Номер провадження: 11-кп/785/737/17
Номер справи місцевого суду: 499/127/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.12.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого: судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

потерпілої: ОСОБА_7 ,

обвинуваченого: ОСОБА_8 ,

захисника: адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000381 від 30.09.2015 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 на вирок Іванівського районного суду Одеської області від 06.04.2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Червонознам`янка (с. Знам`янка) Іванівського району Одеської області, не одружений, з середньою-технічною освітою, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнаний винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та йому призначене покарання у виді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі; строк відбуття покарання відраховано з моменту фактичного затримання; вирішено питання щодо долі речових доказів,-

встановив

Відповідно до вироку суду ОСОБА_8 засуджений за вчинення злочину, який було вчинено за наступних обставин:

29.09.2015 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин, точний час судом не встановлено, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 почали розпивати алкогольні напої у розмірі трьох пляшок горілки в барі «Радуга», що розташований за адресою вул. Магістральна, с. Червонознам`янка (с.Знам`янка) Іванівського району Одеської області. Під час розпивання алкогольних поїв, приблизно о 23 годині 30 хвилин, ОСОБА_11 покинув бар, оскільки був в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_8 та ОСОБА_10 залишилися вдвох, на приблизно через 30 хвилин, точний час судом не встановлено, також покинули даний заклад та направилися по домівках в сторону с. Червонознам`янка.

При цьому ОСОБА_10 попрямувала додому першою, а обвинувачений ОСОБА_8 залишився на порозі бару, щоб покурити цигарку. Приблизно через 10 хвилин на його мобільний телефон надійшов дзвінок від ОСОБА_10 , в ході розмови з якою, вона попрохала його наздогнати її, та повідомила ОСОБА_8 , що вона знаходиться на польовій дорозі, яка веде з бару до села.

ОСОБА_8 , приблизно через 10 хвилин, точний час судом не встановлено, наздогнав ОСОБА_10 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння та почала до нього залицятися, прагнучи статевих стосунків. Обвинувачений ОСОБА_8 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, впав на землю, в цей час ОСОБА_10 сіла на нього зверху, почала його цілувати та вкусила ОСОБА_8 за нижню губу, після чого ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_10 по обличчю долонею руки та скинувши її з себе, піднявся з землі. Проте, після нанесених ударів, ОСОБА_10 продовжила затицятися до ОСОБА_8 , намагаючись роздягнути його та роздягалася сама, якого в цей час знудило.

Не бажаючи далі спілкуватися з ОСОБА_10 , ОСОБА_8 30.09.2015 року, в період з 01 години по 02 годину, більш точний час встановити не можливо, знаходячись на польовій місцевості неподалік від бару «Радуга» в с. Червонознам`янка (с.Знам`янка) ОСОБА_8 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин зі своєю знайомою ОСОБА_10 , маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості останній, наніс ОСОБА_10 множинні удари в область голови та обличчя не менше 14 ударів, внаслідок чого спричинив їй тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок чого настала смерть потерпілої ОСОБА_10 .

Згідно висновку експерта № 71 від 30.09.2015 року, причиною смерті ОСОБА_10 1995 року народження є: закрита черепно-мозкова травма (сукупність ушкоджень, спричинених в область голови), у вигляді масивних крововиливів під оболонку головного мозку, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпечних для життя та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілої.

На вказаний вирок суду першої інстанції обвинуваченим ОСОБА_8 була подана апеляційна скарга, в якій він зазначив, що вважає вирок відносно нього таким, який не ґрунтується на доказах досліджених судом у даній справі.

На обґрунтування своїх доводів обвинувачений вказав, що місцевим судом не встановлений достовірний зв`язок між нанесеними ним потерпілій двох ударів в область обличчя з її смертю.

Також вважає, що суд не в повній мірі взяв до уваги та не у повному обсязі розглянув усі необхідні докази по даній справі та зробив висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи.

