Справа № 645/5431/17
Провадження № 1-кс/645/929/17
УХВАЛА
Іменем України
04 грудня 2017 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
затриманого ОСОБА_5 ,
секретар судового засідання ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах затриманого ОСОБА_5 на незаконне затримання,

в с т а н о в и в :
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримав скаргу, а також зазначав про порушення ст. 278 КПК України, відповідно до якої письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Проте, всупереч вимогам КПК України, ОСОБА_5 затримано 03.12.2017 року о 09 годині, проте станом на час розгляду цієї скарги, о 13 годині, затриманому не вручено повідомлення про підозру, що в свою чергу призводить до порушення прав останнього.
Присутній в судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав доводи на які посилався його захисник, повідомивши слідчого суддю, що дійсно його затримано 03.12.2017 року о 09 годині, проте, до цього часу не повідомлено про підозру.
Прокурор, слідчий присутні під час розгляду скарги, заперечували проти її задоволення, посилаючись на її необґрунтованість, проте не заперечували, що на час розгляду слідчим суддею, даної скарги, ОСОБА_5 не вручено письмове повідомлення про підозру.
Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу та дослідивши надані докази, встановив, що Немишлянським ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні за № 0003277 від 03.12.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 03.12.2017 року о 09.00 год. ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України, без ухвали слідчого судді.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Заява захисника затриманого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про негайне звільнення ОСОБА_5 , який затриманий слідчим С.В. Немишлянського ВП ГУПН в Харківській області через відсутність підстав, що передбачені п. 2 ч 1 ст. 208 КПК з даних мотивів задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Так, відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не доведе наявність правових підстав для позбавлення особи свободи. Якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання.
Доставказатриманого до слідчого судді здійснена за викликом слідчого судді в день надходження 04.12.2017 року заяви захисника, поданої 04.12.2017 року в порядку ст. 206 КПК України, також з дотриманням строку, визначеного в ч. 2 ст. 211 КПК України для затримання особи без ухвали слідчого судді, тобто в межах 60 годин з моменту затримання особи.

Так, слідчим суддею встановлено, що згідно витягу з кримінального провадження № 0003277, 03.12.2017 року о 09 год. 28 хв. внесені відомості за ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 42 КПК України підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

Згідно з п. 4 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Відповідно до ст. 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду, затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

Відповідно до протоколу про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 03.12.2017 року ОСОБА_5 затримано в приміщенні Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області 03.12.2017 року із зазначенням години 09.00 год. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України. При затриманні ОСОБА_5 , останньому було повідомлено про підстави його затримання, права та обов`язки затриманого, про що маються підписи затриманого у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 03.12.2017 року.

Частиною 4 ст. 213 КПК України передбачено обов`язок уповноваженої службової особи, що здійснила затримання, негайно повідомити про це орган (установу), уповноважений законом на надання безоплатної правової допомоги.

Порядком інформування центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги про випадки затримання, адміністративного арешту або застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 № 1363 встановлено обов`язок суб`єкта подання інформації негайно після фактичного затримання особи повідомити за допомогою телефонного, факсимільного зв`язку на єдиний телефонний номер системи безоплатної правової допомоги (0-800-213103) (контактний центр системи безоплатної вторинної правової допомоги) та інші телефонні номери, електронної пошти або через комплексну інформаційно-аналітичну систему забезпечення надання безоплатної правової допомоги (далі - система) відповідному регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги (далі - регіональний центр) такі відомості: прізвище, ім`я, по батькові та дата народження затриманої особи (якщо вони відомі); час та підстави для затримання особи; точна адреса місця для конфіденційного побачення адвоката із затриманою особою; найменування (прізвище та ініціали) суб`єкта подання інформації, його поштова адреса, номери телефону та адреса електронної пошти; дата винесення постанови про застосування адміністративного арешту (постановлення ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою), найменування суду та/або прізвище та ініціали судді, що виніс постанову (постановив ухвалу) у відповідних випадках; прізвище, ім`я, по батькові та найменування посади особи, яка передала повідомлення, її номер телефону.

Згідно з протоколом про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 03.12.2017 року, слідчим повідомлено орган, уповноважений законом на надання безоплатної правової допомоги та при складанні протоколу був присутній захисник.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що при затриманні ОСОБА_5 слідчий діяв в порядку та у спосіб, встановлений КПК України.

