Справа № 615/421/17
Провадження № 1-кп/615/65/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області кримінальне провадження № 0003091 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Валки Харківської області, українки, громадянки України, з повною середньою освітою, одруженої, що офіційно не працює, не судима, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на збут холодної зброї без передбаченого законом дозволу, 11.12.2016 року, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою власного ноутбуку марки «Asus» моделі «F801» розмістила на інтернет-сайті «Оlx.ua» оголошення про продаж наявного у неї багнету, який згідно висновку судово-криміналістичної експертизи №13631 від 15.12.2016 року є італійським багнетом М91 зразка 1891 року та відноситься до категорії військової холодної зброї колючо-ріжучої дії, без передбаченого на нього законом дозволу, з визначенням ціни у розмірі 500 грн. та вказала свій номер мобільного зв`язку НОМЕР_2 , через який з нею можливо зв`язатись.

11.12.2016 року ОСОБА_6 в телефонній розмові з ОСОБА_5 повідомив про своє бажання придбати виставлений останньою на інтернет-сайті «Оlx.ua» багнет, стосовно чого вони домовилися про пересилку вказаного багнету шляхом доставки післяплатою з використання послуг ТОВ «Нова Пошта», до відділення №39 ТОВ «Нова Пошта», за адресою: м. Харків, пр-т Гагаріна, 48.

12.12.2016 року ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на носіння та збут холодної зброї без передбаченого законом дозволу, взяла багнет та перенесла з місця свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 до відділення ТОВ «Нова пошта», що розташоване за адресою: Харківська область, м. Валки, вул. Харківська, 11-А, після чого відправила багнет до відділення №39 ТОВ «Нова пошта», за адресою: м. Харків, пр-т. Гагаріна, 48, із зазначенням імені отримувача, а саме ОСОБА_6

13.12.2016 року близько 15-30 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у відділенні № 39 ТОВ «Нова пошта», за адресою: м. Харків, пр-т Гагаріна, 48, отримав відправлений ОСОБА_5 багнет та шляхом доставки післяплатою відправив останній грошові кошти в сумі 500 грн.

13.12.2016 року ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на носіння та збут холодної зброї без передбаченого законом дозволу, прибула до відділення «Нової пошти» що розташоване за адресою: Харківська область, м. Валки, вул. Харківська, 11-А, та отримала гроші у розмірі 500 гривень за збут багнету.

В судовому засіданні обвинувачена фактично визнала свою вину, щиро розкаялася. Пояснила, що має велику сім`ю: чоловіка та троє дітей, двоє з яких неповнолітні. Через наявність великої кількості рогатої худоби, не має можливості офіційно працювати, тому основним доходом сім`ї є виручка від продажу вирощеної на огороді продукції та продажу рогатої худоби. Одного разу під час орання огороду знайшла багнет в занедбаному ржавому виді. Не знала, що він відноситься до холодної зброї, тому продала через нестачу грошей на ліки. Просила виправдати, оскільки на даний час зрозуміла протиправність своїх дій, зобов`язалася більше не вчиняти аналогічних злочинів.
Захисник, думку якого підтримала обвинувачена, просив визнати не винуватою ОСОБА_5 в пред`явленому їй обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, та виправдати за недоведеністю в зв`язку з відсутністю події інкримінованого кримінального правопорушення.
При цьому захисник вважає, що навіть у разі скоєння обвинуваченою інкримінованого їй кримінального правопорушення, склад злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, відсутній.
В обґрунтування зазначає, що безпосереднім об`єктом даного злочину є суспільні відносини у сфері обігу зброї в Україні. Відповідно до вимог п.7 ст.92 Конституції України регулювання правового режиму права власності на зброю повинно бути здійснено спеціальним Законом України, який на даний час відсутній, що в свою чергу свідчить про відсутність регулювання суспільних відноси н в сфері обігу зброї в Україні та, як наслідок відсутність об`єкту злочину, передбаченого ст.263 КК України. Відсутність одного з елементів складу злочину, на його думку, свідчить про відсутність складу злочину як такого, тобто відсутність події злочину.
Вказані обставини захисник вважає істотними, враховуючи гарантоване ст.57 Конституції України право кожного знати свої права та обов`язки. На його думку, закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обв`язки громадян, мають бути доведені до відома населення в порядку, встановленому законом. В іншому випадку вони є не чинними.
За таких обставин захисник в інкримінованих обвинуваченій діях вбачає скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.190 КУпАП, що помилково не було враховано під час досудового розслідування. Через відсутність інших доказів захисник вважає недоведеним, що кримінальне правопорушення вчинено саме обвинуваченим, тому вважає необхідним виправдати її на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України.
Не дивлячись на таку позицію сторони захисту, винуватість ОСОБА_5 в носінні та збуту холодної зброї без передбаченого законом дозволу, доведена дослідженими в судовому засіданні доказами, як окремо, так і в їх сукупності.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що займається колекціонуванням макетів малогабаритної холодної зброї. В грудні 2016 року на сайті ОLХ знайшов оголошення про продаж макету англійського штик ножа, яке розмістила продавець ОСОБА_8 , в зв`язку з чим подзвонив їй за вказаним на сайті телефоном. Обговоривши стан макету та суму продажу, домовилися купівлю-продаж здійснити за допомогою послуг Нової пошти. Був впевнений, що купує макет англійського штик ножа, оскільки колекціонує саме макети. Крім того, зберігати вдома холодну зброю незаконно та небезпечно. Отримавши повідомлення з Нової пошти про доставку, наступного дня пішов на пошту, де отримав дві посилки, одна з яких від ОСОБА_5 , за яку заплативши 500 грн., відкрив в присутності працівника пошти. Відкривши посилку, розчарувався, оскільки в ній був не макет, а справжній штик ніж. Відразу вийшов на подвір`я, зателефонував до поліції, так як знає, що збут холодної зброї не передбачено законом. Через декілька хвилин приїхали працівники поліції, які склали протокол огляду та разом попрямували до відділу поліції, де він написав заяву та надав пояснення щодо обставин придбання. Наполягав, що бачив в інтернеті лише фото, тому думав, що це макет. Навіть уявити не міг, що таким чином в Україні може продаватися холодна зброя, тому не запитував у ОСОБА_5 , чи це макет.
Суд визнає достовірними показання свідка, оскільки вони підтверджуються іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.

Згідно протоколу огляду місця події, складеного 13.12.2016 року о 16-35 год. на території місцевості, що розташована за адресою: м. Харків, пр.. Гагаріна, 48, на відстані 15 м від входу до відділення Нової пошти № 39 у ОСОБА_6 в ході огляду вилучено 2 металеві предмети зі слідами корозії, ззовні схожі на штик-ножі часів ВВВ, які останній добровільно видав працівникам поліції.
Обвинувачена підтвердила, що дійсно вона виклала в інтернет для продажу фото обламаного штик ножа, який взявся корозією. Про те, чи це макет на фото, розмови зі свідком не було. Виклала дане фото на свій розсуд, ніхто не змушував її це робити.
З висновку експертизи холодної зброї № 13631 від 15.12.2016 року слідує, що вилучений об`єкт відноситься до категорії військової холодної зброї колючо-ріжучої дії та є італійським багнетом М91 зразка 1891 р. заводського виготовлення до гвинтівок та карабінів Паравиччини-Каркано (Манлихер-Каркано) калібру 6,5 мм зразка 1891/24 років.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , що працює оператором-касиром на Новій пошті м. Валки, вказав, що ОСОБА_5 є клієнтом Нової пошти. В середині грудня 2016 року вона принесла для відправки поштою якийсь невеликий предмет продовгуватої форми, загорнутий у темний папір. Огляд вмісту посилки при наданні послуг поштою не передбачений. Вміст даної посилки був заявлений, як сувенір. Записавши особисті дані відправника та отримувача, зважив посилку, запакував у фірмений пакет НП та відправив до м. Харкова. В накладній зазначені ПІП свідка, як працівника пошти. Маса посилки становила менше 2 кг, цінність близько 500 грн. Коли працівники поліції показали фото відправника, свідок впізнав в ній ОСОБА_5 , яка вже декілька разів користувалась послугами Нової пошти. Оскільки людей на пошті багато, працівники пошти намагаються всіх швидко обслужити, тому задаються запитання лише по суті квитанції. Нічого підозрілого в поведінці ОСОБА_5 не бачив.
Показання свідка ОСОБА_9 підтверджуються даними протоколу проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , де виявлено та вилучено накладну про відправку через Нову Пошту відправлення ОСОБА_6 на суму 500 грн., а також ноутбук ASUS, за допомогою якого ОСОБА_5 виклала оголошення на сайті ОLХ.

В ході проведення пред`явлення особи для впізнання за фотознімками 21.03.2017 року свідок ОСОБА_9 впізнав особу, яка назвалася ОСОБА_5 та відправила посилку ОСОБА_6 .

Згідно довідки Валківського ВП ГУНП в Харківській області № 9824/119-73/20-2017 від 25.10.2017 року ОСОБА_5 на обліку дозвільної системи Валківського ВП як власник гладкоствольної чи холодної зброї не перебуває. Згідно наданих списків ВКОЗ у СДС УПД ГУНП в Харківській області та даних АІПС «АРМОР» ОСОБА_5 власником нарізної зброї не являється.

Аналізуючи наведені докази, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй злочину усіма дослідженими в судовому засіданні доказами, як окремо, так і в їх сукупності.

Дії ОСОБА_5 , які виразилися в носінні та збуту холодної зброї без передбаченого законом дозволу, суд кваліфікує за ч.2 ст.263 КК України.

Доводи захисника щодо можливого притягнення обвинуваченої за вказані дії до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.190 КУпАП, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки ст.190 КУпАП встановлює відповідальність за порушення порядку громадянами придбання, зберігання, передачі іншим особам або продаж вогнепальної, холодної чи пневматичної зброї. Об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини у сфері державного контролю за придбанням, зберіганням, передачею іншим особам або продажем вогнепальної, холодної чи пневматичної зброї, які регламентуються Законом України «Про Національну поліцію», постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 р. № 576 «Про затвердження Положення про дозвільну систему», Положенням про Міністерство внутрішніх справ України, Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 р. № 622.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого коментованою статтею, полягає у придбанні, зберіганні, передачі іншим особам або продажу громадянами вогнепальної мисливської чи холодної зброї, а також пневматичної зброї калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду без дозволу органів внутрішніх справ. Здійснюючи дозвільну систему, органи внутрішніх справ відповідно до законодавства України видають громадянам - дозволи на придбання, зберігання й носіння вогнепальної мисливської, холодної зброї, пневматичної зброї.

Як вбачається з досліджених доказів, жодного дозволу на придбання, зберігання й носіння холодної зброї у ОСОБА_5 немає. Таким чином, холодна зброя в неї перебувала незаконно, що тим самим спростовує думку захисника про можливе порушення порядку, за що передбачена відповідальність за ст.190 КУпАП.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ №3 від 26.04.2002 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» при вирішенні питання, чи є незаконними носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), а також носіння, виготовлення, ремонт або збут холодної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, судам необхідно керуватися Положенням про дозвільну систему (затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. N 576 з наступними змінами), Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 р. N 622 зі змінами, внесеними наказом від 13 квітня 1999 р. N 292 та іншими нормативними актами.

Судам слід мати на увазі, що основною характерною ознакою зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв та радіоактивних матеріалів є їх призначення - ураження живої цілі, знищення чи пошкодження оточуючого середовища. Вони можуть бути як саморобними, так і виготовленими промисловим способом.

До холодної зброї належать предмети, які відповідають стандартним зразкам або історично виробленим типам зброї, чи інші предмети, що справляють колючий, колючоріжучий, рубаючий, роздроблюючий або ударний ефект (багнет, стилет, ніж, кинджал, арбалет, нунчаку, кастет тощо), конструктивно призначені для ураження живої цілі за допомогою м`язової сили людини або дії механічного пристрою.

Цією ж постановою Пленуму ВСУ роз`яснено, що незаконне носіння холодної, вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв є умисними, вчиненими без передбаченого законом дозволу діями по їх переміщенню, транспортуванню особою безпосередньо при собі (в руках, одязі, сумці, спеціальному футлярі, транспортному засобі тощо).

Незаконний збут холодної, вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв полягає в умисній передачі їх іншій особі поза встановленим порядком шляхом продажу, обміну, дарування, сплати боргу тощо.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 р. «Про затвердження Положення про дозвільну систему» дозвільна система - це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян. До предметів, на які поширюється дозвільна система є, у тому числі і холодна зброя.

Щодо доводів сторони захисту про відсутність закону про зброю слід зазначити, що ст.23 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що до повноважень поліції належить здійснення контролю за дотриманням фізичними та юридичними особами спеціальних правил та порядку зберігання і використання зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, вибухових речовин і матеріалів, інших предметів, матеріалів та речовин, на які поширюється дозвільна система органів внутрішніх справ.

Безпосереднім об`єктом даного злочину є громадська безпека в частині забезпечення від порушення правил обороту (користування населенням) вогнепальної і холодної зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв. Загальнонебезпечні предмети при їх неконтрольованому поширенні становлять підвищену загрозу для суспільства, тому встановлені спеціальні правила поводження зі зброєю, боєприпасами, вибухівкою, та визначено, з якими з цих предметів громадяни взагалі не вправі вчиняти будь-яких дій, а які дії можна виконувати на підставі спеціального дозволу.

Судом досліджені дані про особу обвинуваченої ОСОБА_5 , яка має постійне місце проживання, за яким зарекомендувала себе з позитивного боку, спиртними напоями не зловживає, громадський спокій не порушує. Зі слів, одружена, разом з чоловіком виховують трьох дітей, двоє з яких неповнолітні діти чоловіка від першого шлюбу: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Проживає за рахунок підсобного господарства. На обліку у лікаря психіатра та нарколога ОСОБА_5 не перебуває, не судима.

В якості обставин, які пом`якшують покарання, у відповідності до положень ст.66 КК України суд враховує щире каяття у вчиненому.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст.67 КК України, судом не виявлено.

Згідно висновку органу пробації, беручи до уваги відсутність історії правопорушень, інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої, спосіб життя, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

При цьому на думку органу пробації, враховуючи відсутність професійної освіти, потребу в додаткових коштах, обвинувачена має плани на майбутнє, бажає виправитися та не вчиняти злочинних правопорушень.

При призначенні виду та міри покарання, виходячи з вимог ст.65 КК України, суд враховує встановлені обставини кримінального провадження, мету і мотиви, якими керувалася обвинувачена при вчиненні злочину, а також її поведінку під час і після вчинення злочину та відношення до наслідків вчиненого, тому вважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч.2 ст.263 КК України.

Враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, наведені дані про особу ОСОБА_5 , відсутність обставин, що обтяжують їй покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченої без ізоляції від суспільства з застосуванням положень ст.75 КК України, поклавши на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Обов`язок по відшкодуванню понесених судових витрат за проведення судової експертизи, виходячи з положень ст.124 КПК України, суд вважає необхідним покласти на обвинувачену.

Відповідно до вимог ст.374 КПК України суд зобов`язаний при ухваленні вироку прийняти рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_5 не застосовувався. Враховуючи обставини кримінального провадження, особу обвинуваченої та її процесуальну поведінку під час розгляду кримінального провадження, суд не вбачає підстав для застосування відносно неї будь-якого запобіжного заходу через відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

В силу ст.75 КК України від відбування покарання обвинувачену ОСОБА_5 звільнити з випробуванням строком на 1 рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази: італійський багнет М91 зразка 1891 року передати до ХОЗО ГУ Національної поліції в Харківській області для знищення, а у разі необхідності передати до криміналістичної колекції експертної установи.

Стягнути з ОСОБА_5 судові витрати в сумі 2819,20 грн. на р/р 0005, код доходів 24060300, код банку 37999680, МФО 851011, УДСК України в Комінтернівському районі м. Харкова.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Валківський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1