Просить перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст.125 КК України та застосувати до нього міру покарання у вигляді штрафу.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокатом ОСОБА_9 також була подана апеляційна скарга, в якій захисник, не погоджуючись з вироком та посилаючись на його невідповідність фактичним обставинам справи, ставить питання щодо перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 з ч.2 ст. 121 на ч. ст. 125 КК України, мотивуючи наступним:

-судом достовірно не встановлено причинний зв`язок між нанесеними ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_10 двох ударів в область обличчя та смертю потерпілої, яка настала за висновком судово-медичного експерта внаслідок спричинення останній 32 пошкоджень, з яких 14 призвело до тяжких наслідків;

-судом не усунено протиріччя відомостей щодо смерті потерпілої, які викладені у висновку експерта №71 від 28.10.2015 року, які не узгоджуються з показами даними експертом ОСОБА_12 в судовому засіданні;

-під час досудового розслідування була проведена експертиза речових доказів (речей потерпілої), однак зі всіх речей, було досліджено лише взуття останньої, що є неприпустимо. Також під час досудового розслідування органами досудового розслідування були втрачені речові докази - кросівки;

-в журналі судового засідання від 25.01.2017 року вказано, що приєднаний лист слідчого відділу щодо речових доказів, однак сам лист в матеріалах провадження відсутній;

-місцевим судом не усунуто розбіжностей щодо перевірки дзвінків на телефонний номер потерпілої ОСОБА_10 в період з 23.00 години 29.09.2015 року по 04.00 годину 30.09.2017 року.

На підставі цього, захисник обвинуваченого просить відновити судове слідство та додатково повторно дослідити докази та усунути розбіжності, які місцевим не усунуті.

Просить вирок районного суду змінити, перекваліфікувавши дії вчинені обвинуваченим ОСОБА_8 з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 с. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу.

У доповненнях до апеляційної скарги захисник посилається на необхідність проведення допиту експерта ОСОБА_13 та слідчого ОСОБА_14 , витребування інформації щодо проведення службового розслідування по втраті речового доказу - кросівок ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги та просили вирок суду змінити та призначити покарання відповідно до санкції ст.. 125 КК України; прокурора та потерпілої, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг; провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції; частково дослідивши заявлені стороною захисту докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого та його захисника підлягає задоволенню частково, з наступних підстав:
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи вирок суду на відповідність його вимогам закону та в межах поданих учасниками кримінального провадження апеляційних скарг, апеляційний суд прийшов до висновку про його законність та обґрунтованість.

Будучи допитаним в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_8 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, яке інкримінується йому органами досудового слідства визнав та пояснив, що дійсно, в день, час та в місці, яке вказано в обвинувальному акті, у нього з ОСОБА_10 виник конфлікт, в ході якого він наніс останній один удар долонею по обличчю. В область носу, а другий удар - кулаком правої руки в область голови вище лівого вуха і від цих ударів не могла наступити смерть потерпілої ОСОБА_10 .

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 визнав, що під час конфлікту ОСОБА_10 вкусила його за губу і він за це двічі вдарив її кулаком в область обличчя, але більшу ударів не наносив і не вбивав. Також підтвердив, що розбив мобільний телефон брата, так як загубив свій телефон і дзвонив на нього, але той не відповів.

Незважаючи на заперечення обвинуваченим ОСОБА_8 своєї участі у скоєнні кримінальних правопорушень, апеляційний суд вважає, що його провина повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції і це підтверджується наступними доказами.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду показала, що загибла ОСОБА_10 була її дочкою і в неї з обвинуваченим ОСОБА_8 були інтимні стосунки. Але її цивільний чоловік ОСОБА_11 про це не знав.

З оскаржуваного вироку, технічного запису судового засідання районного суду вбачається, що свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 показали суду, що вони не були безпосередніми свідками нанесення обвинуваченим ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , однак засвідчили, що 30.09.2015 року, ОСОБА_8 прийшов до них в с. Червонознам`янку /с. Знам`янка/ Іванівського району Одеської області в стані алкогольного сп`яніння. При цьому він був знервований, плакав, кинув об землю мобільний телефон. Також обвинувачений ОСОБА_8 намагався ввести свідків в обману та казав, що йде додому в с. Знам`янка по автодорозі Київ-Одеса, а пішов по польовій дорозі. Також свідок ОСОБА_15 пояснив суду, що обвинувачений ОСОБА_8 казав, що потерпіла ОСОБА_10 пішла із свідком ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що в ту ніч його брат - обвинувачений ОСОБА_8 , дзвонив йому з мобільного телефону та просив забрати з автодороги Одеса-Київ, так як він був в стані алкогольного сп`яніння і йому було важки йти. При цьому з слів обвинуваченого він узнав, що той вживав алкогольні напої з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Зранку обвинувачений ОСОБА_8 пішов на роботу, а коли повернувся то повідомив, що ОСОБА_10 зникла, а пізніше ОСОБА_11 знайшов її вбиту.

