АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/2306/16-к Номер провадження 11-кп/786/611/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 125 КК України НТ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000779 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 11 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Книшівка, Гадяцького р-ну, Полтавської обл., який проживає АДРЕСА_1 , раніше не судимого, голову СВК «Молода Україна»,

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді 6 місяців виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням в дохід держави 20 % від суми заробітку, щомісячно.

Цивільний позов прокурора Гадяцького відділу Миргородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі фінансового управління Гадяцької районної державної адміністрації про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину задоволено та стягнуто з ОСОБА_7 на користь фінансового управління Гадяцької районної державної адміністрації 713,28 грн.
Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_7 на користь законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 1456,94 грн та витрати понесені на сплату судового збору в сумі 551,21 грн, та на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 5000 грн.
Вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 5.09.2016 приблизно о 18.00 год на засіяній кукурудзою земельній ділянці, яку на підставі договору оренди орендує СВК «Молода Україна», що розташована на околиці с. Книшівка, Гадяцького р-ну, Полтавської обл., виявив малолітнього ОСОБА_9 , 2002 року народження та його батька ОСОБА_11 , які в цей час перебували на даній земельній ділянці, здійснюючи крадіжку качанів кукурудзи, що належить СВК «Молода Україна», підійшовши до малолітнього ОСОБА_9 з вимогами припинити протиправні дії та декілька раз штовхнув рукою у плече і умисно наніс ОСОБА_9 , два удари металевим предметом (воротком) в область голови та один удар в область тулуба, а саме в район правого плеча.
У цей час ОСОБА_11 , почувши крик сина про розбиття йому голови ОСОБА_7 , підбіг до обвинуваченого і взяв його за плече, останній відразу наніс ОСОБА_11 один удар металевим предметом (воротком) по голові та декілька ударів в область тулубу та верхніх кінцівок. Після цього, ОСОБА_11 , схопивши ОСОБА_7 руками за тулуб, почав стримувати його, в результаті такого опору вони впали на землю, де в цей час, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_11 , ще декілька ударів металевим предметом (воротком) по тулубу, верхніх та нижніх кінцівках.
У результаті таких протиправних умисних дій ОСОБА_7 потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_11 були заподіяні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В апеляційній скарзі захисник, просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував того, що 24.01.2017 Гадяцьким районним судом Полтавської області ОСОБА_11 засуджено за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 110 годин. А тому на думку захисника, ОСОБА_7 5.09.2016 своїми діями завадив ОСОБА_11 , вчинити злочин до кінця та затримав останнього, який вчиняв злочин без перевищення заходів, необхідних для затримання останнього.

Заслухавши доповідь судді, пояснення: обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновки суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у злочині, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за який його засуджено, ґрунтується на перевірених у суді доказах, оцінених у сукупності, як того вимагає ст. 370 КПК України.

Так, потерпілий ОСОБА_11 у суді першої інстанції стверджував, що 5 вересня 2016 року приблизно о 16.00 год, він разом зі своїм сином ОСОБА_9 , на полі біля с. Книшівка, Гадяцького р-ну ламали кукурудзу. Один від одного вони знаходилися на відстані близько 8 метрів. Приблизно о 18.00 год він почув крик сина про те, що йому розбили голову. Коли прибіг до сина, побачив у сина кров, яка текла по обличчю, а поряд з ним стояв обвинувачений ОСОБА_7 , у руці якого був металевий предмет (вороток). Наблизившись до ОСОБА_7 взяв його за плече, останній почав наносити йому удари в область голови та по лівому плечу, а коли вони впали на землю, продовжував наносити удари цим же металевим предметом в область живота зліва та в область коліна лівої ноги. Бійка припинилася, коли до них підбіг син ОСОБА_7 .. На його прохання син обвинуваченого відвіз його сина в амбулаторію.

Одночасно потерпілий ОСОБА_11 заперечив нанесення ударів обвинуваченому, та не заперечував того факту, що обвинуваченого він повалив на землю, де останній наносив йому ОСОБА_11 удари.

Потерпілий ОСОБА_9 підтвердив показання свого батька - потерпілого ОСОБА_11 , пояснивши, що 5 вересня 2016 року приблизно 18 години він з ОСОБА_11 знаходилися на полі на відстані один від одного близько 8-10 метрів і, він відчув, як хтось його взяв за плече, він повернувся побачив обвинуваченого, який наніс йому удар: по голові, в область лівого ока, по правому плечу, висловлюючись при цьому нецензурною лайкою. Після нанесення ударів підбіг батько.

