Справа №359/8189/17
Провадження №1-кп/359/538/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 листопада 2017 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стара Чортория Любарського району Житомирської області, громадянина України, українця, тимчасово не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше в силі ст. 89 КК України не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 , -
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України за наступних обставин.
Так, 02.09.2017 року, близько 22 годин 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: Київська область, м. Бориспіль, неподалік вул. Київський Шлях, 67, звернув увагу на те, що по пішохідній доріжці рухається ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . В цей моменту у ОСОБА_4 виник умисел на відкрите заволодіння чужим майном.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що його дії носять умисний та протиправний характер, діючи умисно, ОСОБА_4 02.09.2017 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, за адресою: Київська область, м. Бориспіль, неподалік вул. Київський Шлях, 67, з метою відкритого викрадення чужого майна підбіг до ОСОБА_5 , однією рукою схопив її за тіло, іншою рукою затулив останній рот, та повалив її на землю, тим самим застосувавши до ОСОБА_5 насильство, після чого почав вимагати в неї гаманець, під час падіння у ОСОБА_5 з руки на землю випав мобільний телефон марки «Doogee Titans 2», який ОСОБА_4 підняв, та на прохання ОСОБА_5 повернути даний телефон ОСОБА_4 не відреагував.
Заволодівши зазначеним мобільним телефоном, ОСОБА_4 залишив місце події та розпорядився майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 2301 грн. 00 коп.
Таким чином, ОСОБА_4 здійснив умисні дії, що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіжу), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.
Доказами вчинення указаного кримінального правопорушення, є особисті покази ОСОБА_4 надані ним в судовому засіданні.
З урахуванням позиції обвинуваченого, думки прокурора, суд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_4 інкримінованого злочину, крім допиту обвинуваченого, зважаючи на те, що учасниками судового провадження указані обставини не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, часу скоєння злочину, розміру завданої шкоди, способу вчинення злочинних дій, застосування насильства по відношенню до потерпілої, викраденого майна тощо).
В судовому засіданні, ОСОБА_4 свою вину у скоєнні зазначеного злочину визнав повністю, розкаявся у скоєному та зазначив, що зрозумів значення вчиненого ним, та висловив намагання виправити свою поведінку в подальшому.
Показав, що він дійсно на початку вересня 2017 року біля недолік від приміщення «Макдональдз» в м. Борисполі, він помітив у вечірній час дівчину, підійшовши позаду якої схопив її однією рукою за тулуб, а другою затулив рота, оскільки остання почала кричати, та повалив її на землю. Під час падіння у неї випав мобільний телефон, який він підібрав та з місця події втік. В подальшому мобільний телефон повернуто потерпілій через працівників поліції. Свої дії пояснити не зміг, оскільки, як зазначив в суді, такими діями намагався привернути увагу потерпілої, однак потім вчинив умисні злочинні дії.
Цивільний позов потерпілою з цього приводу не заявлено, а мобільний телефон передано останній на відповідальне зберігання.
Судом також досліджені докази, що свідчать про особу обвинуваченого, документи, що характеризують особу обвинуваченого та речові докази у справі. Докази вартості викраденого не досліджувались, оскільки така вартість не оспорюється обвинуваченим.
Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію учасників судового провадження.
Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, підстав для цього судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, показів обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 дійсно вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності за санкцією указаного кримінального закону.
Кримінальне правопорушення вчинено за обставин, наведених в обвинувальному акті.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання ОСОБА_4 покарання, визначеного санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.
Суд вважає, що кваліфікація указаних дій ОСОБА_4 є вірною, зважаючи на те, що останній вчинив грабіж із застосуваннями до потерпілої насильство яке не є небезпечним для її життя та здоров`я потерпілої, та вчинив всі необхідні для цього умисні дії.
Так, санкцією ч. 2 ст. 186 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років позбавлення волі, що свідчить згідно ст. 12 КК України, про вчинення обвинуваченим тяжкого злочину.
За час судового розгляду справи в суді, ОСОБА_4 вів себе позитивно, дотримувався встановленого в суді порядку, зауважень головуючого не отримував.
З цього приводу суд враховує, що у відповідності до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.
Щодо наявності пом`якшуючих відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття, сприяння органам досудового слідства в розкритті злочину.
В той же час, доказів вчинення злочину у зв`язку із скрутним матеріальним становищем суду обвинуваченим не надано.
Також, суд враховує, що обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності 22.01.2014 року Любарським районним судом Житомирської області за ч.1 ст. 185 КК України, однак, згідно ст. 89 КК України, має погашену судимість, оскільки виконав призначене йому покарання у вигляді штрафу, докази чому наявні в матеріалах судового провадження. З цього приводу, суд звертає увагу, що ОСОБА_4 раніше притягався за скоєння злочинів проти власності.
Крім того, обвинувачений є тимчасово безробітним, за місцем проживання та реєстрації на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, характеризується посередньо.
З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне, призначити ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України, покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, визначеного санкцією кримінального закону.
Дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого.
Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.
Суд вважає за доцільне також застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України та призначити покарання з іспитовим строком терміном в два роки з визначенням відповідних обов`язків судом, згідно ч.1 та п.п. 2, 3 ч.2 ст. 76 КК України, зважаючи на визнання ним своєї вини, повернення викраденого мобільного телефону, відсутністю претензій з боку потерпілої до обвинуваченого.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов не заявлявся. Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.
Керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 126, 318, 322, 363-368 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 2 (два) роки, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.
Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1