АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/3770/17 Номер провадження 11-кп/786/402/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2
Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10.11. 2017 року

В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Суми, українцю, громадянину України, освіта середньо-спеціальна, проживаючому : АДРЕСА_1 , раніше судимому,

відмовлено у задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Приймаючи вказане рішення місцевий суд вказав, що засуджений своєю безпосередньою поведінкою не довів своє виправлення, а тому відсутні підстави для його умовно дострокового звільнення від відбуття не відбутої частини покарання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати та звільнити його умовно достроково. При цьому вказує, що судом не було враховано те, що він потребує лікування оскільки страждає на гепатит «с» та ВІЛ, зараз стан його здоров`я дуже погіршився. Крім того, в нього є мати похилого віку, яка потребує допомоги.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_8 та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про залишення рішення суду без зміни, дослідивши матеріали провадження та особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого.

Відповідно до частини 2 статті 81 КК України Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п.2,3 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» , звернено увагу судів на те, що умовно дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України( 2341-14 ) (далі - КК).

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: а) при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 107 КК ( 2341-14 );

Згідно з п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно -дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно- трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як, вбачається з матеріалів особової справи засудженого досліджених колегією суддів, вироком Ковпанівського районного суду м. Суми від 08.02.2016 року ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за ст. 309 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі.
Початок строку покарання 05.05.2016 року, кінець строку покарання 05.05.2018 року.
Засуджений ОСОБА_8 в місцях попереднього ув`язнення та позбавлення волі знаходиться з 05.05.2016 року.
Під час утримання в державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)» характеризувався задовільно. Стягнень та заохочень не мав.
З 18.06.2016 року відбуває покарання в державній установі «Кременчуцька виправна колонія №69». За час відбування покарання характеризується добре, дотримується встановлених вимог порядку відбування покарання та правил внутрішнього розпорядку дня. Стягнень не має. По відношенню до представників адміністрації установи ввічливий, виконує їх законні вимоги. Зовні охайний, спальне місце тримає в чистоті, за час відбування покарання татуювань собі не наносив. Працевлаштований в господарській обслузі відділення СПС № 6 на безоплатній основі. До праці ставився сумлінно, проявляв розумну ініціативу. Дотримується правил особистої гігієни, стежить за своїм зовнішнім виглядом. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений один раз. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, підтримує рівні стосунки із засудженими різної спрямованості. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користувався при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться з посередньо. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Стан здоров`я засудженого задовільний. Підтримує доброзичливі родинні зв`язки із рідними шляхом листування, побачень, телефонних розмов. Отримує посилки, передачі. Приймає участь у суспільному житті колективу засуджених відділення, на заходи виховного характеру реагує задовільно. Не бере участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу.
Рішенням комісії державної установи «Кременчуцька виправна колонія (№ 69)» від 11.01.2017 року відмовлено в застосуванні ст. 101 КВК України в зв`язку з тим, що засуджений не довів, що стає на шлях виправлення.
Рішенням комісії державної установи «Кременчуцька виправна колонія (№69)» від 18.05.2017 року засудженому відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України як особі, яка не стала на шлях виправлення.
Рішенням комісії державної установи «Кременчуцька виправна колонія (№69)» від 07.09.2017 року засудженому відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України як особі, яка сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довела своє виправлення. Вину свою визнає повністю, в скоєному злочині розкаюється.
З наведеного вбачається, що засуджений своєю безпосередньою поведінкою не довів своє виправлення і відсутні підстави для його умовно дострокового звільнення від відбуття не відбутої частини покарання, а тому висновок місцевого суду, що ОСОБА_8 не довів своє виправлення, є правильним.

З врахуванням викладеного, колегія судів вважає ухвалу місцевого суду законною та обґрунтованою і підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Крюківського районного суду Полтавської області від 10.11.2017 року відносно нього без змін.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4