Справа № 346/4273/17
Провадження № 1-кс/346/1309/17
УХВАЛА

15 грудня 2017 р. м. Коломия

Слідчий суддя Коломийського міськрайонного суду ОСОБА_1 , з участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянув клопотання слідчого ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Коломийської місцевої прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001039 від 19.09.2017 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Клопотання надійшло до суду 15.12.2017 року.

Суд перевірив надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши учасників судового розгляду,-

ВСТАНОВИВ:
Клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст. 183, 184, 199 КПК України.

Документами, які підтверджують надання ОСОБА_6 копії клопотання та матеріалів, що обгрунтовують клопотання про запобіжний захід є розписка від 15.12.2017р. о 10 год.

Клопотання мотивується тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що 19.09.2017 приблизно о 16 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у с. Нижній Вербіж Коломийського району по вулиці Шевченка, неподалік Народного дому вказаного села, маючи на меті вступити у статеві зносини із малолітньою особою, побачив ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ученицю 6 класу, жительку АДРЕСА_1 , яка поверталася додому із Нижньовербіської ЗОШ І-ІІ ступенів.

У подальшому, ОСОБА_6 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, переконавшись у відсутності сторонніх осіб та у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 є малолітньою, дочекався коли вона дійде до місця де він стояв та для забезпечення реалізації свого злочинного умислу, схопив однією рукою малолітню ОСОБА_7 за рот, а іншою припіднявши її тіло, потягнув у кущі, що навпроти Народного дому села Нижній Вербіж. Після цього ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на зґвалтування малолітньої ОСОБА_7 , повалив її на землю обличчям до низу та за допомогою липкої стрічки типу «скотч», яку заздалегідь придбав, готуючись до вчинення даного злочину, перемотав їй рот навколо голови, щоб вона не могла кричати. У подальшому, ОСОБА_6 всупереч волі малолітньої ОСОБА_7 , із застосуванням фізичного насильства вступив із нею у статеві зносини природнім способом. Після закінчення статевого акту ОСОБА_6 місце вчинення кримінального правопорушення покинув.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Бар, Вінницької області, житель АДРЕСА_2 , громадянин України, неодружений, на утриманні нікого не має, освіта неповна середня, не працюючий, депутатом не обирався, раніше не судимий.

22.09.2017 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

Підозра оголошена ОСОБА_6 , на думку сторони обвинувачення є обґрунтованою, оскільки вина останнього у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, доводиться цілим рядом доказів, зокрема протоколами оглядів місця події в ході яких були зафіксовані сліди кримінального правопорушення та речі, які в подальшому можуть мати важливе значення для кримінального провадження; показаннями малолітньої потерпілої ОСОБА_7 , яка розповіла про всі обставини, за яких відбувалося кримінальне правопорушення та описала особу правопорушника і речі які були коло нього та одяг в якому він був одягнений, протоколом пред`явлення особи для впізнання поза візуальним спостереженням в ході якого було впізнано ОСОБА_6 , яка особу яка вчинила зазначений злочин; протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення в ході якого у ОСОБА_6 було виявлено та вилучено ряд речей, які в подальшому можуть мати важливе значення для кримінального провадження та можуть бути визнані речовими доказами в подальшому; протоколом огляду речей ОСОБА_6 в ході якого було виявлено та вилучено такі ж самі речі, як і речі, які були вилучені під час огляду місця події; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 в ході якого він визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та розповів про обставини за яких воно відбувалося; протоколом слідчого експерименту зафіксованого відеозаписом, в ході якого ОСОБА_6 на місці події показав як саме він вчиняв дане кримінальну правопорушення та іншими матеріалами кримінального провадження.

22.09.2017р. Коломийський міськрайонний суд обрав щодо ОСОБА_6 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк два місяці, до 21.11.2017.

17.11.2017р. ухвалою слідчого судді продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 30 днів , тобто до 17.12.2017р.

В ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженні призначено молекулярно-генетичні та комплексні молекулярно-генетичні і дактилоскопічні експертизи виконання яких доручено експертам Львівського національно-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України і які на даний час не завершені.

Разом з цим, не провівши вказані експертизи, а також інші слідчі та процесуальні дії, необхідність проведення яких може виникнути з огляду на висновки даних експертиз, на даний час неможливо прийняти кінцеве законне рішення у даному кримінальному провадженні.

З огляду на вищевикладене, у кримінальному провадженні заступником прокурора Івано-Франківської області продовжено строк досудового розслідування у кримінальному проваджені.

