АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0014158 по обвинуваченню ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року, з підготовчого судового засідання, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_10 обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0014158 по обвинуваченню ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Повертаючи кримінальне провадження прокурору, своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в ньому містяться відомості про фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, однак відсутнє формулювання обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , кожному окремо, і від якого вони будуть захищатись у суді, так як в обвинувальному акті _______________________________________________________________________
Справа №11-кп/796/364/2018 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_11
Категорія: ч. 2 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_1
розділи фактичні обставини та формулювання обвинувачення містять ідентичну інформацію, хоча мають різний правовий характер.
Тому, формулюючи обвинувачення, прокурор зобов`язаний був сформулювати твердження про вчинення злочину (кримінального правопорушення) ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , кожним окремо, тобто зазначити подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб) та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, а також винуватість ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , кожного окремо у вчиненні даного кримінального правопорушення, форму вини, мотив та мету вчинення, проте вказаних вимог закону орган досудового розслідування не виконав.
Крім того, формулювання обвинувачення за ч. 2 ст. 121 КК України, де ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , кожний окремо, обвинувачуються в спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, вчиненого групою осіб, має бути конкретним, з визначенням часу, місяця, способу, мотивів, форми вини та інше, спрямованості умислу обвинувачених при вчиненні інкримінованих їм дій, з визначенням конкретної ролі кожного з групи осіб, із зазначенням його конкретних дій. Однак з обвинувального акту вбачається, що сторона обвинувачення вказала лише потерпілого внаслідок події, яка мала місце 11.10.2016 року о 03 год. та зазначила ушкодження, які зазнав потерпілий.
І за наявності таких недоліків обвинувального акта суд визнав неможливим призначення судового розгляду та прийняв рішення про його повернення прокурору.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, винесеною з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що на виконання вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, прокурором викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення у повному обсязі, тобто сформульовано обвинувачення відносно кожного обвинуваченого окремо, що ніяким чином не перешкоджає можливості захищатись в суді обвинуваченим від пред`явленого обвинувачення.

Крім того, твердження суду щодо ідентичності викладених фактичних обставин та формулювання обвинувачення є хибними, оскільки прокурором викладено фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення у відповідності до положень ст. 291 КПК України.
Зокрема, у формулюванні обвинувачення чітко вказується на те, в чому конкретно обвинувачується кожна особа окремо з посиланнями на статті та частини статті КК України, а окрім того, у формулюванні обвинувачення (на відміну від викладу фактичних обставин кримінального правопорушення) також вказується, які саме тілесні ушкодження були нанесенні потерпілому. Тим самим, дане формулювання обвинувачення дає повну можливість стороні захисту розуміти в чому обвинувачуються ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , за яких обставин, наслідки кримінального правопорушення та конкретна кваліфікація злочину.
Окрім цього, висновки суду про те, що формулювання обвинувачення має бути конкретним, із зазначенням часу, місяця, способу, мотивів, форми вини та інше, спрямованості умислу обвинувачених при вчиненні інкримінованих їм дій, з визначенням конкретної ролі кожного з групи осіб, із зазначенням його конкретних дій, однак в обвинувальному акті зазначено лише потерпілого внаслідок події, яка мала місце 11.10.2016 року о 03 год. та ушкодження, які зазнав потерпілий, не узгоджуються між собою та суперечать один одному, оскільки, зазначаючи про відсутність в обвинувальному акті часу, місця, способу та інше, суд одночасно вказує про наявність таких даних в обвинувальному акті.

До того ж, в обвинувальному акті дані про час, місце, мотив, мету та інше вказано прокурором, як у викладі встановлених фактичних обставин вчинення злочину, так і у формулюванні обвинувачення, відносно кожного обвинуваченого окремо.
Таким чином, на думку прокурора, обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а під час досудового розслідування будь-яких порушень вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства, які унеможливили б призначення обвинувального акту до судового розгляду по суті, допущено не було.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, а також захисника ОСОБА_6 та обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , котрі заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора у провадженні підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право із стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Пунктами 1 9 частини 2 статті 291 КПК України визначено перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт. Зокрема, обвинувальний акт обов`язково повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як убачається з обвинувального акта відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , в ньому зазначені всі відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за формою та змістом повністю відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд в ухвалі зазначив, що орган досудового розслідування не сформулював обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а виклав його у формі фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, які прокурор вважає встановленими.

Проте, зазначений висновок суду суперечить змісту обвинувального акта, оскільки у зазначеному процесуальному документі стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , як вважає колегія суддів, викладено окремо щодо кожного з обвинувачених формулювання обвинувачення , яке, хоч в певній частині і співпадає з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, але це не давало суду першої інстанції підстав для висновку про те, що обвинувальний акт взагалі не містить формулювання обвинувачення і таким чином не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

При цьому фактично відсутність формулювання обвинувачення судом пов`язується з його неконкретністю, з огляду на вказівку суду про необхідність викладення формулювання обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 кожного окремо за ч. 2 ст. 121 КК України більш конкретно - із зазначенням часу, місця, способу, мотивів, форми вини та інше, спрямованості умислу обвинувачених при вчиненні інкримінованих їм дій, з визначенням конкретної ролі кожного з групи осіб, із зазначенням його конкретних дій.

Проте, під час перевірки можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, що є, в тому числі, завданням підготовчого судового засідання, правова оцінка відповідності, викладених в обвинувальному акті, встановлених обставин вчинення злочину повинна бути дана тільки відносно загальних критеріїв їх відповідності ознакам статті (частин статті) Кримінального кодексу України, кримінальна відповідальність за якою, на думку прокурора, повинна настати відносно кожного з обвинувачених.

А в даному випадку, на переконання колегії суддів, обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, містить формулювання обвинувачення, яке викладено відповідно до вимог законодавства, а суд, повертаючи обвинувальний акт прокурору фактично з вищевказаних підстав, вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні, та вдався до дослідження обставин кримінального провадження і надання оцінки діянню обвинувачених, що є неприпустимим на даній стадії судового розгляду.

Тому доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставності повернення обвинувального акта судом першої інстанції є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року про повернення прокурору обвинувального акта відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , як така, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, - скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року, якою повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_10 обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0014158 по обвинуваченню ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, - скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ __________________ ___________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3