Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/1195/17
Провадження №: 1-кп/332/159/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2017 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя:

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000065 від 05.02.2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кінські Роздори Пологівського району Запорізької області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, який працює токарем на державному підприємстві «Івченко-Прогрес», неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
05 лютого 2017 року, близько 12-25 години, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснював рух по головній дорозі вул. Північне шосе у м. Запоріжжі, в напрямку перехрестя з другорядною дорогою вул. Діагональна.

У салоні автомобіля «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якості пасажирів знаходились ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 .

В цей час, у зустрічному автомобілю «ЗАЗ 1102» р.н. НОМЕР_1 напрямку також по головній дорозі вул.Північне шосе, рухавш мікроавтобус «БАЗ 2215», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 .

В салоні мікроавтобусу «БАЗ 2215» знаходилось 15 пасажирів.

Наблизившись до перехрестя вул.Північне шосе з вул.Діагональною, де головна дорога змінює напрямок, водій ОСОБА_6 не надав дорогу мікроавтобусу «БАЗ 2215», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який наближався до нього праворуч, та виїхав на перехрестя.

Своїми діями водій ОСОБА_6 порушив вимоги п.п. 16.12, 16.14 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, зі змінами № 136від 06.03.2013року, відповідно до яких:

- п. 16.12 «На перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч»;

-п. 16.14 «Якщо головна дорога на перехресті змінює напрямок, водії транспортних засобів, які рухаються по ній, повинні керуватися між собою правилами проїзду перехресть рівнозначних доріг».

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п. 16.12, 16.14 Правил дорожнього руху України, згідно з висновками судових автотехнічних експертиз № 9-129 від 14.03.2017 року та № 9-222 від 19.04.2017 року, з технічної точки зору знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП.

Внаслідок порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , скоїв зіткнення з мікроавтобусом «БАЗ 2215», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ЗАЗ 1102», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці пригоди, а пасажир цього ж автомобіля ОСОБА_5 , отримав середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження. Пасажир мікроавтобуса «БАЗ 2215», р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_11 отримав легкі тілесні ушкодження.

Згідно з висновком судової медичної експертизи №531 від 17.02.2017, смерть ОСОБА_8 настала внаслідок поєднаної тупої травми голови, тулуба, правих верхніх та нижніх кінцівок, що супроводжувалися пошкодженням м`яких тканин, чисельними переломами кісток скелету, пошкодженнями внутрішніх органів та внутрішньою кровотечею. Усі пошкодження, виявлені під час експертизи, виникли перед настанням смерті від травмуючих впливів тупих предметів або при травмуючих впливах на тупі предмети. Враховуючи характер, локалізацію, механізм та давність виникнення пошкоджень, не виключається можливість виникнення усього комплексу пошкоджень в умовах ДТП, під час знаходження ОСОБА_8 в салоні автомобіля.

Згідно з висновком судової медичної експертизи № 889 М від 13.04.2017 закритий крайовий перелом даху вертлюжної западини, перелом сідничної кістки без зміщення кісткових фрагментів у ОСОБА_5 кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечним для життя, але спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день. Закритий повний вивих правого стегна догори у ОСОБА_5 кваліфікуються як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечним для життя, але спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день. Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів та могли виникнути в результаті ударів об виступаючі предмети всередині салону автомобіля в умовах дорожньо-транспортного руху.

В судовому засіданні ОСОБА_6 вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся, висловив співчуття потерпілим і підтвердив вищевикладені обставини скоєння злочину. Так, пояснив, що 05.02.2017 року у денний час доби він, керуючи автомобілем ЗАЗ 1102 д.н. НОМЕР_1 , рухався із швидкістю 60 км/год зі сторони старого Дніпра по Північному шосе у м.Запоріжжі в сторону Шевченківського району на вул..Діагональна. В автомобілі в якості пасажирів знаходилися ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 . Не помітив, що відповідно до знаку відбулася зміна головної дороги. Далі він порушив Правила дорожнього руху, виїхавши на перехрестя та не уступивши дорогу маршрутці, внаслідок чого відбулося зіткнення і він втратив свідомість. Прокинувся вже у лікарні. Зазначав, що дуже шкодує про скоєне. Просив суд суворо його не карати і не позбавляти свободи.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Потерпіла ОСОБА_12 суду пояснила, що ОСОБА_8 був її сином. Внаслідок даної ДТП загинув на місці. Поряд із цим зазначила, що даний злочин не є умисним, тому претензій до обвинуваченого не має, просила не позбавляти його свободи та суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що 05.02.2017 року під час ДТП знаходився в якості пасажира в салоні автомобіля під керуванням ОСОБА_6 та підтвердив обставини, викладені останнім. Також зазначив, що обвинувачений відшкодував спричинену йому внаслідок ДТП шкоду, оскільки ним отримані середньої тяжкості тілесні ушкодження. претензій до нього він не має, покарання просив призначити на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_11 у судове засідання не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце його проведення у встановленому законом порядку. До суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, претензій до обвинуваченого не має, щодо призначення покарання покладався на розсуд суду (а.с.59).

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_5 , дослідивши матеріали судових автотехнічних експертиз № 9-129 від 14.03.2017 року та № 9-222 від 19.04.2017 року, судові медичні експертизи №531 від 17.02.2017 року, №889М від 13.04.2017 року, №717 від 23.03.2017 року відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , відповідно, матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину при вищевикладених обставинах.

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та смерть потерпілого.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у відповідності до ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 р. "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно із ст.66 КК України, суд визнає те, що обвинувачений визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, добровільно вжив заходів до відшкодування шкоди потерпілим.

При цьому щире каяття обвинуваченого виразилося не тільки у повному визнанні вини під час судового розгляду, а й у добровільному відшкодуванні шкоди, висловлення співчуття, ставленні обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, поведінку після вчинення злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів. При цьому судом враховується, що злочин вчинений з необережності.

Суд також враховує особу обвинуваченого, який має місце реєстрації та постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується за місцем мешкання та роботи, має позитивну службову характеристику, на диспансерному обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуає, раніше не судимий.

З урахуванням всіх цих обставин у сукупності з відомостями про особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, поведінки після скоєння злочину, суд прийшов до висновку, що обвинувачений на теперішній час загрози для суспільства не становить, має міцні соціальні зв`язки, працює, соціально адаптований, підстав очікувати продовження вчинення ним правопорушень суд не встановив.

Суд, приймаючи до уваги наявність пом`якшуючих покарання обставин, а також те, що обвинувачений за час досудового розслідування та розгляду справи у суді свідомо і неухильно дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих моральних принципів, вчинив тяжкий злочин з необережності, добровільно відшкодував шкоду, вважає за необхідне обрати ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України.

При цьому, враховуючи позицію прокурора, який просив призначити покарання із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України, позицію потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні, суд вважає, що забезпечити виправлення ОСОБА_6 можливо без реального відбування ним покарання, із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання із встановленням іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування, з покладенням обов`язків відповідно до ст.76 КК України, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого

Що стосується призначення обвинуваченому додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, то суд приходить до таких висновків.

Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» Верховний Cуд України звертає увагу судів, що у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст.286 і ст.287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Відтак, враховуючи конкретні обставини справи, зокрема наслідки вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне з метою досягнення виховних цілей призначити додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Саме таке покарання, як вважає суд, є необхідним і буде цілком достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Цивільний позов не заявлений.

Вирішуючи питання про відшкодування процесуальних витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Відповідно до вимог ст. 124 КПК України, передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Як вбачається з наданих прокурором довідок на проведення експертизи - у кримінальному провадженні проведено експертизи і вартість їх складає 5277 грн. 60 коп. (1055 грн 52 коп. за проведення судової інженерно- транспортної експертизи з дослідження технічного стану транспортного засобу, 1055,52 грн.- за проведення судової інженерно- транспортної експертизи з дослідження технічного стану транспортного засобу, 1055,52 грн. за проведення судової інженерно- транспортної експертизи за експертною спеціальністю трасологічні дослідження, 1055,52 грн. - за проведення судової інженерно- транспортної експертизи з дослідження обставин механізму, 1055,52 грн. - за проведення інженерно- транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму.)

Вказані витрати документально підтверджені і прокурор просив суд стягнути вказані витрати на користь держави.

Отже, в порядку ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України зазначені витрати стягуються з обвинуваченого у разі ухвалення обвинувального вироку на користь держави, а не на користь науково-дослідного експертно-криміналістичного центру.

При цьому суд зауважує на ті обставини, що ч.2 ст.122 КПК України передбачає, що залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України, однак вказана кримінально-процесуальна норма регулює, зокрема тільки питання про витрати, пов`язані із залученням експертів, а не питання про розподіл цих процесуальних витрат, у разі ухвалення обвинувального вироку, яку регулює саме ст.124 КПК України.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Строк дії запобіжного заходу, застосований до обвинуваченого у вигляді домашнього арешту ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2017 року, закінчився 26.06.2017 року. Клопотань про обрання запобіжного заходу учасниками процесу не заявлено. Зважаючи на ті обставини, що за час розгляду кримінального провадження ОСОБА_6 не ухилявся від явки у судові засіданні, сумлінно виконував свої процесуальні обов`язки, підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374,392 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_6 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.

Відповідно до ст.76 КК України, у зв`язку із звільненням від відбування основного покарання з випробуванням, покласти на засудженого ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислюється відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 користь держави 5277 грн.(п`ять тисяч двісті сімдесят сім грн.) 60 коп. процесуальних витрат.

Арешт накладений на автомобіль «ЗАЗ 1102» реєстраційний номер НОМЕР_1 ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 08.02.2017 року скасувати.

Арешт накладений на автомобіль «БАЗ 2215» реєстраційний номер НОМЕР_2 ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 08.02.2017 року - скасувати.

Речові докази: відеозапис зафіксований на лазерний DVD-R диск залишити при матеріалах кримінального провадження; автомобіль «ЗАЗ 1102» реєстраційний номер НОМЕР_1 ,що знаходиться на зберіганні на території сецмайданчика Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, повернути власнику ОСОБА_6 , автомобіль «БАЗ 2215» реєстраційний номер НОМЕР_2 , що знаходиться на зберіганні на території сецмайданчика Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області повернути власнику ОСОБА_13 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1