Таким чином, у даному кримінальному провадженні вбачаються підстави для продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Підстави для тримання під вартою передбачені нормами Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме, ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість), а також рішеннями Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Основна мета вказаної ст. 5 Конвенції полягає в тому, щоб виключити необґрунтоване тримання під вартою особи (рішення ЄСПЛ по справі Маккей проти Сполученого королівства). Вимога законності тримання під вартою не може бути задоволена тільки шляхом дотримання національного законодавства, а національне законодавство повинно відповідати Конвенції, включаючи загальні принципи, які в ній відображені (справа Плесо проти Угорщини).

Згідно статті 5 §1(c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенції) нікого не може бути позбавлено свободи, крім такого випадку і відповідно до процедури, встановленої законом, як законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, викладеної в рішенні Джессіус проти Литви, особа може бути позбавлена волі на підставі статті 5 § 1 (c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод лише в рамках кримінального провадження, з тим, щоб вона постала перед компетентним судовим органом за обґрунтованою підозрою у вчиненні злочину.

Суть терміну «обгрунтована підозра» полягає в існуванні фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Яку саме підозру слід вважати обгрунтованою залежить від обставин справи.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, висловленої судом у п. 79 рішення Суду у справі Харченко проти України та у п. 170 рішення Суду у справі Лабіта проти Італії, таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи

З огляду на вищевказане положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, враховуючи обґрунтованість підозри у даному кримінальному провадженні, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_6 усвідомлюючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та невідворотність покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання; незаконно впливати на малолітню потерпілу з метою схилення її до зміни раніше наданих свідчень, оскільки безпосередньо перед вчинення кримінального правопорушенням погрожував їй фізичною розправою та вбивством у разі, якщо вона розповість про злочин, оскільки йому відомо її місце проживання; незаконно впливати на свідків та експертів, оскільки в основу підозри буде покладено показання потерпілої, свідків та висновки ряду експертиз; знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема, взуття, сліди якого міг залишити на місці вчинення злочину, одяг в якому був одітий під час вчинення зазначеного кримінального правопорушення та на якому могли залишитися сліди злочину; вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Крім того, підозрюваний ніде не працює, не навчається, неодружений, на утриманні нікого не має, тобто, немає міцних соціальних зв`язків.

Приймаючи до уваги, що до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 завершити досудове розслідування з об`єктивних причин не представляється можливими, а ризики, які враховувались при обранні вказаного запобіжного заходу, на даний час не зменшились, як наслідок запобігти їм шляхом застосуванням інших, більш м`яких запобіжних заходів не можливо, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави або домашнього арешту є неможливим, з огляду на антисоціальний образ життя, відсутність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного, його майновий стан; застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки або особистого зобов`язання є об`єктивно неможливим через невідповідність характеру вчиненого кримінального правопорушення та особи підозрюваного даним запобіжним засобам, керуючись вимогами ст. ст. 36, 131, 132, 176-178, 183, 184, 194, 199 КПК України, враховуючи вимоги п.п. 3,4,5 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, відповідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою просить продовжити строк тримання під вартою щодо підозрюваного на 30 днів.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали.

Підозрюваний та захисник в судовому засіданні проти клопотання заперечили. Просять застосувати заставу.
Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що прокурор довів наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 152 КК України, яка обєктивно підтверджується данними протоколів огляду місця події, допиту підозрюваного, потерпілої, пред`явлення особи для впізнання поза візуальним спостереженням, слідчого експерименту, іншими письмовими доказами.

Суд вважає, що прокурор довів, що на даний час не зменшились і наявні ризики передбачені ст. 177 ч.1 п. 1,3,5 КПК України, які були встановлені судом при обранні та продовженні запобіжного заходу, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілу, а також вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, не працює, неодружений, міцних соціальних зв`язків не має, офіційних доходів не має, утриманців не має, нерухомості чи транспортних засобів не має.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не може запобігти ризикам передбаченим ст. 177 ч.1 п. 1,3,5 КПК України. Призначення по справі судових експертиз, проведення яких на даний час не завершено не з вини органів досудового слідства, що підтверджується листами керівника експертної установи, суд вважає вагомою обставиною, що перешкоджає завершенню досудового слідства. З вищенаведених підстав застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вищевказаним ризикам та виконанню процесуальних обов`язків. При цьому, суд враховує, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

На підставі викладеного і керуючись ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196 199 КПК України, -

у х в а л и в:

Продовжити щодо підозрюваного ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою в УВП м. Івано- Франківськ на строк 30 (тридцять) днів до 14.01.2018р.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1