справа № 462/2790/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 грудня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

потерпілого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002254 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Мукачево Закарпатської області, без освіти, непрацюючого, неодруженого, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, який проживає на АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, суд

в с т а н о в и в :

01.06.2017 року близько 00.30 год. ОСОБА_4 знаходячись за адресою: м. Львів, пл. Двірцева, 1 реалізовуючи свій таємний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, скориставшись відсутністю стороннього нагляду таємно викрав у потерпілого ОСОБА_5 гаманець із грошовими коштами в розмірі 203.00 гривні та 150.00 доларів США, які у відповідності до курсу гривні до іноземних валют НБ України станом на 01.06.2017 року становить 3 946,50 гривень та мобільний телефон марки «Samsung» S4 Duos, вартістю 2000.00 гривень, але був викритий потерпілим, після чого з метою продовження злочину наніс ОСОБА_5 один удар ліктем руки в праву сторону тулуба та намагався втекти із викраденим, але свого злочинного умислу до кінця не довів із причин, що не залежали від його волі, так як був затриманий працівниками поліції. Відтак, ОСОБА_4 вчинив всі необхідні дії, які він вважав за необхідне для здійснення крадіжки і які за вказаних обставин переросли у закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), у вчиненому був викритий. Своїми протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 6 149,50 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 перед дослідженням доказів свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав частково, а саме заперечив застосування до потерпілого насильства, проте, в ході розгляду справи, після допиту потерпілого, свідків та дослідження доказів, свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 186 КК України визнав повністю та пояснив, що 01.06.2017 року він, перебуваючи за адресою: м. Львів, пл. Двірцева, 1, приблизно о 00.30 год. побачив потерпілого, який сидів на лавці та вирішив підійти до нього. Підійшовши, ОСОБА_4 побачив, що потерпілий перебуває в стані алкогольного сп`яніння та вирішив вчинити крадіжку майна потерпілого, а тому присів біля нього на лавку та почав реалізовувати свій злочинний намір. Однак, потерпілий виявив зникнення телефону, а тому обвинувачений вирішив застосувати до останнього насильство та вдарив його ліктем своєї руки у тулуб. Після чого, ОСОБА_4 почав втікати, однак був затриманий працівниками поліції.

Крім показань самого обвинуваченого ОСОБА_4 , його вина підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами у справі, які узгоджуються між собою і знаходяться у логічній послідовності.

Так, показами потерпілого ОСОБА_5 , який в суді вказав, що 01.06.2017 року приблизно о 00.30 год. знаходячись у м. Львові на пл. Двірцева у сквері та будучи в стані легкого алкогольного сп`яніння, присів на лавку, де до нього з правої сторони від нього підсів обвинувачений та почав з ним розмову. На лавці біля потерпілого були його речі, а саме рюкзак, який був розміщений з лівої сторони від нього та барсетка, яка справа біля нього, тобто між ним та обвинуваченим, а мобільний телефон знаходився у кишені штанів. В ході розмови потерпілий виявив зникнення свого телефону та запитав про це обвинуваченого, нащо останній, щоб налякати потерпілого, сказав йому бути тихо, проте він почати кричати міліція, однак обвинувачений вдарив його ліктем лівої руки у правий бік тулуба. Після чого, ОСОБА_4 почав втікати, однак був затриманий працівниками поліції.

Даними в судовому засіданні показами свідка ОСОБА_6 , оперуповноваженого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області, який вказав, що він вночі 01.06.2017 року разом із оперуповноваженим ОСОБА_7 знаходилися на пл. Двірцевій у м. Львові, де проводили відпрацювання території Головного залізничного вокзалу м. Львова та прилеглих до нього територій. Близько 00.30 год. перебуваючи у сквері на пл. Двірцевій свідок та його напарник зауважили ОСОБА_4 , якого вони знають у зв`язку із службовою діяльністю, а тому почали спостерігати за ним. В подальшому ОСОБА_4 присів на лавку, де сидів потерпілий та вони почали розмовляти. Розмова тривала близько 15 хв., після чого, працівники поліції побачили як ОСОБА_4 вдарив потерпілого у бік та почав втікати. В подальшому свідок та його напарник затримали обвинуваченого, у якого виявили гаманець із грошима в розмірі 203 гривні та 150 доларів США, що, як з`ясувалось в подальшому, належав потерпілому ОСОБА_5 .

Показами свідка ОСОБА_7 , оперуповноваженого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області, даними в судовому засіданні, згідно яких він вночі 01.06.2017 року разом із оперуповноваженим ОСОБА_6 знаходилися на пл. Двірцевій у м. Львові, де проводили відпрацювання території Головного залізничного вокзалу м. Львова та прилеглих до нього територій. Близько 00.30 год. перебуваючи у сквері на пл. Двірцевій свідок та його напарник зауважили ОСОБА_4 , якого вони знають у зв`язку із службовою діяльністю, а тому почали спостерігати за ним. В подальшому ОСОБА_4 присів на лавку, де сидів потерпілий та вони почали розмовляти. Розмова тривала близько 15 хв., після чого, працівники поліції побачили як ОСОБА_4 вдарив потерпілого у бік та почав втікати. В подальшому свідок та його напарник затримали обвинуваченого, у якого виявили гаманець із грошима в розмірі 203 гривні та 150 доларів США, що, як з`ясувалось в подальшому, належав потерпілому ОСОБА_5 .

Крім цього, вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України стверджується зібраними на стадії досудового розслідування та дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.06.2017р. ОСОБА_5 подав заяву про вчинення відносно нього 01.06.2017р. о 00.30год. невідомою особою грабежу, проте особу зможе впізнати /а.с.6/.

