Постанова
Іменем України

20 березня 2018 року

м. Київ
справа № 382/785/16-к
провадження № 51-410км18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
засудженої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженої ОСОБА_7 на вирок Яготинського районного суду Київської області від 15 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 25 жовтня 2016 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000024, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, котра народилася у м. Яготин Київської області та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму вироком Яготинського районного суду Київської області від 04 червня 2015 року за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК звільнену від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Яготинського районного суду Київської області від 15 серпня 2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 71 КК, шляхом часткового приєднання до покарання призначеного за новим вироком, покарання призначеного ОСОБА_7 вироком цього ж суду від 04 червня 2015 року остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 25 жовтня 2016 року, вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 залишено без зміни. На підставі ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року), зараховано ОСОБА_7 до строку покарання у виді позбавлення волі строк її попереднього ув`язнення з 15 серпня 2016 року по 25 жовтня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно з вироком суду, 15 квітня 2016 року о 13.00 год, ОСОБА_7 , знаходячись по АДРЕСА_2 , під час спільного вживання алкогольних напоїв, в ході сварки зі співмешканцем ОСОБА_8 , яка виникла на грунті особистих неприязних відносин, умисно завдала останньому два удари ножем у праву сторону грудної клітки та у ліве стегно, чим спричинила легкі та тяжкі тілесні ушкодження.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати вирок та ухвалу й призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, що суд першої інстанції незаконно визнав ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК без фактичного пред`явлення їй обвинувачення, яке на думку захисника, полягало у невнесенні до реєстру матеріалів досудового розслідування даних про постановлення обвинувального акту, як процесуального документу про закінчення досудового розслідування. Вказує на відсутність в матеріалах кримінального провадження декількох журналів судових засідань, як окремих документів, що відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК, є безумовною підставою для скасування судових рішень.
Позиції інших учасників судового провадження
До початку судового розгляду від засудженої ОСОБА_7 надійшло клопотання про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2016 році». Вважає, що відповідно до положень п. «в» ч. 1 ст. 1 та ст. 4 вказаного Закону вона має право на звільнення від покарання з урахуванням наявності в неї чотирьох малолітніх дітей щодо яких вона не позбавлена батьківських прав.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 та засуджена ОСОБА_7 підтримали касаційну скаргу захисника, при цьому остання також підтримала своє клопотання про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2016 році». Прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги захисника й просив судові рішення відносно ОСОБА_7 залишити без зміни.

Мотиви Суду
Відповідно до вимог ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Також цей суд переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Твердження захисника про порушення вимог кримінального процесуального закону внаслідок невнесення в реєстр матеріалів досудового розслідування даних про обвинувальний акт, яким завершується досудове розслідування і прокурор висуває обвинувачення, на думку колегії суддів, є безпідставними.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 291 КПК до обвинувального акта додається, у тому числі, реєстр досудового розслідування.
Статтею109 КПК передбачено, що реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. При цьому він повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Тобто реєстр матеріалів досудового розслідування кримінальним процесуальним законом визначено, як окремий додаток до обвинувального акта, який в своєму змісті не вимагає обов`язкової вказівки щодо наявності процесуального документу про закінчення досудового розслідування обвинувального акту.
З огляду на це, невнесення відомостей про обвинувальний акт в реєстр досудового розслідування не свідчить про відсутність прийнятого рішення щодо висунення особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.
Безпідставними є доводи захисника про порушення судом першої інстанції вимог п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК, через відсутність в матеріалах кримінального провадження декількох журналів судового засідання, як окремих документів, оскільки всі обов`язкові відомості, передбачені ст. 108 КПК, за оспорювані захисником в касаційній скарзі дати розгляду справи в суді першої інстанції, містяться у двох наявних в матеріалах кримінального провадження журналах судового засідання (т. 1 а.п. 18а, 33-38).
Що стосується вимоги засудженої про звільнення її від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», то вона не може бути задоволена, оскільки дія п. «в» ч. 1 цього Закону розповсюджується на осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12КК, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, і які не позбавлені батьківських прав на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами. Крім того, положення п. «в» ч. 9 вказаного Закону прямо забороняють застосування амністії до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

З огляду на наведене та ураховуючи, що засуджена ОСОБА_7 за вироком суду визнана винною у вчиненні умисного, тяжкого злочину, котрий вона вчинила у період відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку, дія Закону України «Про амністію у 2016 році» з наведених вище підстав на неї не розповсюджується.

Крім того, на момент касаційного розгляду даного кримінального провадження з загального строку призначеного ОСОБА_7 покарання 5 років 6 місяцівпозбавлення волі, вона фактично відбула 1 рік 7 місяців і 5 днів, тобто менше половини призначеного їй строку основного покарання, як це передбачено ст. 4 вказаного Закону для його застосування.
Тобто, засуджена ОСОБА_7 не є суб`єктом застосування амністії у розумінні положень ст. 4 Закону України «Про амністію у 2016 році».
З уваги на таке, Верховний Суд приходить до висновку, що суди першої та апеляційної інстанції у повній мірі дотрималися положень кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_7 . Постановлені цими судами рішення є законними і обґрунтованими, а відтак касаційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 433, 434, 436 - 438, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Верховний Суд

ухвалив:
Вирок Яготинського районного суду Київської області від 15 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 25 жовтня 2016 року залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3