Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 572/3770/16-к
Провадження № 1-кс/572/571/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2017 року м.Сарни

Слідчий суддя Сарненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого СВ Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №0001347 від 14 жовтня 2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.28, ч.2 ст. 194 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Органом досудового розслідування СВ Сарненського відділу поліції головного управління Національної поліції в Рівненській області здійснюється досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001347 від 14 жовтня 2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.28, ч.2 ст. 194 КК України.

Старший слідчий СВ Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 , в провадженні якої перебуває розслідування, за погодженням з прокурором звернувся до Сарненського районного суду з клопотанням про арешт на земельну ділянку загальною площею 0.1334 га, яка виділена ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:002:0247, з позбавленням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 з позбавленням можливості її відчуження, розпоряджання, користування.

Відповідно до клопотання, 14.10.2016 приблизно о 02 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився по АДРЕСА_2 , під час чого погодився на пропозицію двох невстановлених досудовим розслідуванням осіб, за винагороду в розмірі 500 грн., вчинити підпал магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований в АДРЕСА_2 , приміщення якого на праві приватної власності належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 , який в свою чергу здавав його в оренду для ТЗОВ «НІД», директором якого являється ОСОБА_6 , яке займалось оптово-роздрібною торгівлею бувшого у використанні одягу. На дану пропозицію ОСОБА_4 погодився та з метою умисного знищення чужого майна шляхом підпалу - приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_3 , разом з невстановленими досудовим розслідуванням невідомими особами, прибув до вказаного закладу торгівлі, де за допомогою каменя самостійно розбивши віконну шибку та пошкодивши металічну решітку, таємно проник через утворений отвір в середину магазину. Після цього, ОСОБА_4 , на виконання свого злочинного наміру, 02.10.2016 приблизно о 03:15 год. знаходячись в середині зазначеного приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », переслідуючи прямий умисел, направлений на знищення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за допомогою сірників підпалив наявний у торгівельному закладі призначений для реалізації - одяг, який в подальшому спричинив пожежу всього майна та приміщення, в результаті чого умисно знищив наявне у вказаному магазині речі та саму будівлю магазину, що призвело його у непридатний для використання за його цільовим призначенням стан.

В результаті вказаних дій ОСОБА_4 , фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 завдано матеріальних збитків на суму 1 468 185,00 гривень та для ТзОВ «НІД» матеріальних збитків на суму 497 500,00 гривень, при цьому заподіяно майнової шкоди на загальну суму 1 965 685 гривень, який являється особливо великим розміром.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному знищенні чужого майна вчиненому шляхом підпалу, за попередньою змовою групою осіб, що заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.28, ч.2 ст. 194 КК України.

Разом з тим, 14.10.2016 приблизно о 03 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_2 , до якого проник для проведення його підпалу, виник умисел на викрадення чужого майна, під час чого таємно викрав бувші у використанні шкіряну куртку вартістю 650 грн. та дитячий рюкзак вартістю 240 грн., належні ТзОВ «НІД», чим заподіяв вказаному товариству збитків на загальну суму 890 грн. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України.

За вказаними фактами 15.09.2017 року ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.28, ч.2 ст. 194 КК України.

У засіданні слідчий підтримав клопотання та просить його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання про арешт земельної ділянки, проте просить не позбавляти його права садити на земельній ділянці городину.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

Згідно ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення, вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовано клопотання, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні №0001347 від 14 жовтня 2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.28, ч.2 ст. 194 КК України задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку загальною площею 0.1334 га, яка виділена ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:002:0247, з позбавленням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 з можливості її відчуження, розпоряджання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: