Справа № 461/875/17
Провадження №1-кп/461/208/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.10.2017 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000362 від 24.01.2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Львова, українця, не працюючого, не одруженого, дітей на утриманні не має, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, зокрема востаннє вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 26.09.2014 року за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України

в с т а н о в и в:

24.01.2017 року, приблизно о 19 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи на вул. Весела, а саме неподалік будинку №15, що знаходиться у м.Львові, маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом розбиття вікна автомобіля «Порш Каєн», д.н.з. НОМЕР_1 , таємно викрав сумку чорного кольору із коричневими вставками марки «Дапер», вартістю 600,00 грн., в якій знаходились документи, а саме посвідчення охорони праці, видані на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у кількості 2 шт., акумуляторну батарею марки «Самсунг», які матеріальної цінності для потерпілого не становлять та пристрій для зарядки мобільного телефону марки «Ксіомі», сірого кольору, вартістю 600,00 грн., які належать ОСОБА_7 , чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1200,00 грн.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та пояснив, що 24.01.2017 року, приблизно о 19 год. 30 хв., перебуваючи на вул. Весела, а саме неподалік будинку №15, що знаходиться у м.Львові, шляхом розбиття вікна автомобіля «Порш Каєн», д.н.з. НОМЕР_1 , таємно викрав у потерпілого ОСОБА_7 сумку чорного кольору із коричневими вставками марки «Дапер», в якій знаходились документи, а саме посвідчення охорони праці, видані на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у кількості 2 шт., акумуляторну батарею марки «Самсунг» та пристрій для зарядки мобільного телефону марки «Ксіомі», сірого кольору. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України є правильною, оскільки останній вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 року) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 вищевказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст.12 КК України злочин, скоєний обвинуваченим ОСОБА_4 є злочином середньої тяжкості.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та відшкодування завданої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, раніше неодноразово судимий, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, не одружений, дітей на утриманні не має, не працює, а тому суд дійшов висновку, що достатнім покаранням обвинуваченому буде штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні обвинуваченому не обирався.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутній.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.

Після набрання вироком законної сили речові докази у справі, а саме: сумку чорного кольору із коричневими вставками, розміром приблизно 30 см, на 25 см з чорним матерчистим ремінцем, у якій знаходиться: павербанк із кабелем сірого кольору, акумуляторна батарея марки «Самсунг», яка знаходиться в пластиковій коробці білого кольору повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1