Справа № 461/7536/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/805/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст. 156, ч.2 ст. 126, ст. 166 КК України,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9

законного представника потерпілої ОСОБА_10 ,

за апеляційною скаргою начальника відділу Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_11 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 16 червня 2017 року
в с т а н о в и л а :

ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 16 червня 2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004391 від 28.11.2015 року відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 156, ч.2 ст. 126, ст. 166 КК України, повернуто прокурору Львівської місцевої прокуратури № 1 для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі недоліків.

Не погоджуючись з ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 16 червня 2017 року, начальник відділу Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 16 червня 2017 року скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Зазначає, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, так як в ньому зазначено формулювання обвинувачення з вказівкою на період часу, в який вчинялися кримінальні правопорушення, спосіб, обставини їх вчинення. В обвинувальному акті чітко зазначено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 156, ч.2 ст. 126, ст. 166 КК України.

Вказує, що висновок суду про те, що в обвинувальному акті міститься лише зміст підозри, є безпідставним, так як в ньому лише констатується, що під час проведення досудового розслідування ОСОБА_6 повідомлялося про підозру, що є обов`язковою умовою здійснення подальшого обвинувачення в інкримінованих правопорушеннях.

Вважає, що органом досудового розслідування та прокурором повністю додержано вимоги ст. 291 КПК України, щодо змісту обвинувального акту, порядку його підготовки, оголошення та скерування до суду.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 на заперечення доводів апеляційної скарги, пояснення потерпілої ОСОБА_9 та її законного представника ОСОБА_10 , які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

При прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд допустив істотне порушення кримінального процесуального закону, а викладені в ухвалі суду висновки не відповідають фактичним обставинам, що відповідно до п.2, п.3 ч.1 ст. 409 КПК України є підставами для скасування судового рішення.

Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК.

Статтею 291 КПК України закріплені вимоги до форми та змісту обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, недотримання яких, відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, дає суду підстави для прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні про повернення обвинувального акта прокурору.
Як на підставу повернення обвинувального акта суд першої інстанції покликався на невідповідність досудового розслідування вимогам ст. ст. 109, 110, 291 КПК України, зокрема в обвинувальному акті та в долученому до нього Реєстрі матеріалів вказані різні дати внесення цих матеріалів до ЄРДР, в обвинувальному акті не зазначено формулювання обвинувачення та в такому викладено лише зміст підозри.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції необгрунтовано дійшов висновку про те, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.
Так, статтею 291 КПК України не передбачено вимоги щодо змісту формулювання обвинувачення, а в обвинувальному акті міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Колегія суддів вважає, що вимоги п.5 ч.2 ст. 291 КК України при складанні обвинувального акта дотримані та в обвинувальному акті зазначено формулювання обвинувачення з вказівкою на період часу, в який вчинялися кримінальні правопорушення, спосіб та обставини їх вчинення.
Крім того, в обвинувальному акті чітко зазначено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 156, ч.2 ст. 126, ст. 166 КК України.
Що стосується покликання в ухвалі суду першої інстанції на те, що ОСОБА_6 перебуває в статусі підозрюваного, то таке, на думку колегії суддів, не заслуговує уваги, оскільки таке твердження суперечить ст. ст. 110, 314 КПК України.
Відповідно до ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Разом з тим, обвинуваченим, згідно ст. 42 КПК України, є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України.

Крім того, констатування в змісті обвинувального акта про виконання вимог органом досудового розслідування, щодо повідомлення особі про підозру жодним чином не може бути пов`язано з його процесуальним статусом на момент судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до п.13 ч.1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, передбаченому КПК України.

Таким чином, станом на день складання та погодження обвинувального акта, ОСОБА_6 фактично перебував в статусі підозрюваного, а тому підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення, натомість процесуальний статус останнього змінився з часу скерування обвинувального акта до суду.

Що стосується висновку суду першої інстанції як однієї з підстав повернення обвинувального акта прокурору про невідповідність дати внесення цих матеріалів до ЄРДР за № 00004391, зазначеної в обвинувальному акті та в долученому до нього реєстрі, відповідно 28.11.2015 року та 28.11.2016 року, то, на думку колегії суддів, такий не може бути вагомою підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Таким чином викладені в ухвалі висновки суду про невідповідність обвинувального акта з наведених в ухвалі суду підстав не відповідають фактичним обставинам, а судове рішення про повернення обвинувального акта прокурору ухвалене без дотримання вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на викладене ухвалу суду про повернення прокурору Львівської місцевої прокуратури № 1 обвинувального акта слід скасувати, а обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 156, ч.2 ст. 126, ст. 166 КК України, повернути до Галицького районногосуду м. Львова для розгляду.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :

апеляційну скаргуначальника відділу Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_11 задоволити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 16 червня 2017 року про повернення прокурору Львівської місцевої прокуратури № 1 обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 156, ч.2 ст. 126, ст. 166 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий : ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4