06.04.2018
Справа № 720/465/18
Провадження № 1-кп/720/56/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2018 року Новоселицький районний суд Чернівецької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000471 від 17 грудня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , уродженця с. Юодоніс Рокишкського району Литовської республіки, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, з середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до обвинувального акту, затвердженого прокурором 23 березня 2018 року, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що в період по 16 грудня 2017 року вступив у попередню злочинну змову з ОСОБА_6 щодо переправлення восьми громадян В`єтнаму в одну з країн Європейського союзу всупереч порядку перетину державного кордону України, передбаченого Законом України «Про державний кордон України»,

Так, склавши детальний план дій направлений на незаконне переправлення осіб через держаний кордон України та обумовивши всі деталі, 16 грудня 2017 року приблизно о 22 годині ОСОБА_5 діючи за вказівкою ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_7 , який не був обізнаний про злочинні наміри останніх, на заздалегідь визначеному місці, а саме біля «Сітіцентру» по вул. Жукова в м. Одеса, зустріли вісім іноземних громадян В`єтнаму, після чого розсадили останніх по чотири у свої автомобілі «Daewoo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та «Toyota Carina», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 та направилися в напрямку Львівської області до державного кордону України.

В подальшому ОСОБА_5 відповідно до вказівки ОСОБА_6 змінив маршрут руху в напрямку с. Тарасівці Новоселицького району, де у прикордонній зоні мав вказати громадянам В`єтнаму напрямок руху до державного кордону України, з метою його незаконного перетину, без відповідних документів та поза митним контролем.

Однак, 17 грудня 2017 року близько 10 години на центральній автодорозі на відстані 100 метрів від вказівного знаку «Ванчиківці» в с. Ванчиківці Новоселицького району Чернівецької області ОСОБА_5 та ОСОБА_7 разом із громадянами В`єтнаму під час висадки останніх та при вказуванні їхнього напрямку руху до Республіки Румунія, були зупинені та затриманні працівниками поліції.

Такі дії ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 332 КК України, як незаконне переправлення осіб через державний кордон України, а саме сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України, надання засобів та усунення перешкод, за кваліфікуючими ознаками вчинені щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

23 березня 2018 року між прокурором та обвинуваченим була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 332 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений. Так, обвинувачений беззастережно визнав свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Сторони кримінального провадження із урахуванням того, що обвинувачений вину повністю визнав, у вчиненому щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, узгодили покарання обвинуваченому за вчинене кримінальне правопорушення у виді основного покарання позбавлення волі строком на 5 років та додаткового покарання забороною зайняття певною діяльністю строком на 2 роки із звільненням від відбуття основного покарання відповідно до ст. 75 КК України з випробуванням із іспитовим строком 2 роки.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки їх невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, внаслідок якого завдана шкода державним інтересам.

Сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений, цілком розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам кримінально-процесуального кодексу України та кримінального кодексу України.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений не є власником арештованих автомобілів «Daewoo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та «Toyota Carina», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 та орган досудового розслідування не довів, що власники знали про їх незаконне використання, суд вважає за необхідне зняти арешт з даних автомобілів та повернути їх власникам або законним володільцям.

Вилучені у ОСОБА_5 кошти в сумі 6200 гривень та 100 доларів США слід передати в дохід держави як цінності, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення; вилучені мобільні телефони та відео реєстратор при огляді місця події слід повернути власникам; а грошові кошти в сумі 3740 гривень та 200 доларів США, які були вилучені у ОСОБА_7 слід йому повернути, так як останній не був обізнаний про злочині дії ОСОБА_5 ..

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 23 березня 2018 року про визнання винуватості між керівником Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 332 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років із забороною займатись діяльністю у сфері туристичних послуг та транспортних послуг, які надаються громадянам іноземних держав строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити особисте зобов`язання.

Речові докази кримінального провадження:

-вилучені у ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 6200 гривень та 100 доларів США, які зберігаються в матеріалах справи, після набрання вироком законної сили, передати в дохід держави як цінності, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення;

-вилучені під час огляду місця події мобільні телефони та відеореєстратор, які зберігаються в ВП Новоселицького ГУНП в Чернівецькій області, після набрання вироком законної сили, повернути власникам;

-вилучені у ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 3740 гривень та 200 доларів США, які зберігаються в матеріалах справи, після набрання вироком законної сили, повернути ОСОБА_7 .

-автомобілі «Daewoo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та «Toyota Carina», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , які зберігаються в ВП Новоселицького ГУНП в Чернівецькій області, після набрання вироком законної сили, повернути власникам ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , знявши з них арешт, накладений постановою слідчого судді Новоселицького районного суду Чернівецької області від 02 лютого 2017 року.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Вирок на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення копії вироку.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя: