Справа № 405/1775/18

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" квітня 2018 р. м. Кропивницький
В обґрунтування скарги зазначив, що 14.03.2018 року під час відвідування прокуратури Кіровоградської області, йому надали постанову про закриття кримінального провадження від 21.02.2018 року, за фактом зловживання службовим становищем прокурором ОСОБА_6 , слідчим ОСОБА_7 .
Вважає, що рішення слідчого прийняте передчасно, без всебічного та повного з`ясування обставин, оскільки його не допитано як потерпілого, чим обмежені його права.
Крім того зазначає, що слідчим не проведено жодної слідчої дії для перевірки його заяви про злочин.
Просить скасувати постанову слідчого та направити матеріали для провадження досудового розслідування.
Під час розгляду скарги ОСОБА_3 її підтримав, зазначив, що діями прокурора та слідчого йому заподіяна майнова та шкода здоров`ю, а тому його повинно бути допитано як потерпілого.
Прокурор та слідчий заперечили проти задоволення скарги, зазначили, що у кримінальному провадженні є не скасована постанова про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, слідчий намагався допитати його як свідка у кримінальному провадженні по обставинам поданої заяви про злочин, про те останній категорично відмовляється від проведення допиту. Крім того зазначили про слідчі дії, які проведені та на підставі яких прийняте рішення про закриття кримінального провадження.
Заслухавши учасників розгляду, дослідивши матеріали скарги та вивчивши в нарадчій кімнаті матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Дану скаргу подано належною особою, та у строки, передбачені КПК України.
При цьому, оцінюючи на предмет законності вказану постанову, слідчий суддя враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалков та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстронним і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертів. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантії забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Разом з тим, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. За змістом ч. 1 ст. 92 КПК України доказування обставин, передбачених ч. 1 ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора.

Встановлено, що ОСОБА_3 04.04.2017 року звернувся до прокурора Кіровоградської області із заявою про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 364, 367 КК України, слідчим ОСОБА_7 та процесуальним прокурором ОСОБА_6 , які формально та поверхнево провели досудове розслідування кримінального провадження за фактом шахрайства та погрози вбивством та закрили його. Разом з тим, рішення слідчого про закриття кримінального провадження скасоване, а тому вважає, що своїми діями службові особи правоохоронних органів вчинили злочин.

Дана заява внесена до ЄРДР 19.04.2017 року на підставі ухвали суду, якою задоволена скарга ОСОБА_3 та зобов`язано до внесення даних відповідно до заяви від 04.04.2017 року.

Під час досудового розслідування заяви ОСОБА_3 , допитані як свідки прокурор ОСОБА_6 , який надав копію постанови про закриття кримінального провадження від 15.11.2016 року, слідча ОСОБА_7 та після відмови ОСОБА_3 від допиту як свідка, 28.06.2017 року кримінальне провадження закрито.

Вказане рішення слідчого від 28.06.2017 року за скаргою ОСОБА_3 скасоване, оскільки під час досудового розслідування не допитано заявника та не проаналізовані показання слідчого та прокурора.

Крім того, під час роз`яснення рішення від 28.06.2017 року, зазначено про необхідні та достатні слідчі дії, а саме долучити ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда про скасування рішення слідчого від 15 листопада 2016 року, допитати заявника ОСОБА_3 , по відомим йому обставинам вчинення злочину, встановити про стадію досудового розслідування кримінального провадження № 0009371, хто здійснює його розслідування, процесуальний нагляд, за необхідності провести допит таких осіб, виконати у разі необхідності інші слідчо-розшукові дії.

Встановлено, що 21.02.2018 року з 11-15 до 11-45 години, слідчий в присутності процесуального прокурора, намагався допитати в якості свідка ОСОБА_3 , про те останній відмовився від допиту, про що зазначено у протоколі допиту та не заперечується заявником у судовому засіданні, про те саме через те, що останній вважає себе потерпіли.

Разом з тим, матеріали кримінального провадження містять не скасовану постанову слідчого від 19.04.2017 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Під час розгляду даної скарги, заявник ОСОБА_3 зазначав про те, що неправомірними діями прокурора та слідчого йому завдана майнова шкода, оскільки його незаконно позбавили права власності на майно, та завдали шкоду здоров`ю, оскільки від їх дій він протягом року лікувався.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що у своїй заяві про злочин від 04.04.2017 року ОСОБА_3 не зазначав, що прокурор та слідчий причетні до заволодіння його майном, а тому на думку слідчого судді на момент прийняття рішення слідчим про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, орган досудового розслідування не мав у розпорядженні даних, що діями прокурора чи слідчого заподіяна майнова, фізична чи моральна шкоди. Крім того, про лікування ОСОБА_3 протягом року останній зазначив у даному судовому засіданні, що крім іншого не свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку із незаконними діями прокурора і слідчого, які на думку ОСОБА_3 мали місце до 15.11.2016 року.

Щодо доводів заявника та наданих доказів, що 22.02.2018 року він повторно звернувся із заявою про визнання його потерпілим та оголошення про підозру прокурору ОСОБА_6 та слідчому ОСОБА_8 (а.с.18), слідчий суддя зазначає, що його скарга на бездіяльність слідчого відхилена (а.с.15-17), оскільки 21.02.2018 року кримінальне провадження закрито.

Вказане свідчить, що після закриття кримінального провадження слідчий не мав право відповідно до ст. 55, 56, 220, 276 КПК України приймати будь які процесуальні рішення, оскільки такі приймаються за приписами зазначених статей виключно під час проведення досудового розслідування, а тому повідомлення слідчого ОСОБА_9 від 22.03.2018 року (а.с. 14), не свідчить про його бездіяльність чи порушення порядку його розгляду.

Крім того, під час досудового розслідування слідчим виконані вказівки слідчого судді, які були підставою для скасування попереднього рішення про закриття кримінального провадження, а саме допитана слідча ОСОБА_7 , прокурор ОСОБА_6 , слідчий ОСОБА_10 , який здійснював досудове розслідування кримінального провадження № 0009371 та яке 20.02.2018 року закрите, про що залучена копія рішення, як і рішення слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.02.2017 року.

Під час проведення зазначених вище слідчих дій, слідчий встановив обставини, які виклав у рішенні про закриття кримінального провадження, яке на даний час є предметом судового контролю, та які після вивчення матеріалів кримінального провадження відповідають залученим матеріалам, проведеним допитам.

На думку слідчого судді у даному кримінальному провадженні із урахуванням позиції ОСОБА_3 , який відмовився від допиту як свідка про обставини вчинення на його думку злочину прокурором ОСОБА_6 та слідчим ОСОБА_7 , із урахуванням доводів викладених у заяві від 04.04.2017 року, яка була предметом перевірки в ході досудового розслідування, не знайшла свого підтвердження та спростована здобутими доказами, слідчий прийшов до правомірного рішення про закриття кримінального провадження № 000095 від 19.04.2017 року, а тому відсутні підстави для його скасування.

Аналіз положень КПК дає підстави для висновку, що скасуванню підлягають лише постанови, які не вмотивовані належним чином.

Оскільки оскаржувана постанова від 21.02.2018 року обґрунтована належним чином, тобто винесена з дотриманням вимог КПК України, а тому, в задоволенні скарги необхідно відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.303-307, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_5 від 21.02.2018 року про закриття кримінального провадження № 000095 від 19.04.2017 року залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ленінського
районного суду м. Кіровограда ОСОБА_11