Свідок ОСОБА_11 показав суду, дійсно. 29.09.2015 року, приблизно о 22 годині, в с. с. Червонознам`янка /с. Знам`янка/ Іванівського району Одеської області, він зустрів свою співмешканку ОСОБА_10 разом з ОСОБА_8 , після чого вони разом пішли в бар, де стали вживати алкогольні напої. Всього вони випили три пляшки горілки, після чого він нічого не пам`ятає, так як був в стані сильного алкогольного сп`яніння. Зранку він прокинувся вдома та помітив, що ОСОБА_10 вдома немає. Він дзвонив на її мобільний телефон, однак він був вимкнений. На протязі дня обвинувачений ОСОБА_8 декілька разів дзвонив йому та питав чи є дома ОСОБА_10 і він відповів, що її дома немає. Приблизно в обід, коли він йшов по ґрунтовій дорозу до автодороги Одеса-Київ, щоб їхати на роботу, то побачив ОСОБА_10 , яка лежала на землі. Після цього він подзвонив її матері, а потім вони викликали «Швидку допомогу» та поліцію.

Також свідок ОСОБА_11 відмітив, що він знайшов ОСОБА_10 саме на польовій дорозі, яка веде з бару «Радуга», де він, разом з ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_8 , вживали алкогольні напої, до с. Червонознам`янка /с. Знам`янка/.

Свідок ОСОБА_17 підтвердила суду, що дійсно, 29.09.2015 року, приблизно о 21 годині, в бар «Радуга», де вона працює барменом, зайшли обвинувачений ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . На протязі часу їх відпочинку в барі вони замовили три пляшки горілки та їжу. Приблизно о 00 годині 30.09.2015 року ОСОБА_11 покинув приміщення бару, так як був в стані сильного алкогольного сп`яніння. Пізніше, з інтервалом в 10 хвилин, бар покинули ОСОБА_10 та ОСОБА_8 . У ОСОБА_8 була при собі невелика пляшка води, яку він придбав в барі. При цьому свідок пояснила, що під час знаходження в барі, у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень не було.

Також провина обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується письмовими доказами, які були отримані під час досудового слідства на законних підставах та досліджені в судовому засіданні суду першої інстанції:

Протоколом огляду місця події від 30.09.2015 року, згідно якого було виявлено місце вчинення злочину і напів-оголений труп ОСОБА_10 з значними тілесними пошкодженнями в області обличчя та голови. Також були знайдені її особисті речі одягу, мобільний телефон, а крім того пляшка води, пачка з під цигарок та запальничка /т. 2 а.с. 2-21/.

За висновком експерта № 57 від 30.09.2015 року у обвинуваченого ОСОБА_8 виявлено тілесне ушкодження у виді садна верхньої губи округлої форми, яке могло утворитися від дії тупого предмету, чим міг бути край зубів людини при укусі /т. 2 а.с.73-74/.

На думку апеляційного суду виявлення у обвинуваченого ОСОБА_8 даного тілесного ушкодження підтверджує його пояснення з приводу поведінки ОСОБА_10 відносно нього та мотивів нанесення ним їй тілесних ушкоджень.

Висновком експерта 3 71 від 28.10.2015 року підтверджується те, що смерть ОСОБА_10 знаходиться в прямому причинному зв`язку з тілесними ушкодження і настала від закритої черепно-мозкової травми /сукупності ушкоджень, спричинених в область голови/ у вигляді масивного наростаючого крововиливу під оболонки мозку, що зумовило набряк, здавлення мозку і припинення функцій центральної нервової системи.

Зазначені тілесні ушкодження утворилися від дії тупого предмету / тупих предметів / з обмеженою контактуючою поверхнею з місці прикладання травмуючої сили, в результаті множинних ударів / діянь /, а садна обличчя і шиї - від ударів в області голови і шиї, з ковзанням по поверхні шкіри.

Давність утворення тілесних ушкоджень складає перші декілька годин до моменту смерті в може відповідати зазначеному терміну встановленому у судовому засіданні, а саме близько 01-02 години ночі 30.09.2015 року / 81-85/.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_13 показав суду. що тілесні ушкодження були спричинені ОСОБА_10 протягом короткого часу і вірогідно кулаком руки нападаючого, проте при цьому не особливо, щоб на руках нападаючого залишились ушкодження. Факт відсутності на тілі потерпілої слідів захисту може свідчити про те, що перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння потерпіла могла неадекватно реагувати на обставини конфлікту. Крім того експерт підтвердив дуже високу вірогідність отримання ОСОБА_8 тілесних ушкоджень на ніжній кінцівці внаслідок боротьби.

Відеозаписом з камер спостереження з бару «Радуга» підтверджується факт знаходження в ньому з 20 годин 20 хвилин 29.09.2015 року обвинуваченого ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та вживання ними на протязі довгого часу алкогольних напоїв. При цьому камери спостереження зафіксували, що о 23 годині 37 хвилин ОСОБА_11 вийшов з бару і назад після цього не повертався. Приблизно о 23 годині 52 хвилини ОСОБА_8 та ОСОБА_10 повернулись в бар, купили пляшку води, яка потім була знайдена на місці злочину, а через декілька хвилин покинули приміщення бару. При цьому з відеозапису з камер спостереження видно, що при виході з бару ОСОБА_10 тілесних пошкоджень не мала / т. 2 а.с. 100 /.

Висновком експерта № 1116 підтверджується те, що на рослинах та фрагментах рослин, вилучених в ході огляду місця події, мається кров людини і її походження не виключається від ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , але виключається від ОСОБА_11 .

Висновком експерта № 610 від 06.10.2015 року встановлено, що на передній поверхні светра, який належить ОСОБА_8 , на задній поверхні манжета правого рукава і на передній поверхні манжета правого рукава і на передній поверхні манжета лівого рукава светра виявлені плями, схожі на кров, що підтверджує нанесення ним ударів правою рукою в ліву частину обличчя ОСОБА_10 , а також на кросівках, яка належить ОСОБА_8 , виявлені плями, схожі на кров, які могли утворитись від падіння частинок крові, що підтверджує знаходження ОСОБА_10 та ОСОБА_8 у вертикальному положення, обличчям один до одного, під час нанесення ударів.

Висновком експерта № 757 від 02.11.2015 року встановлено, що на светрі обвинуваченого ОСОБА_8 виявлено кров, яка належить особі жіночої генетичної статі, що підтверджує факт нанесення обвинуваченим ОСОБА_18 тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , так як з іншими особами жіночої статі, в ніч скоєння злочину він не контактував.

Допитаний в якості свідка слідчий СВ Іванівського ВП ОСОБА_14 показав суду, що під час досудового слідства обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав свою провину у скоєнні злочину відносно ОСОБА_19 і підтвердив свої пояснення на слідчому експерименті.

На перевірку доводів апеляційної скарги,за клопотанням прокурора апеляційним судом було досліджено протокол проведення слідчого експерименту від 03.10.2015 року, який було проведено за участю обвинуваченого ОСОБА_8 на місці скоєння злочину, під час якого він добровільно дав пояснення по факту конфлікту, який виник у нього 30.09.2015 року з ОСОБА_10 і під час якого він наніс їй удар кулаком в область обличчя від чого у неї з носа пішла кров, а після другого удару вона впала на землю та почала хрипіти / т. 3 а.с. 215-220 /.

Апеляційний суд вважає, що даний протокол необхідно вважати доказом по справі, так як слідчий експеримент проведено на законних підставах, за участю захисника обвинуваченого і під час якого ОСОБА_8 добровільно надав пояснення з приводу обставин скоєння ним злочину, що також не заперечується самим обвинуваченим.

Разом з тим, наведені обставини спростовують доводи обвинуваченого щодо спричинення останнім лише декількох незначних ударів, оскільки настання наслідків вчиненого - смерті потерпілої, фактично вказує на нанесення їй значної кількості ударів, в тому числі і можливість перебування останньої у несвідомому стані під час їх спричинення, на що також вказують свідчення експерта, який зазначив, що відсутність на тілі потерпілої слідів захисту свідчить про можливе перебування останньої у цьому стані.

Надання обвинуваченим таких показів та визнання останнім лише нанесення декількох незначної сили ударів потерпілій, апеляційний суд розцінює як спосіб самозахисту з метою уникнення відповідальності.

Більш того, доводи сторони захисту про можливість спричинення цих тілесних ушкоджень співмешканцем потерпілої - ОСОБА_11 спростовуються відсутністю на місці злочину слідів, які вказували на його перебування у даному місці, перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, що слугувало необхідності повернення останнім додому та наданими матір`ю померлої - потерпілої ОСОБА_7 показами, яка вказала на необізнаність останнього щодо інтимних стосунків її доньки з обвинуваченим, що виключає мотив вчинення останнім злочину відносно потерпілої.

Однак апеляційний суд вважає, що з мотивувальної частини вироку підлягає виключенню посилання суду першої інстанції на такий доказ провини обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні злочину, як лист слідчого СВ Іванівського ВП ОСОБА_14 на ім`я судді Іванівського районного суду з аналізом списку наданого від оператора телекомунікаційної мережі ПАТ «МТС» та ПАТ «Київстар» з мобільних телефонів які належать ОСОБА_15 / т. 3 а.с. 148-151 /.

За поясненнями слідчого ОСОБА_14 даний лист було направлено їм на прохання районного суду, а з огляду на те, що він не є документом, отриманим саме з телекомунікаційної мережі ПАТ «МТС» та ПАТ «Київстар», а лише листом самого слідчого, то не може мати статусу письмового доказу і отриманий з порушенням норм КПК України.

При цьому апеляційний суд вважає за необхідним доповнити мотивувальну частину вироку посиланням як на доказ винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 на протокол слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_8 від 03.10.2015 року, який був наданий прокурором на підтвердження вини обвинуваченого.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, який фактично частково визнав факт застосування відносно ОСОБА_10 насилля, врахувавши надані районному суду показання свідків, висновків судово-медичних експертиз та інших доказів, оцінивши їх в сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про те, що виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження були спричинені саме в результаті вчинення на неї обвинуваченим ОСОБА_8 насильницьких дій.
Приходячи до такого висновку, апеляційний суд приймає до уваги викладені у висновках судово-медичної експертиз дані щодо нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень саме кулаком.
З урахуванням часу скоєння злочину, встановленого часу смерті ОСОБА_10 , неможливості отримання нею тілесних ушкоджень інакше як при нанесенні ударів кулаком, відсутності у суду свідчень про можливе нанесення їх ОСОБА_10 іншою особою, в тому числі можливо і ОСОБА_11 , як на тому наполягає сторона захисту, а не обвинуваченим ОСОБА_8 апеляційний суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні злочину, який йому інкримінується, знайшла своє підтвердження повністю.
За таких обставин, апеляційний суд прийшов до висновку про необґрунтованість доводів обвинуваченого та його захисника щодо невідповідності та неправильності висновку судово-медичного експерта в частині встановлення кількості, локалізації та механізму отримання зазначених тілесних ушкоджень та його ступеню тяжкості та вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані районним судом якумисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя чи здоров`я потерпілої в момент їх заподіяння, що спричинило смерть потерпілої , тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_8 і чи повинен він її відбувати, суд першої інстанції, як зазначено у вироку, врахував відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, позитивну характеристику за місцем мешкання та роботи на обвинуваченого та прийшов до висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Вивчивши характеризуючі особу обвинуваченого дані, апеляційний суд вважає, що покарання, яке призначено обвинуваченому, визначено в межах, установлених у санкції статті Особливої статті цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений ним злочин, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину і обставин його вчинення та приходить до висновку що за своїм видом та розміром призначене покарання є відповідним та достатнім для запобігання вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 нових злочинів.

При цьому апеляційний суд виходить з того, що обвинувачений є особою, яка раніше не судима, фактично частково визнав свою вину, а також те, що він скоїв злочин в стані алкогольного сп`яніння.

Переглядаючи вирок в межах поданих апеляцій, колегія суддів прийшла до висновку, що постановлений по справі вирок відносно ОСОБА_8 в частині доведеності вини обвинуваченого є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни за результатами апеляційного розгляду не встановлено, в зв`язку з чим підстав для повного задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника - не находить.

При цьому апеляційний суд вважає за необхідне виключити з вироку суду посилання як на доказ, на інформацію надану слідчим відділом Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області щодо телефонних з`єднань ОСОБА_8 , ОСОБА_15 та ОСОБА_20 та доповнити мотивувальну частину вироку посиланням як на доказ винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 на протокол слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_8 від 03.10.2015 року, а в решті залишенню вироку без зміни.

Крім того, відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України апеляційний суд вважає за необхідним зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання час його перебування під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду з розрахунку один день тримання під вартою з два дні позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 409, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

постановив
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Вирок Іванівського районного суду Одеської області від 06.04.2017 року відносно ОСОБА_8 , засудженого за ч.2 ст.121 КК України - змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду як на доказ на інформацію надану слідчим відділом Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області щодо телефонних з`єднань ОСОБА_8 , ОСОБА_15 та ОСОБА_20 .

Доповнити мотивувальну частину вироку посиланням як на доказ винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 на протокол слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_8 від 03.10.2015 року.

В решті вирок залишити без змін.

У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання час його перебування під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду в період з моменту затримання 30.09.2015 року по 02.10.2015 року та з 06.04.2017 року по 13.12.2017 року з розрахунку один день тримання під вартою з два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 . ОСОБА_21 .