Як вбачається із змісту протоколу огляду місця події від 01.06.2017р., на території скверу у м. Львові на пл. Двірцевій, що біля Головного залізничного вокзалу м. Львова, знаходиться чоловік ОСОБА_4 , на якого потерпілий ОСОБА_5 вказав як на особу, що викрав його гаманець. При огляді у ОСОБА_4 виявлено гаманець із грошовими коштами, який, як ствердив ОСОБА_5 , належить останньому /а.с.7-11/.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 01.06.2017р. ОСОБА_4 було затримано при спробі втечі із місця вчинення злочину у сквері на пл. Двірцевій у м. Львові, затриманому роз`яснено права та обов`язки /а.с.13-15/.

Як вбачається із висновку експерта №780 від 01.06.2017р. у гр. ОСОБА_5 на момент проведення судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень не виявлено. Можливо йому було нанесено удар у праву половину черевної стінки, що спричинив фізичний біль, але сліду не залишилось /а.с.37/.

Згідно заяви ОСОБА_5 від 01.06.2017р., останній просив видати йому на відповідальне зберігання належні йому грошові кошти у сумі 203 грн. та 150 доларів США, пластикову картку магазину MOYO, чорний гаманець НОМЕР_1 та мобільний телефон марки «Samsung» /а.с.70/.

Відповідно до протоколу огляду предметів від 02.06.2017р. та постанови про визнання речовими доказами від 02.06.2017р. у кримінальному провадженні № 00002254 речовими доказами визнано чорний гаманець «ММN», грошові купюри УЗ 1148006, КБ 1419794, АИ 9337426, ЗБ 0655015, НВ 38049547 Н В2, ML 38388910 А L12, пластикову картку онлайн магазину «MOYO» НОМЕР_2 , та мобільний телефон марки «Samsung», моделі S4 Duos, ІМЕІ: НОМЕР_3 та НОМЕР_4 та передано на зберігання потерпілому ОСОБА_5 /а.с.71-75, 76/.

Із змісту висновку судово-психіатричного експерта № 290 від 14.06.2017р. вбачається, що ОСОБА_4 в період інкримінованих дій та на час проведення експертизи хронічним психічним захворюванням чи недоумством не страждав, і не виявляв будь-яких тимчасових чи інших хворобливих розладів психічної діяльності, також виявляв ознаки дисоціального розладу особистості, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує /а.с.80-81/.

Статтею 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього кодексу, інших актів законодавства. Зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно вимог ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч.2 ст.84 КПК України є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Наведені докази об`єктивно узгоджуються між собою, доповнюють один одного і не суперечать між собою, а тому в суду не виникає ніяких сумнівів щодо їх достовірності.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого доведена повністю і його дії органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного. та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлені.

Суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, який раніше судимий, не працює, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, під час іспитового строку в короткий проміжок часу вчинив новий корисливий злочин із застосуванням насильства, що свідчить про те, що він не бажає стати на шлях виправлення, є особою схильною до скоєння умисних корисливих злочинів, а тому виходячи із наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід обрати покарання достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів в межах санкції статті пред`явленого обвинувачення, що є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню ним нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення, передбачених ч.2 ст.50 КК України, цілей покарання.

Крім цього, суд призначає покарання ОСОБА_4 із врахуванням ст.71 КК України, так як останній після постановлення вироку Сихівським районним судом м. Львова від 11 квітня 2017 року, за яким його засуджено за ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 3 роки, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Підстав для застосування до ОСОБА_4 ст.69, 75 КК України суд не вбачає, з огляду на вчинення обвинуваченим злочину під час іспитового строку, відсутність у справі сукупності обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів і за переконання суду, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України зарахування строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно ухвали слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 01.06.2017року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із урахуванням моменту затримання з 01.06.2017 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838-VIII, передбачала зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи була застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Зазначена редакція діяла до 20.06.2017 року включно та в порівнянні із ч.5 ст.72 КК України у чинній редакції, яка передбачає зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день, - поліпшувала становище ОСОБА_4 .

У зв`язку з чим, на підставі ст. 4, 5 Кримінального кодексу України, суд вважає за необхідне застосувати ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року), оскільки закон, який іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності. Діяння за яким обвинувачується ОСОБА_4 вчинено ним 01.06.2017 року, беручи до уваги положення ст.5 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення починаючи з 01.06.2017 року (день фактичного затримання) по день ухвалення вироку включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

У зв`язку із призначенням судом обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, суд керуючись ст.176, 177 КПК України вважає, що для належного виконання вироку суду та забезпечення відбуття обвинуваченим призначеного йому покарання, ОСОБА_4 слід залишити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. 368-371, 373-375 КПК України, ст.15, 71, 72, 186 КК України, суд

з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 /чотири/ роки.

Згідно ч.1, 4 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Сихівського районного суду м. Львова від 11.04.2017 року у виді одного року і одного місяця позбавлення волі, визначивши остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 5 /п`яти/ років 1 /одного/ місяця позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_4 на підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з 01 червня 2017року по день ухвалення вироку, тобто по 27 грудня 2017року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 01 червня 2017 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 залишити до вступу вироку в законну силу.

Речові докази: чорний гаманець «ММN», грошові купюри УЗ 1148006, КБ 1419794, АИ 9337426, ЗБ 0655015, НВ 38049547 Н В2, ML 38388910 А L12, пластикову картку онлайн магазину «MOYO» НОМЕР_2 та мобільний телефон марки «Samsung», моделі S4 Duos, ІМЕІ: НОМЕР_3 та НОМЕР_4 повернути потерпілому ОСОБА_5 , як власнику /матеріли кримінального провадження а.с.76/.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: /підпис/
З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1