийОСОБА_1