Згідно вказаного протоколу, підставою затримання вказано пункт 2 частини 1 статті 208 КПК України, а саме: якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Таким чином, поведінка безпосередньо після вчинення злочину вказувала на те, що саме ОСОБА_5 щойно вчинив зазначені дії, що ним не заперечувалось. Вказане дає підстави зробити висновок, що затримання ОСОБА_5 здійснено на підставі п.2 ч.1 ст.208 КПК України (про що зазначено в протоколі затримання), що свідчить про законність затримання вказаної особи, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання.

Посилання затриманого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 , що ОСОБА_5 затримали не відразу після події, а через певний проміжок часу, не приймається до уваги, оскільки ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури,встановленої законом.

Процедура затримання, станом на 03.12.2017 року, відповідає КПК України, та здійснена уповноваженою особою.
Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.
ОСОБА_5 затримано 03.12.2017 року о 09 годині, судове засідання відбувається 04.12.2017 року о 13 годині, проте як підтверджено прокурором, слідчим, до теперішнього часу, ОСОБА_5 не вручено повідомлення про підозру, що суперечить вимогам ст. 278 КПК України.

Шляхом візуального огляду в судовому засіданні, слідчим суддею встановлено, що затриманий 03.12.2017 року о 09 годині ОСОБА_5 в судовому засіданні присутній разом з представниками правоохоронних органів, а тому є всі підстави вважати, що останній всупереч вимогам ст. 278 КПК України, до теперішнього часу, не звільнений.

З ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України вбачається, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно ст.ст. 5 і 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, жодна особа не може бути позбавлена свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом та судовим органом, створеним відповідно до закону.
У рішенні ЄСПЛ Нечипорук і Йонкало проти України, Суд повторює, що негайний судовий контроль є вагомим аспектом гарантії, закріпленої в пункті 3 статті 5, яка покликана зводити до мінімуму ризик свавілля і забезпечувати верховенство права один з основоположних принципів демократичного суспільства (див. рішення від 29 листопада 1988 р. у справі Броган та інші проти Сполученого Королівства (Brogan and Others v. the United Kingdom), п. 58, Series А., № 145-B). Хоча негайність має оцінюватися в кожній справі залежно від її особливостей (див., серед інших джерел, рішення у справі Акіліна проти Мальти (Aquilina v. Malta) [ВП], заява № 25642/94, п. 48, ECHR 1999-III), вимогу про суворі часові рамки, закріплену пунктом 3 статті 5 Конвенції, не можна тлумачити надто гнучко, оскільки таке тлумачення серйозно послабило б процесуальну гарантію на шкоду особі і загрожувало б підірвати саму суть права, передбаченого цим положенням (див. рішення у справі МакКей проти Сполученого Королівства (McKay v. the United Kingdom) [ВП], заява № 543/03, п. 33, ECHR 2006-X).
Відповідно ч. 1 ст. 276 КК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
За вимогами ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру, окрім іншого, повинно містити зміст підозри та стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.
У відповідності до ч. 2, 3 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.
У судовому засіданні слідчим суддею було об`єктивно встановлено, що ОСОБА_5 протягом 24 годин з моменту затримання, не було вручено повідомлення про підозру за ч. 1 ст. 121 КК України.
Згідно ч. 5 ст. 206 КПК України, незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе обставин визначених п.п. 1-3 даної частини статті.
У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст. 26 КПК України вбачається, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Із поданих слідчому судді матеріалів об`єктивно не вбачається факту вручення особі належного повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.
Беручи до уваги зазначені вище обставини у їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що дане скарга захисника підлягає задоволенню, але з підстав порушення ч. 2 ст. 278 КПК України, а саме: письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. Відповідно до ч. 3 ст. 278 КПК України у разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню, проте всупереч вимогам КПК України ОСОБА_5 протягом 24 годин з моменту затримання не вручено письмове повідомлено про підозру, та не звільнено останнього.
Керуючись ст.ст. 1-2, 7-29, 206, 208, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в :
Скаргу - задовольнити.
Зобов`язати уповноважену особу Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області звільнити затриманого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позбавленого свободи через відсутність правових підстав для його подальшого затримання.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, заперечення проти можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1