Справа № 146/1202/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
а саме: 19.11.2009 Ананьївським районним судом Одеської області за ст. 289 ч. 2, ст. 15, ст. 289 ч. 2, ст. 69, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. На підставі ст. 75, 76, 104 КК України 2001 року від відбування покарання звільнено з випробовувальним строком 2 роки; 05.02.2014 Любашівським районним судом Одеської області за ст. 185 ч. 3 до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки. В силу ч. 1 ст. 71 КК України приєднано 1 місяць невідбутого покарання у виді позбавлення волі по вироку Ананьївського районного суду Одеської області від 19.11.2009 року і всього призначено 3 роки 1 місяць позбавлення волі. Звільнений 16.12.2016 з Одеської виправної колонії № 14 по відбуттю строку покарання,
до якого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою
увчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 296, ст. 395 КК України,-
5 грудня 2016 року постановою Малиновського районного суду м. Одеса згідно пункту «б» ст. 3, ст. ст. 5, 10 Закону України « Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» відносно ОСОБА_4 , встановлено адміністративний нагляд строком на 12 (дванадцять) місяців та застосовано ряд обмежень, зокрема, зобов`язано його постійно знаходитися щоденно з 22:00 до 05:00 години ранку наступної доби за встановленою для постійного мешкання адресою; заборона виїзду з населеного пункту за місцем постійного мешкання без дозволу керівництва територіального ВП ГУНП України; зобов`язано явкою для реєстрації в територіальний ВП ГУНП України за місцем постійного мешкання чотири рази на місяць, відповідно до вказівки керівництва, та з`являтись за викликом органів поліції у вказаний час для з`ясування питань пов`язаних з виконанням правил адміністративного нагляду; не відвідувати кафе, бари, ресторани, де продають спиртні напої на розлив.
1 червня 2017 року ОСОБА_4 відповідно відомостей Журналу відміток адміністративно-піднаглядних осіб Томашпільського відділення поліції Могилів-Подільського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області поставлено на облік, як адміністративно піднаглядного зазначеного відділення поліції, оскільки він почав проживати в АДРЕСА_2 , про що його ознайомлено під особистий підпис.
Однак, ОСОБА_4 , перебуваючи під адміністративним наглядом, виконувати покладені на нього обов`язками відповідно вимог адміністративного нагляду відмовився, з метою ухилення від адміністративного нагляду, діючи умисно, 17 серпня 2017 року самовільно залишив постійне місце свого проживання в АДРЕСА_2 та поїхав в особистих справах у с. Долинське Ананьївського району Одеської області, де знаходився до 21.09.2017 року.
Так, під час перевірки працівниками Томашпільського відділення поліції 29 серпня 2017 року о 23 годині, 3 вересня 2017 року о 01 годині та 21 вересня 2017 о 23 год. 45 хв. за місцем постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 був відсутній. Дозволу на виїзд за межі Томашпільського району ОСОБА_4 у керівництва Томашпільського відділення поліції не отримував.
Крім того, досудовим розслідуванням установлено, що 15 серпня 2017 року біля 21 години ОСОБА_4 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в громадському місці, а саме приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому в АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, зневажливо ставлячись до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, безпричинно, наніс численні удари у область голови продавцеві магазину ОСОБА_6 , яка знаходилась у присівшому положенні спиною до нього, заздалегідь заготовленим для нанесення тілесних ушкоджень предметом, а саме гранітним каменем круглої форми, який він тримав у своїй правій руці та підібрав ще до початку вчинення хуліганських дій на вулиці неподалік магазину для вищезазначеної мети.
Не зважаючи на прохання ОСОБА_6 про припинення нанесення їй тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 продовжував вчиняти хуліганські дії на протязі 10 хвилин до того часу поки потерпіла не підвелася з присівшого положення на повний зріст та почала оборонятись від нього пластиковою пляшкою з водою. Після цього ОСОБА_4 вибіг з приміщення магазину на вулицю Привокзальна в смт. Вапнярка Томашпільського району та намагався втекти до залізничного вокзалу, однак був зупинений працівниками поліції.
Відповідно висновку експерта № 125 від 25.09.2017 ОСОБА_6 нанесені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани тім`яної області голови, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я більше як 6 діб, але менше як 21 доба.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою винність в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, і вважає, як і інші учасники судового процесу за можливе при дослідженні доказів по справі обмежитись його допитом та допитом потерпілого.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню, визначити допитом обвинуваченого та потерпілої, а також оглядом характеризуючих даних щодо особи обвинуваченого, поскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються.