Такі показання потерпілих у суді першої і апеляційної інстанцій фактично не заперечував і сам обвинувачений ОСОБА_7 , стверджуючи про те, що 5 вересня 2016 року приблизно 17-18 години, йому зателефонував син і повідомив, що хтось на полі ламає кукурудзу. Хвилин через пять він приїхав на поле, де побачив потерпілих з якими він знайомий і знає їх давно, які ламали кукурудзу. Не додзвонившись до дільничного, він взяв металеву трубу підійшов до неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 , який наніс йому удар в область обличчя, після чого він у відповідь наніс йому один удар металевою трубою по плечу та один удар в область голови. Неповнолітній потерпілий ОСОБА_9 закричав і побіг до батька. У цей час до нього підбіг батько хлопця - потерпілий ОСОБА_11 , який махав руками, а він відбиваючись, наніс йому удар металевою трубою по руці та двічі в область голови. Після цього, він покликав на допомогу сина ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Тобто обвинувачений не заперечує того, що в інкримінований йому час та місці він заздалегідь підготовленим металевим предметом наносив удари потерпілим.
За даними висновку судово-медичної експертизи № 265 від 7.10.2016 у потерпілого ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження, які розділені на три групи: А - закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійна рана голови, В - забійна рана лівого колінного суглобу, які кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Б - крововиливи голови, верхніх та нижніх кінцівок, передньої черевної стінки, садно правої кисті, які в своїй сукупності кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження. Дані тілесні ушкодження утворилися можливо у час та при обставинах вказаних потерпілим ОСОБА_11 (а.п.151-152).
За даними висновку судово-медичної експертизи № 266 від 19.09.2016 у потерпілого ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження, які розділені на групи: А - закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійна рана голови, які в своїй сукупності кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Б - садно та крововиливи лівого ока, крововилив правого плеча, які в своїй сукупності так і кожне окремо кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження. Ці тілесні ушкодження утворилися можливо у час та при обставинах вказаних потерпілим ОСОБА_9 (а.п.153-154).
Показаний під час слідчих експериментів потерпілими ОСОБА_11 і ОСОБА_9 механізм нанесення їм тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_7 не суперечить об`єктивним даним отриманим при проведенні судово-медичної експертизи потерпілим, що підтверджується даними протоколів проведення слідчого експерименту від 7.10.2016, 11.10.2016 та висновків експерта № № 301, 303 від 12.10.2016(а.п.164,165-170,171-179).
Згідно даних висновку експерта № 323 від 27.10.2016 показаний обвинуваченим ОСОБА_7 під час проведення 25.10.2016 слідчого експерименту механізм нанесення тілесних ушкоджень металевим предметом циліндричної форми (воротком) потерпілим не суперечать обєктивним судово-медичним даним отриманим при судово-медичній експертизі ОСОБА_11 і ОСОБА_9 (а.п.172-179, 180-181).
Обвинувачений ОСОБА_7 передав працівникам поліції металевий предмет циліндричної форми (вороток), як той яким він наніс тілесні ушкодження потерпілим 5.09.2016 в с. Книшівка, Гадяцького району на с/г полі СВК «Молода Україна» під час того як вони ламали кукурудзу на полі, що підтверджується протоколом огляду від 25.10.2016 (а.п.182-184).

Свідок, ОСОБА_14 - син обвинуваченого підтвердив як показання обвинуваченого, так і фактично показання потерпілих, пояснивши суду першої інстанції, те, що 5.09.2016 на засіяній кукурудзою земельній ділянці, яку на підставі договору оренди орендує СВК «Молода Україна», що розташована на околиці с. Книшівка, Гадяцького р-ну, Полтавської обл. він побачив людей, які ламали кукурудзу і зателефонував своєму батькові, останній приїхав на місце події і пішов у поле де сказав «Стій, що ти робиш», а потім кликав на допомогу, коли він, ОСОБА_14 , підійшов побачив: на його батькові лежав ОСОБА_11 у батька був синець під оком, а у руках металевий предмет, у неповнолітнього потерпілого була рана на голові з якою йшла кров, останнього він відвіз до Книшівської амбулаторії.

Свідок ОСОБА_13 надав показання, які є аналогічними показанням, ОСОБА_14 - сина обвинуваченого.

