АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/367/17 Справа № 698/1024/14-к Категорія: ч.1 ст. 164 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції:

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 17 лютого 2016 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , фактично проживаючого - АДРЕСА_2 , зареєстрованого в АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, непрацюючого, проживаючого в громадянському шлюбі, в силу ст. 89 КК України несудимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, та призначено йому покарання за ч.1 ст. 164 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Початок строку відбуття призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 визначено обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не обирався ,-

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він згідно виконавчого листа № 2-3052/2009 року від 21.08.2009 року, виданого на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, повинен сплачувати аліменти на користь ОСОБА_9 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 09.02.2009 року, до досягнення дитиною повноліття. Але ОСОБА_7 , який є фізично здоровим та має можливість виконувати рішення суду, не працює, на обліку як безробітний не перебуває, разом з тим отримуючи дохід з інших джерел, аліменти не виплачує, участі у вихованні дитини не приймає.

Він неодноразово викликався до державного виконавця та 11.02.2014 року був попереджений про необхідність виплачувати аліменти, та про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від їх сплати, але заборгованість по аліментах до теперішнього часу не погасив. Таким чином ОСОБА_7 , злісно ухиляється від сплати аліментів, у зв`язку з чим в період з серпня 2011 року по 01.08.2014 року допустив заборгованість з виплати аліментів на загальну суму 21317,71 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 , мав реальну можливість виконувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, однак маючи умисел на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання дитини, добровільно рішення суду не виконував та ухилився від сплати аліментів.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про зміну цього вироку в частині призначеного йому покарання в бік пом`якшення. Вказує, що призначаючи покарання, суд першої інстанції не врахував обставини, які пом`якшують його вину, а саме те, що він в умовах безробіття не може працевлаштуватися, існує за рахунок тимчасових заробітків, створив нову сім`ю, де має на своєму утриманні малолітнього сина, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також хвору матір, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування вироку через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості з наступним постановленням нового вироку, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.164 КК України у виді 2 років обмеження волі.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 20 квітня 2016 року вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 17 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 змінено в частині призначеного йому покарання, пом`якшено його із одного року обмеження волі до громадських робіт на строк сто двадцять годин.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 березня 2017 року, ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 20 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Скасовуючи ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 20 квітня 2016 року, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ керувалася тим, що пом`якшуючи ОСОБА_7 призначене покарання до 120 годин громадських робіт, суд апеляційної інстанції врахував ті ж дані, що й суд першої інстанції. Крім того, суд апеляційної інстанції не зазначив, на чому ґрунтуються його висновки про застосування засудженим реальних мір до працевлаштування та наявність у нього утриманців.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану обвинуваченим апеляційну скаргу та просили її задовольнити, заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора; думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав подану прокурорам апеляцію та просив її задовольнити, заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Висновок районного суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, підтверджений зібраними по справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку, та ніким не оспорюється.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочину обвинуваченим.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції повністю враховано вимоги ст.ст. 50, 65,66,67 КК України.

Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти життя та здоров`я потерпілої у даній справі, судимість погашена, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Таким чином, з врахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , думки потерпілої, яка наполягала на суворому покаранні обвинуваченого, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, передбачена ст. 50 КК України, може бути досягнута виключно при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі в межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 164 КК України, а тому вирок суду є законним і обґрунтованим, а доводи, наведені в апеляціях прокурора щодо м`якості призначеного покарання та обвинуваченого ОСОБА_7 щодо суворості покарання, є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Крім того, на думку колегії суддів, судом першої інстанції вірно враховано те, що наявність у ОСОБА_7 сина та хворої матері не звільняє його від обов`язку сплачувати аліменти, призначені за рішенням суду. Жодних дій, спрямованих на вирішення в порядку , передбаченому чинним законодавством ситуації щодо зменшення розміру аліментів останній тривалий час не вживав, а лише свідомо не сплачував аліменти, доньку не відвідував, подарунків не робив, жодної участі у вихованні дитини не приймав, що також вказує на спрямованість умислу не приймати жодної участі в утриманні своєї доньки та надуманість приводу для відмови від утримання дитини.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що значний строк злісного ухилення від сплати аліментів та розмір боргу свідчить, що обвинувачений, будучи працездатною особою, не працював і не намагався працевлаштуватися на протязі тривалого терміну, не намагався відшукати шляхи погашення заборгованості по аліментах.

Колегія суддів враховує позицію потерпілої ОСОБА_9 , яка надіслала до апеляційного суду заяву від 14.09.2017 року, відповідно до якої подану прокурором апеляційну скаргу вона підтримала, просила слухати справу без її участі.

Також посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що він відповідно до довідки №29 від 04.07.2017 року працевлаштований в Фермерському господарстві «Агро-Вікторія Катеринопіль» з 01.07.2017 року та відповідно виплачує аліменти, при цьому погашається і заборгованість по сплаті аліментів ( даних про сплату заборгованості обвинувачений апеляційному суду не надав), не звільняє його від відповідальності за ч.1 ст. 164 КК України, та не є підставою для пом`якшення йому покарання.

Враховуючи наведене вище, вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 17 лютого 2016 року є законним та обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 17 лютого 2016 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Черкаської області може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі трьох місяців.

Головуючий :

Судді :