По суті пред`явленого обвинувачення обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що був судимий по вироку Ананьївського районного суду Одеської області від 19.11.2009 року, звільнився з місць позбавлення волі у 2016 році і відносно нього був встановлений адміністративний нагляд за місцем проживання в Одеській області.
В травні 2017 року переїхав проживати до своєї співмешканки в с.Горишківка Томашпільського району, а тому в зв`язку з цим на облік був поставлений саме в Томашпільському ВП ГУНП у Вінницькій області.
Обвинуваченому були роз`яснені правила та порядок відбування адміністративного нагляду, а також роз`яснено про відповідальність за порушення адміністративного нагляду.
Не дивлячись на встановлені адміністративним наглядом обмеження щодо виїзду за межі Томашпільського району без дозволу та відома Томашпільського ВП ГУНП у Вінницькій області, ОСОБА_4 15 серпня 2017 року залишив місце проживання в с.Горишківка Томашпільського району, не повідомивши про це належні органи, та поїхав проживати до себе додому в с.Долинське Ананьївського району Одеської області, оскільки посварився зі своєю співмешканкою, а іншого житла у нього не було, де і був виявлений працівниками поліції.
По факту вчинення хуліганських дій та нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 пояснив.
15 серпня 2017 року ОСОБА_4 посварився із своєю співмешканкою, після чого із товаришем вжили алкогольних напоїв та попрямував до смт Вапнярка, щоб добратися в Одеську область.
В смт Вапнярка обвинувачений вирішив випити ще пива, тому зайшов до одного із магазинів, що розташований на Привокзальній площі, де замовив декілька келихів пива. Після того, як він вжив пиво, він ще сильніше сп`янів і пам`ятає, що в нього не було чим розрахуватися за придбане пиво, тому продавцю магазину-потерпілій він залишив в якості застави свій паспорт.
Трохи пізніше, перебуваючи в цьому ж магазині, потерпіла до нього щось сказала. Що саме, ОСОБА_4 не пам`ятає, однак пам`ятає, що це його обурило та розізлило, тому він з метою нанесення потерпілій продавцю магазину ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, вийшов на вулицю, підняв з землі камінь, повернувся до магазину та наніс ним біля трьох-чотирьох ударів по голові потерпілої, яка в цей час в присівшому положенні складала до холодильника пляшки з водою, а коли ОСОБА_6 підвелася та почала відборонятися, ОСОБА_4 припинив свої дії, вибіг на Привокзальну площу і побіг на залізничний вокзал, щоб сісти на потяг до Одеси, де і був затриманий працівниками поліції, яким відразу ж зізнався у вчиненні злочину.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування моральних та матеріальних збитків, вчинених злочином, обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона працює продавцем магазину «Аліна», що розташований на Привокзальній площі смт Вапнярка.
15 серпня 2017 року ОСОБА_6 знаходилася на робочому місці. Біля 21-00 години до неї в магазин зайшов ОСОБА_4 , який перебував у нетверезому стані, та придбав келих пива. Через декілька хвилин він замовив ще три келиха пива.
Потерпіла запитала у обвинуваченого, навіщо йому стільки пива, коли він не розрахувався ще за перший келих, на що обвинувачений відповів, що пиво замовив своїм друзям, які зараз приїдуть із с.Вапнярки.
Далі ОСОБА_6 , не звертаючи уваги на ОСОБА_4 , займалася товаром у магазині, реалізовуючи його людям та розкладаючи його по своїм місцям.
Через деякий час потерпіла вийшла на вулицю і за нею слідом вийшов обвинувачений, який сказав, що бажає з нею розрахуватися за пиво і що необхідно зайти всередину магазину. В магазині ОСОБА_4 передав ОСОБА_6 20 гривень, тобто лише за частину придбаного ним пива.
Після цього потерпіла підійшла до одного і холодильників, присіла і в нижню частину почала розкладати пляшки з водою. Складаючи на полицю холодильника воду, ОСОБА_6 відчула сильні удари тупим предметом по голові, внаслідок чого з голови почала текти кров. Зібравшись силами, вона піднялася, розвернулася і побачила, що тілесні ушкодження їй наносив обвинувачений каменем, що перебував у нього в руці, після чого почала відборонятися, а саме відштовхувати обвинуваченого від себе та бити його пляшкою з водою, що перебувала у неї в руці, після чого обвинувачений втік в приміщення магазину, залишивши свій паспорт на столі в магазині.
Оскільки від ударів ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження та з голови йшла кров, вона відразу ж зателефонувала та викликала працівників поліції і швидку допомогу, в зв`язку з цим робота магазину припинилася, оскільки вона не могла продовжувати свою роботу за станом здоров`я і в магазині все було заляпане її кров`ю.