Твердження обвинуваченого про те, що коли він підійшов до малолітнього потерпілого і він йому перший наніс удар в обличчя, колегія суддів розцінює як тактику захисту, оскільки такі показання суперечать показанням цього ж потерпілого, який пояснював, що коли він ламав кукурудзу відчув, як хтось його взяв за плече, він повернувся побачив обвинуваченого, який наніс йому удар: по голові, в область лівого ока, по правому плечу і такі показання узгоджуються із рядом наведеним вище доказів взаємоузгоджених між собою, тому відсутні підстави недовіряти показанням ОСОБА_9 .. На користь такого висновку, колегії суддів, свідчать дані висновку експерта № 271 від 9.09.2016, відповідно до яких у ОСОБА_7 виявлене тілесне ушкодження у вигляді крововиливу лівого ока і кваліфікується як легке тілесне ушкодження, яке могло утворитися під час боротьби (а.п. 187-188). Судом встановлено, що боротьба була між обвинуваченим і потерпілим ОСОБА_11 батьком малолітнього потерпілого. Згідно вироку Гадяцького районного суду Полтавської області від 24.01.2017 ОСОБА_11 був засуджений за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України за те, що він із своїм малолітнім сином ОСОБА_9 5.09.2016 приблизно о 16 год. у с. Книшівка, Гадяцького р-ну ламали кукурудзу та кидали її на землю між рядками належну СВК «Молода Україна» і були викриті ОСОБА_7 .. Своїми діями ОСОБА_11 міг спричинити матеріальну шкоду СВК «Молода Україна» - 1080 грн (а.п. 190-192).

Доводи апелянта захисника про те, що дії обвинуваченого не визнаються злочинними з огляду на ст. 38 КК України є необґрунтованими, оскільки під час апеляційного перегляду було встановлено і не заперечувалося обвинуваченим те, що ОСОБА_7 коли приїхав на поле і побачив потерпілих він їх впізнав, знає їх давно, потерпілі не намагалися втекти з місця події, не знищували слідів злочину, не були озброєні, на полі один від одного знаходилися на відстані приблизно 8-10 метрів один від одного, першому кому обвинувачений спричинив тілесні ушкодження це був потерпілий ОСОБА_9 вік якого 13 років (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який опору йому не чинив, а після нанесення тілесних ушкоджень закричав, що обвинувачений йому розбив голову і через це підбіг його батько ОСОБА_11 , який є другим потерпілим до обвинуваченого і взяв його за плече після чого обвинувачений наніс йому удари металевим предметом, після припинення бійки між ОСОБА_7 і ОСОБА_11 , потерпілі також не чинили опору і не тікали, а навпаки ОСОБА_11 по перше сам підійшов на крик сина до обвинуваченого, щоб припинити нанесення тілесних ушкоджень малолітньому сину, з чого вбачається обвинувачений ОСОБА_11 не затримував під час вчинення крадіжки, а в подальшому після того як обвинувачений перестав наносити йому тілесні ушкодження попросив обвинуваченого відвезти його малолітнього сина ОСОБА_9 до амбулаторії, що зробив син обвинуваченого, обвинувачений після нанесення тілесних ушкоджень потерпілим до органів поліції їх не доставляв, а звернувся із заявою про їхнє намагання викрасти кукурудзу 6.09.2016 на наступний день (а.п.190), тому нанесення потерпілим легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, для їх затримання є невиправданим.

Таким чином, аналізуючи всю сукупність зібраних доказів по провадженню та ретельно перевіривши всі доводи обвинуваченого та його захисника, а також враховуючи, що ОСОБА_7 свою вину у вчиненому злочині в суді першої та апеляційної інстанцій визнавав частково не заперечуючи того, що наносив удари металевим предметом (воротком) потерпілим, колегія суддів вважає повністю доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості; особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, неправомірну поведінку потерпілих, те, що злочин було вчинено щодо двох потерпілих, одним з яких є малолітній; наявність обставини, що обтяжує покарання, а саме вчинення злочину щодо малолітньої особи, відсутність обставин, що пом`якшують покарання.
Обговорюючи призначене ОСОБА_7 покарання колегія суддів окрім врахованого судом при призначенні покарання, враховує всі обставини по провадженню в їх сукупності, часткове визнання вини обвинуваченим у вчиненому злочині, те, що шкода потерпілим не відшкодована, відсутність обставин, які пом`якшують покарання і приходить до висновку, що призначене ОСОБА_7 не максимальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 125 КК України відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З огляду на викладене вище безумовних підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_7 , як про це ставиться питання в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 11 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 без змін.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4