Справа № 589/2805/17
Провадження № 1-в/589/317/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2017 року
Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шостка клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, -

ВСТАНОВИВ:
27 липня 2017 року до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області надійшло клопотання ОСОБА_4 , в якому він просить про умовно-дострокове звільнення від покарання призначеного вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 жовтня 2015 року, яким ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, 69, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі.

Засуджений Компанієць відмовився від участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, про що 21 листопада 2017 року через Державну установу «Шосткинська виправна колонія №66» надав заяву.

В судове засідання представник ДУ «Шосткинська виправна колонія № 66» не з`явився, надав до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі, клопотання засудженого не підтримав.

Представник спостережної комісії при Шосткинській районній держадміністрації в судове засідання не з`явився, заяв або клопотань до суду не надав, причина неявки суду не відома.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання з тих підстав, що ОСОБА_4 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши особову справу засудженого, вислухавши учасників процесу, суд дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно положень ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.

Відповідно розяснень, які містяться у Постанові № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш мяким», судам при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Судом встановлено, що вироком вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 жовтня 2015 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, 69, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 25 лютого 2016 року засудженому ОСОБА_4 в строк відбування покарання зараховано строк попереднього увязнення з 12 серпня 2015 року по 18 листопада 2015 року, з розрахунку 1 день попереднього увязнення за 2 дні позбавлення волі.

Станом на день розгляду справи ОСОБА_4 відбув 2/3 частин призначеного йому за вироком суду покарання.

Разом з тим, суд вважає недоведеним факт того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Як видно з матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання допускав порушення вимог режиму відбування покарання, за що має одне стягнення 04 січня 2017 року, яке погашене.

До заходів, що сприяють становленню засудженого на життєву позицію, яка відповідає правовим нормам і вимогам суспільно-корисної діяльності, відноситься байдуже. Засуджений не виявляє бажання залучатися до робіт з благоустрою колонії. За весь час відбування покарання має тільки одне заохочення у 2016 році.

Засуджений приймав участь у програмі диференційованого виховного впливу «Професія» та «Підготовка до звільнення», однак до виконання заходів програми ставився формально.

У 2009 році закінчив ДПТНЗ ШНЦ №66 та отримав робітничу спеціальність «верстатник» деревообробних верстатів». До навчання ставився задовільно.

Разом з тим, на переконання суду, вказані обставини не свідчать про те, що в розумінні вимог ст. 81 КК України та Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш мяким», засуджений ОСОБА_4 не довів своє виправлення і до нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Сам факт, що засуджений працевлаштований на виробництві установи робітником котельні не підтверджує факту виправлення ОСОБА_4 та його прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

В цьому контексті суд звертає увагу на те, що засуджений за весь час відбування покараня має тільки одне заохочення. При цьому, на думку суду, виправлення засудженого, в розумінні ст. 81 КК України, полягає в тому, що особа, яка вчинила злочин, не тільки пасивною формою поведінки, а й активною повинна довести своє виправлення та всіма можливими способами намагатися спокутувати свою вину. Разом з тим, з боку засудженого такої ініціативи не виходить.

З огляду на вищезазначене суд приходить до висновку, що клопотання засудженого не підлягає задоволення з підстав не доведення факту виправлення засудженого.

На підставі викладеного і керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 376, 537, 539 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 жовтня 2015 року.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, які перебуває під вартою строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1