Першою на виклик приїхала « ОСОБА_7 », працівники якої надали потерпілій медичну допомогу, а далі приїхали працівники поліції, які затримали обвинуваченого, на якого вона вказала, який в той час стояв біля приміщення залізничного вокзалу-навпроти магазину.
Після отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_6 тривалий час лікувалася, втратила звичайний спосіб життя, і постійно почала побоюється за своє життя і здоров`я, в зв`язку з чим не може далі працювати продавцем магазину.
Цивільний позов потерпіла підтримала повністю та попросила його задовольнити в повному обсязі.
Щодо міри покарання - потерпіла вважає що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.
Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої, дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, суд вважає, що винність ОСОБА_4 у вчиненні злочинів доведена і його дії вірно кваліфіковано за ст. 395 КК України, тобто порушення правил адміністративного нагляду, за ч. 4 ст. 296 КК України, тобто хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
Згідно висновку досудової доповіді про ОСОБА_4 , беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, Томашпільський районний сектор з питань пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (утому числі окремих осіб).
На думку Томашпільського районного сектору з питань пробації застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
Пом`якшуючими обставинами, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обтяжуючих обставин, згідно ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, в стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який повністю визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується за місцем проживання у с.Горишківка Томашпільського району Вінницької області, у с.Долинське Ананьївського району Одеської області, згідно довідки головного лікаря КУ «Томашпільська ЦРЛ» ОСОБА_4 на обліку у лікаря психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, думку потерпілої, а також те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та вчинив нові злочини, тому суд приходить до висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним інших кримінальних правопорушень можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства.
Крім того, потерпілою ОСОБА_6 подано цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої злочином, в якому просить стягнути із ОСОБА_4 на її користь матеріальну шкоду в сумі 3078,37 грн та моральну шкоду в сумі 5000 грн, мотивуючи тим, що протиправними діями ОСОБА_4 їй було завдано матеріальної та матеріальної шкоди.
На підставі ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.
У відповідності до ст. ст. 22, 1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Діями обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 заподіяні матеріальні збитки на суму 3078,37 грн., що слідує з наданих копій довідки та квитанції про придбання ліків, сам обвинувачений позов визнав, тому, відповідно до ст. 1166 ЦК України, суд вважає за можливе, позовні вимоги ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди задовольнити повністю.
Пленум ВСУ у постанові від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз`яснив, що моральна шкода може полягати у приниженні честі, гідності, престижу, ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, настанні інших негативних наслідків».
Потерпіла ОСОБА_6 просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на її користь 5000 гривень моральної шкоди, завданої злочином.
При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує моральні переживання ОСОБА_6 , яких вона зазнала у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень з боку протиправних дій ОСОБА_4 , виходячи з висновку експерта № 101 від 15 серпня 2017 року, з висновку експерта № 125 від 25 вересня 2017 року, зміні нормального ритму життя та додатковому клопоті через вчинений злочин, докази, надані до суду з приводу зазначеного, а з іншого боку суд врахував визнання обвинуваченим цивільного позову в повному обсязі, тому вважає за необхідне цивільний позов в частині моральної шкоди задовольнити повністю, стягнувши з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 5000 гривень моральної шкоди.
Згідно ст. 124 КПК України при визнанні підсудного винним, суд постановляє стягти з нього судові витрати.
В даному провадженні відсутні витрати на залучення експерта.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернути володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Таким чином: гранітний камінь розміром близько 10 см х 10 см вагою близько 0,5 кг сірого кольору, який був переданий до камери зберігання речових доказів Томашпільського ВП ГУНП у Вінницькій області,-підлягає знищенню.
Оскільки ризики, які були зазначені на момент обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на даний час не відпали, тому суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368-374 КПК України, суд-
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 395, ч.4 ст. 296 КК України і призначити йому покарання:
за ст. 395 КК України - у виді арешту на строк 6 місяців,
за ч.4 ст. 296 КК України -у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили продовжити у виді тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме з 28 грудня 2017 року.
Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 3078,37 грн (три тисячі сімдесят вісім гривень 37 копійок) завданої матеріальної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 5000 грн (пять тисяч гривень 00 копійок) завданої моральної шкоди.
Долю речових доказів вирішити таким чином: гранітний камінь розміром близько 10см х 10 см вагою близько 0,5 кг сірого кольору, який був переданий до камери зберігання речових доказів Томашпільського ВП ГУНП у Вінницькій області,- знищити.
Згідно ст.ст. 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок може бути оскаржений до апеляційного Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту отримання копії вироку.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1